КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2014 р. Справа№ 910/19316/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Іоннікової І.А.

Новікова М.М.

секретар:
Шевченко Я.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Бєрікул Ю.В.;

від відповідача: Єфременко О.О.;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню

та газифікації
"Гадячгаз"

на рішення Господарського
суду міста Києва

від 26.11.2013р.

у справі №910/19316/13 (суддя
Стасюк С.В.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню

та газифікації
"Гадячгаз"

до Публічного
акціонерного товариства "Національна

акціонерна компанія
"Нафтогаз України"

про зобов'язання
укладання додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
„Гадячгаз" (далі- позивач) звернулось
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія „Нафтогаз України" (далі -
відповідач) про зобов'язання укласти
додаткову угоду №1 до договору на
розподіл природного газу №14/741/13 від
18.01.2013р. в запропонованій позивачем
редакції.

В процесі судового розгляду позивач
уточнив свої вимоги (том справи - 1,
аркуші справи -78-83) та просив суд
зобов'язати відповідача змінити
договір на розподіл природного газу
№14/741/13 від 18.01.2013р. шляхом укладення з
позивачем Додаткової угоди №3, якою
п.п.2.1, 3.7, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 5.5, 5.6 Договору
викласти у запропонованій позивачем
редакції, а п.3.9 виключити.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
спірний договір не відповідає формі
Типового договору, затвердженої
постановою НКРЕ №1164 від 06.09.2012р. в
частині, що стосується запровадження
додаткової (не передбаченої в типовому
договорі) відповідальності
газорозподільного підприємства та
внесення додаткових умов щодо
підписання акту наданих послуг з
транспортування природного газу.

Усунення невідповідностей в договорі
можливе лише шляхом укладення
відповідної додаткової угоди, але
пропозиція позивача до відповідача про
укладання такої угоди була залишена
відповідачем без належного реагування.

Відповідач проти позову заперечував,
наголошуючи на безпідставності та
непідтвердженості позовних вимог.
Зокрема, відповідач зазначав наступне:

- відповідно до ст. 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, натомість відповідач не давав
своєї згоди на зміну умов договору;

- жодні обставини, які існували на час
укладання та виконання договору між
сторонами не змінювались, у зв'язку з
чим у суду відсутні підстави для
внесення змін до договору відповідно
до ст. 652 Цивільного кодексу України;

- посилання позивача на
невідповідність договору постанові
НКРЕ №1164 від 06.09.2012р. є безпідставним,
оскільки на час укладення договору
вказана постанова набула чинності і
жодна із сторін не висловлювала
необхідності в приведенні умов
договору у відповідність до умов
Типового договору;

- договір було укладено сторонами
відповідно до ст. ст. 3, 6, 627 Цивільного
кодексу України, якими передбачено
свободу договору.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 26.11.2013р. у справі №910/19316/13 у
позові було відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
суду, позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить суд
скасувати рішення Господарського суду
міста Києва від 26.11.2013р. у справі
№910/19316/13 та прийняти нове, яким позовні
вимоги задовольнити.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
обґрунтовані тим, що місцевим
господарським судом було неповно
з'ясовано обставини, які мають значення
для справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права. Зокрема, позивач звертав увагу
суду апеляційної інстанції на наступні
обставини:

- в порушення вимог ч.4 ст. 179
Господарського кодексу України, при
укладанні оспорюваного договору
сторонами було здійснено істотну зміну
умов типового договору на розподіл
природного газу, що в подальшому було
встановлено НКРЕ при проведенні
11.10.2013р. позапланової перевірки
позивача. Внаслідок виявлених порушень
до позивача були застосовані штрафні
санкції;

- вимога НКРЕ щодо приведення у
відповідність договорів на розподіл
природного газу згідно типового
договору є імперативною в силу Закону
України „Про засади функціонування
ринку природного газу" та Указу
Президента України „Про затвердження
положень про Національну комісію, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики" №1059/2011 від 23.11.2011р.;

- позивач наголошував на тому, що
сторони зобов'язані внести відповідні
зміни до договору, але доводи позивача
не були прийняті судом до уваги, що
свідчить про порушення судом ст. ст. 43, 82
Господарського процесуального кодексу
України;

- оскаржуване судове рішення і надалі
змушує позивача порушувати вимоги
постанови НКРЕ від 05.07.2012р. №849 „Про
затвердження Типового договору на
купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу) в частині приведення
договірних відносин у відповідність до
вимог Типових договорів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.01.2014р. у
справі №910/19316/13 апеляційну скаргу було
прийнято до провадження та призначено
до розгляду в судовому засіданні на
06.03.2014р.

В судове засідання 06.03.2014р. з'явився
лише представник позивача. Представник
відповідача не з'явився, про поважність
причин нез'явлення суд не повідомив,
будь-яких заяв або клопотань з цього
приводу до суду не надходило.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.03.2014р., на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України,
розгляд справи було відкладено на
27.03.2014р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 27.03.2014р. було
змінено склад колегії суддів та
передано справу для здійснення
апеляційного провадження колегії у
складі головуючого судді Зубець Л.П.,
суддів: Іоннікової І.А., Новікова М.М.

В судовому засіданні 27.03.2014р.
представник позивача підтримав
апеляційну скаргу з викладених у ній
підстав, просив суд скаргу
задовольнити, рішення Господарського
суду міста Києва від 26.11.2013р. у справі
№910/19316/13 скасувати та прийняти нове,
яким позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні 27.03.2014р.
представник відповідача заперечував
проти доводів позивача, викладених в
апеляційній скарзі, просив суд
залишити скаргу без задоволення, а
оскаржуване рішення місцевого
господарського суду - без змін як таке,
що було прийнято з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

В судовому засіданні 27.03.2014р., на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено перерву до 03.04.2014р.

В судовому засіданні 03.04.2014р.
представник позивача підтримав
пояснення, надані у попередньому
судовому засіданні, просив суд
задовольнити апеляційну скаргу. Окрім
того, представник позивача пояснив, що
суть позовних вимог зводиться саме до
зміни умов спірного договору, шляхом
укладення додаткової угоди до нього в
запропонованій позивачем редакції.

В судовому засіданні 03.04.2014р.
представник відповідача також
підтримав раніше надані пояснення,
просив суд залишити апеляційну скаргу
без задоволення.

В судовому засіданні 03.04.2014р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

18.01.2013р. між позивачем, як
газорозподільним підприємством, та
відповідачем, як замовником, було
укладено договір №14/741/13 на розподіл
природного газу (далі - Договір), за
умовами якого (п.п.2.1, 2.2)
газорозподільне підприємство
зобов'язується у 2013 році надати
замовнику послугу з транспортування
природного газу газорозподільними
мережами до межі балансової належності
об'єктів замовника або його споживачів
(далі - пункт призначення) відповідно до
актів розмежування балансової
належності газопроводів та
експлуатаційної відповідальності
сторін. Замовник зобов'язується
сплатити газорозподільному
підприємству вартість послуги з
транспортування природного газу
газорозподільними мережами у розмірі,
строки та порядку, передбаченими
умовами договору.

Обсяги та умови транспортування
природного газу газорозподільними
мережами погоджені сторонами в розділі
ІІІ Договору.

Так, відповідно до п.п.3.6, 3.7, 3.10 Договору
обсяг транспортованого природного
газу газорозподільними мережами
підтверджується підписаним сторонами
актом наданих послуг з транспортування
природного газу газорозподільними
мережами (далі - акт наданих послуг), що
оформлюється на підставі даних
комерційних вузлів обліку.
Газорозподільне підприємство до 12-го
числа місяця, наступного за звітним,
направляє замовнику два примірники
оригіналу акта наданих послуг за
звітний місяць, які підписані
уповноваженим представником та
скріплені печаткою газорозподільного
підприємства. Акт наданих послуг
підписується на підставі реєстрів
обсягів реалізації природного газу
споживачам замовника,
протранспортованого
газорозподільними трубопроводами
газорозподільного підприємства, в яких
зазначаються виділені планові обсяги
газу споживачам замовника та фактично
протранспортовані газорозподільним
підприємством обсяги газу за формою,
наведеною у додатку 2 до цього договору.
Акти наданих послуг є підставою для
остаточних розрахунків замовника з
газорозподільним підприємством.

Розрахунки за послуги з
транспортування природного газу
газорозподільними мережами
здійснюються за тарифом на
транспортування природного газу
розподільними трубопроводами за 1000
куб. м., встановленим для
газорозподільного підприємства
Національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики. На момент укладення
договору тариф становить 280,90 грн., крім
того, ПДВ - 56,18 грн., всього - 337,08 грн.
Розрахунки за надані послуги
здійснюються замовником у
безготівковій формі шляхом
перерахування відповідних сум на
розрахунковий рахунок
газорозподільного підприємства на
підставі акту наданих послуг,
зазначеного в пункті 3.6 цього договору.
Остаточний розрахунок за фактично
надані послуги здійснюється до 20-го
числа місяця, наступного за місяцем
надання послуг (п.п.5.1, 5.5 Договору).

Відповідальність сторін передбачена в
розділі VII Договору, відповідно до
п.п.7.1, 7.2.1 якого за невиконання або
неналежне виконання своїх зобов'язань
за Договором сторони несуть
відповідальність згідно з Договором і
чинним законодавством України. У разі
порушення замовником строків оплати,
передбачених розділом V Договору, із
замовника стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

В п.п.11.1, 11.2 Договору вказано, що
останній набирає чинності з дня його
підписання та скріплення підписів
уповноважених представників сторін
печатками, та розповсюджує свою дію на
відносини, що склалися з 01.01.2013р. і діє в
частині надання послуг до 31.12.2013р., а в
частині проведення розрахунків за
надані газорозподільним підприємством
послуги - до повного виконання
замовником своїх зобов'язань за
Договором. Усі зміни і доповнення до
Договору оформлюються письмово,
підписуються уповноваженими особами
та скріплюються печатками обох сторін.

У квітні 2013 року Національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики було проведено
планову перевірку ліцензованої
діяльності позивача, про що складено
акт планової перевірки №4 від 19.04.2013р. В
ході проведення перевірки встановлено,
що позивач порушив Ліцензійні умови
провадження господарської діяльності
з постачання природного газу за
регульованим тарифом, затверджені
постановою НКРЕ від 13.01.2010р. №11, та
Ліцензійні умови провадження
господарської діяльності з розподілу
природного газу, затверджені
постановою НКРЕ від 13.01.2010р. №12.

25.04.2013р. відбулося засідання
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики, на якому було розглянуто
акт планової перевірки №4 від 19.04.2013р.
та винесено постанову №469 від 25.04.2013р.
„Про накладення штрафу на ПАТ
„Гадячгаз" та попередження про
необхідність усунення порушень
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з постачання
природного газу, газу (метану)
вугільних родовищ за регульованим
тарифом та Ліцензійних умов
провадження господарської діяльності
з розподілу природного, нафтового газу
і газу (метану) вугільних родовищ" (том
справи - 1, аркуші справи - 21-22). Згідно з
названою постановою на позивача було
накладено штраф у розмір 10 000,00 грн. за
порушення п.3.8 Ліцензійних умов з
постачання та п.3.9 Ліцензійних умов з
розподілу в частині дотримання вимог
законодавства України,
нормативно-технічних документів щодо
якості надання послуг, а саме п.5 ст. 16
Закону України „Про засади
функціонування ринку природного газу"
у частині надання плану заходів, що
забезпечують відокремлення та
незалежність господарської
діяльності, та звітів про його
виконання до НКРЕ, постанов НКРЕ від
05.07.2012р. №849 та від 06.09.2012р. №1164 в частині
укладання Типових договорів. Окрім
того, позивача було попереджено про
необхідність усунення до 01.07.2013р.
вищевказаних порушень.

Загалом, протягом 2013 року Національною
комісією, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики
неодноразово проводилась перевірка
ліцензованої діяльності позивача, за
результатами яких виявлялись
порушення, аналогічні тим, які наведені
вище (постанови Національної комісії,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики №589 від 17.05.2012р., №1341
від 17.10.2013р. - том справи - 1, аркуші
справи - 35-37). За вказані порушення до
позивача застосовувались штрафні
санкції і позивач попереджувався про
необхідність усунення порушень вимог
законодавства.

Спірний Договір укладений у
відповідності до Закону України "Про
засади функціонування ринку
природного газу", який визначає
правові, економічні та організаційні
засади функціонування ринку
природного газу. Згідно зі ст. 4
названого Закону державне регулювання
діяльності суб'єктів ринку природного
газу, в тому числі суб'єктів природних
монополій та суб'єктів господарювання,
які діють на суміжних ринках,
здійснюється Кабінетом Міністрів
України, національною комісією, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, та центральними органами
виконавчої влади в межах їх
повноважень. Національна комісія, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, при прийнятті своїх рішень
діє за принципом незалежності від
органів державної влади, органів
місцевого самоврядування, їх посадових
осіб та суб'єктів господарювання, а
також політичних партій та інших
об'єднань громадян чи їх органів. До
повноважень національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики, зокрема, належать:
здійснення державного регулювання
відносин суб'єктів ринку природного
газу; ліцензування господарської
діяльності на ринку природного газу;
забезпечення проведення тарифної та
цінової політики на ринку природного
газу; затвердження Правил користування
природним газом для юридичних осіб;
затвердження типових договорів на
купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу), транспортування
природного газу магістральними
трубопроводами, зберігання
(закачування, зберігання, відбір)
природного газу, приєднання до газових
мереж, розподіл природного газу,
постачання природного газу за
регульованим тарифом.

Постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики №849 від 05.07.2012р. "Про
затвердження типового договору на
купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу)" було затверджено
Типовий договір на купівлю-продаж
природного газу (між власниками та
постачальниками природного газу).
Власників природного газу та суб'єктів
господарювання, що провадять
діяльність на підставі ліцензії на
постачання природного газу за
регульованим тарифом, зобов'язано
привести свої договірні відносини у
відповідність до вимог Типового
договору на купівлю-продаж природного
газу (між власниками та
постачальниками природного газу) у
місячний строк з дати набрання
чинності цією постановою.

Вказана постанова Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики набрала
чинності 13.08.2012р.

Постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики №1164 від 06.09.2012р. „Про
затвердження Типового договору на
розподіл природного газу", зокрема,
було вирішено: затвердити Типовий
договір на розподіл природного газу, що
додається; суб'єктам господарювання, що
здійснюють діяльність на підставі
ліцензії на право провадження
господарської діяльності з розподілу
природного, нафтового газу і газу
(метану) вугільних родовищ, привести
свої договірні відносини у
відповідність до вимог Типового
договору на розподіл природного газу у
двомісячний строк з дати набрання
чинності цією постановою (п.п.1, 2
постанови).

Постанова Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики №1164 від 06.09.2012р. набрала
чинності 22.10.2012р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з
метою приведення Договору, укладеного
з відповідачем, у відповідність до
Типового договору, затвердженого
постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики №1164 від 06.09.2012р., позивач
звернувся до відповідача з листом
№1106/679 від 27.08.2013р. (том справи - 1, аркуш
справи - 23), в якому запропонував
відповідачу укласти додаткову угоду
№1, якою внести зміни до п.п.2.1, 3.7, 4.1, 4.2,
4.3, 4.4, 4.5, 4.6, 5.5, 5.6 Договору та виключити з
Договору п.3.9.

Оскільки відповідач на звернення
позивача не відреагував, додаткову
угоду не підписав, зауважень не
направив, проект додаткової угоди не
повернув, позивач звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом про внесення змін до Договору
за рішенням суду.

Місцевий господарський суд відмовив у
позові повністю, визнавши позовні
вимоги нормативно не обґрунтованими та
документального не підтвердженими.

Київський апеляційний господарський
суд не погоджується з висновками
місцевого господарського суду, вважає
їх передчасними та такими, що не
відповідають фактичним обставинам
справи, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України договір є підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.
526 Цивільного кодексу України, де
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В ч.1 ст. 640 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є укладеним з
моменту одержання особою, яка
направила пропозицію укласти договір,
відповіді про прийняття цієї
пропозиції.

Загальний порядок укладання
господарських договорів наведений в
ст. 181 Господарського кодексу України,
згідно з якою господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках. Сторона,
яка одержала проект договору, у разі
згоди з його умовами оформляє договір
відповідно до вимог частини першої
цієї статті і повертає один примірник
договору другій стороні або надсилає
відповідь на лист, факсограму тощо у
двадцятиденний строк після одержання
договору. За наявності заперечень щодо
окремих умов договору сторона, яка
одержала проект договору, складає
протокол розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором. Сторона, яка одержала
протокол розбіжностей до договору,
зобов'язана протягом двадцяти днів
розглянути його, в цей же строк вжити
заходів для врегулювання розбіжностей
з другою стороною та включити до
договору всі прийняті пропозиції, а ті
розбіжності, що залишились
неврегульованими, передати в цей же
строк до суду, якщо на це є згода другої
сторони. У разі досягнення сторонами
згоди щодо всіх або окремих умов,
зазначених у протоколі розбіжностей,
така згода повинна бути підтверджена у
письмовій формі (протоколом узгодження
розбіжностей, листами, телеграмами,
телетайпограмами тощо). У разі якщо
сторони не досягли згоди з усіх
істотних умов господарського договору,
такий договір вважається неукладеним
(таким, що не відбувся). Якщо одна із
сторін здійснила фактичні дії щодо
його виконання, правові наслідки таких
дій визначаються нормами Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. ст. 187, 188
Господарського кодексу України спори,
що виникають при укладанні
господарських договорів, укладення
яких є обов'язковим на підставі закону
та в інших випадках, встановлених
законом, розглядаються судом. День
набрання чинності рішенням суду, яким
вирішено питання щодо
переддоговірного спору, вважається
днем укладення відповідного
господарського договору, якщо рішенням
суду не визначено інше. Зміна та
розірвання господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором. Сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. Сторона договору,
яка одержала пропозицію про зміну чи
розірвання договору, у двадцятиденний
строк після одержання пропозиції
повідомляє другу сторону про
результати її розгляду. У разі, якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Якщо судовим рішенням договір змінено
або розірвано, договір вважається
зміненим або розірваним з дня набрання
чинності даним рішенням, якщо іншого
строку набрання чинності не
встановлено за рішенням суду.

Згідно зі ст. ст. 651, 654 Цивільного
кодексу України зміна договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Зміна або
розірвання договору вчиняється в тій
самій формі, що й договір, що змінюється
або розривається, якщо інше не
встановлено договором або законом чи
не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Як уже зазначалось вище, з метою
приведення спірного Договору у
відповідність до типового договору,
затвердженого постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики №1164 від
09.09.2012р., позивач направив відповідачу
пропозицію внесення змін до Договору
шляхом укладання додаткової угоди до
нього (лист №1106/679 від 27.08.2013р.).

Однак у встановленому порядку і строки
відповіді від відповідача не надійшло,
запропонований позивачем проект
додаткової угоди відповідач не
підписав, протокол розбіжностей до
нього не складав.

Згідно зі ст. 652 Цивільного кодексу
України у разі, якщо сторони не досягли
згоди щодо приведення договору у
відповідність з обставинами, які
істотно змінились, договір може бути
змінений за рішенням суду на вимогу
заінтересованої сторони за наявності
визначених умов у виняткових випадках,
коли розірвання договору суперечить
суспільним інтересам або потягне для
сторін шкоду, яка значно перевищує
затрати, необхідні для виконання
договору на умовах, змінених судом.

Місцевий господарський суд,
відмовляючи в позові, виходив з того, що
пункти спірного Договору, які позивач
просив змінити та виключити з тексту
Договору відповідають вимогам
Типового договору на розподіл
природного газу, затвердженого
постановою НКРЕ №1164 від 06.09.2012р. Окрім
того, в своєму рішенні суд зазначив про
те, що викладаючи умови Договору в
оспорюваній позивачем частині у
власній редакції, сторони лише
конкретизували умови Типового
договору, що відповідає вимогам ст. 179
Господарського кодексу України.

Дійсно, в абзаці 4 ч.4 ст. 179
Господарського кодексу України
передбачено, що при укладенні
господарських договорів сторони
можуть визначати зміст договору на
основі типового договору,
затвердженого Кабінетом Міністрів
України, чи у випадках, передбачених
законом, іншим органом державної влади,
коли сторони не можуть відступати від
змісту типового договору, але мають
право конкретизувати його умови.

Однак колегія суддів вважає за
необхідне зазначити, що в даному
випадку необхідно розмежовувати
поняття конкретизації умов Типового
договору та відступу від змісту
Типового договору. Затвердження
типових договорів є формою державного
регулювання договірних відносин у
сфері господарювання, яке полягає у
прийнятті відповідним органом
нормативно-правового акта. При цьому
необхідно враховувати, що укладення
договору спрямоване на набуття, зміну
або припинення прав та обов'язків. Тому
викладення умов договору у спосіб,
відмінний від застосованого у типовому
договорі (наприклад, викладення умов
договору іншими словами), не є
відступом від змісту типового
договору. Під таким відступом слід
розуміти включення сторонами до
господарського договору умов, які
створюють регулювання, що за змістом
прав і обов'язків сторін суперечить
відповідному регулюванню,
передбаченому типовим договором.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідно до п.3.7 Договору в чинній
редакції газорозподільне підприємство
до 12-го числа місяця, наступного за
звітним, направляє замовнику два
примірники оригіналу акта наданих
послуг за звітний місяць, які підписані
уповноваженим представником та
скріплені печаткою газорозподільного
підприємства.

Однак в п.3.7 Типового договору на
розподіл природного газу,
затвердженого постановою НКРЕ №1164 від
06.09.2012р., передбачено, що
газорозподільне підприємство до 5-го
числа місяця, наступного за звітним,
направляє замовнику два примірники
оригіналу акта наданих послуг за
звітний місяць, які підписані
уповноваженим представником та
скріплені печаткою газорозподільного
підприємства.

Тобто, в даному випадку мають місце
розбіжності у строках направлення акту
наданих послуг між тим, який
передбачений у Типовому договорі та
тим, який визначений сторонами у
Договорі.

Вказаний в п.3.7 Договору в чинній
редакції строк є більшим на 7 днів від
строку, передбаченого в п.3.7 Типового
договору, внаслідок чого збільшується
строк для підписання або відмови у
підписанні акту замовником,
встановлений в п.3.9 Договору,
збільшується на 7 днів, що суперечить
умовам Типового договору.

Згідно з п.3.9 Договору в чинній редакції
акт наданих послуг підписується на
підставі реєстрів обсягів реалізації
природного газу споживачам замовника,
протранспортованого
газорозподільними трубопроводами
газорозподільного підприємства, в яких
зазначаються виділені планові обсяги
газу споживачам замовника та фактично
протранспортовані газорозподільним
підприємством обсяги газу за формою,
наведеною в додатку 2 до цього Договору.

Відповідно до п.3.9 Типового договору
акти наданих послуг є підставою для
остаточних розрахунків замовника з
газорозподільним підприємством.

Тобто, в Типовому договорі не
передбачено складання реєстрів
обсягів реалізації природного газу
споживачам замовника, як підстава для
підписання чи непідписання замовником
актів наданих послуг з транспортування
природного газу. Тобто, укладаючи
Договір, сторони не конкретизували
вищезгаданий пункт Типового договору,
а доповнили його додатковою умовою
підписання відповідачем, як замовником
актів наданих послуг.

Відповідно до п.4.3 Договору в чинній
редакції порядок обліку, порядок
обмеження (припинення) транспортування
природного газу, а також доступ
представників газорозподільного
підприємства до газового обладнання і
комерційних вузлів обліку природного
газу регулюються технічною угодою між
газорозподільним підприємством,
постачальником природного газу та
споживачем.

Згідно з п.4.3 Типового договору порядок
обліку, порядок обмеження (припинення)
транспортування природного газу, а
також доступу представників
газорозподільного підприємства до
газового обладнання і комерційних
вузлів обліку природного газу може
регулюватись технічною угодою між
газорозподільним підприємством,
постачальником природного газу та
споживачем.

При цьому необхідно враховувати, що
діюче законодавство не передбачає
обов'язковості укладення технічної
угоди між газопостачальним
(газорозподільним) підприємством і
споживачем природного газу.

Сторони для врегулювання питань
порядку обліку, порядку обмеження
(припинення) транспортування газу, а
також доступу до газового обладнання і
комерційних вузлів обліку можуть
укласти технічну угоду за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики №1181 від 13.09.2012р. „Про
затвердження Правил користування
природним газом для юридичних осіб",
відповідно до ст. 4 Закону України "Про
засади функціонування ринку
природного газу", пп.5 п.4 Положення про
Національну комісію, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики, затвердженого Указом
Президента України від 23.11.2011р. №1059,
було затверджено Правила користування
природним газом для юридичних осіб,
відповідно до п.3.3 яких для визначення
обсягу
споживання/розподілу/транспортування
природного газу приймаються дані
комерційного вузла обліку газу
газорозподільного/ газотранспортного
підприємства. У разі відсутності вузла
обліку газу в
газорозподільного/газотранспортного
підприємства приймаються дані
комерційного вузла обліку газу
споживача. Взаємовідносини між
газотранспортним підприємством та
споживачем (субспоживачем), які
виникають при здійсненні
приймання-передачі природного газу на
газорозподільних станціях (далі - ГРС),
регулюються технічною угодою про умови
приймання-передачі кількості газу на
ГРС.

З наведеного вище випливає, що як діюче
законодавство, так і Типовий договір не
містять імперативних вказівок про
обов'язковість укладення тристоронніх
технічних угод, а лише допускають
подібну можливість.

В п.4.5 Договору в чинній редакції
наведено обов'язки газорозподільного
підприємства для належного технічного
забезпечення передачі газу та
організації його обліку.

Натомість в п.4.5 Типового договору
передбачено, що на підставі
результатів вимірювання комерційних
вузлів обліку складаються місячні акти
наданих послуг.

Тобто, умови п.4.5 Договору в чинній
редакції не конкретизують умови
аналогічного пункту Типового договору,
а наводять іншу редакцію вказаного
пункту з іншим змістом.

Пункт 4.6 Договору в чинній редакції та
п.4.6 Типового договору також є різними
за своїм змістом.

Згідно з п.5.5 Договору в чинній редакції
розрахунки за надані послуги
здійснюються замовником у
безготівковій формі шляхом
перерахування відповідних сум на
розрахунковий рахунок
газорозподільного підприємства на
підставі акту наданих послуг,
зазначеного в пункті 3.6 цього договору.
Остаточний розрахунок за фактично
надані послуги здійснюється до 20-го
числа місяця, наступного за місяцем
надання послуг. У разі переплати за
фактично протранспортований газ, сума
переплати зараховується
газорозподільним підприємством у
рахунок оплати послуг з
транспортування газу ГРМ на наступний
розрахунковий період або повертається
на поточний рахунок замовника на його
письмову вимогу.

Відповідно до п.5.5 Типового договору
оплата вартості послуг з
транспортування природного газу ГРМ
здійснюється замовником на умовах
попередньої оплати авансовими
платежами планового обсягу природного
газу на період передоплати, визначений
сторонами в Договорі. Сума платежу
попередньої оплати розраховується як
добуток тарифу, визначеного на
наступний період передоплати, на
плановий обсяг природного газу по
кожному об'єкту замовника або його
споживача, заявленого на наступний
період передоплати. У разі відсутності
інформації про тариф на наступний
період передоплати до дня здійснення
попередньої оплати замовник
розраховує суму платежу за тарифом, що
діяв у попередньому місяці. У разі
збільшення в установленому порядку
підтвердженого обсягу природного газу
протягом розрахункового періоду
замовник здійснює оплату додатково
заявлених обсягів транспортування
природного газу в п'ятиденний строк
після збільшення цього обсягу в
установленому порядку. У випадку
недоплати за фактично
протранспортований природний газ ГРМ
за розрахунковий період замовник
проводить остаточний розрахунок не
пізніше __ числа місяця, наступного за
розрахунковим. У разі переплати за
фактично протранспортований природний
газ сума переплати зараховується
газорозподільним підприємством у
рахунок оплати послуг з
транспортування газу ГРМ на наступний
розрахунковий період або повертається
на поточний рахунок замовника на його
письмову вимогу.

Отже, в п.5.5 Типового договору
передбачено здійснення розрахунків за
надані послуги з транспортування
природного газу замовником на умовах
авансових платежів планового обсягу
періоду передоплати, визначеного
сторонами в договорі. Однак відповідно
до п.5.5 Договору в чинній редакції
розрахунки здійснюються за іншою
методикою, з урахуванням щомісячної
післяплати, проведеної на підставі
актів наданих послуг з остаточним
розрахунком до 20 числа місяця
наступного за місяцем надання послуг.
Тобто, сторонами в Договорі
передбачено інший механізм та інші
строки розрахунків, які не
відповідають Типовому договору.

Окрім того, місцевим господарським
судом не було враховано, що згідно з
положеннями ч.ч.1, 3 ст. 9 Закону України
„Про засади функціонування ринку
природного газу" ринок природного газу
функціонує на конкурентних засадах, за
винятком діяльності суб'єктів
природних монополій. Суб'єкти ринку
природного газу провадять свою
діяльність на підставі договорів
(контрактів), що укладаються відповідно
до законодавства.

Як уже зазначалось вище, постановою
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики №1164 від 09.09.2012р. було
зобов'язано суб'єктів господарювання,
що здійснюють діяльність на підставі
ліцензії на право провадження
господарської діяльності з розподілу
природного, нафтового газу і газу
(метану) вугільних родовищ, привести
свої договірні відносини у
відповідність до вимог Типового
договору на розподіл природного газу у
двомісячний строк з дати набрання
чинності цією постановою (з 22.10.2012р.).

Відповідач у даній справі виступає
замовником за Договором, укладеним з
позивачем, і є суб'єктом ринку
природного газу, який на підставі
договору замовляє надання однієї або
кількох з таких послуг, як приєднання
власних об'єктів до Єдиної
газотранспортної системи України,
транспортування природного газу
магістральними газопроводами,
транспортування природного газу
розподільними трубопроводами.

Таким чином, дотримання форми Типового
договору, визначеної вищевказаною
постановою №1164 від 06.09.2012р. є
обов'язковим як для позивача, так і
відповідача.

В ч.2 ст. 14 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу"
передбачено, що обов'язкові умови для
газорозподільних підприємств та
споживачів послуг, що надаються такими
підприємствами, встановлюються в
типовому договорі про транспортування
природного газу газорозподільними
мережами.

За результатами перегляду справи
колегія суддів дійшла висновку про те,
що спірні умови Договору слід
розцінювати не в ракурсі конкретизації
умов договору про розподіл природного
газу, а саме як нехтування сторонами
при укладанні спірного договору вимог,
встановлених типовим договором.

З матеріалів справи вбачається, що
укладений між сторонами Договір
частково не відповідає вимогам
Типового договору, затвердженого
постановою Національної комісії, що
здійснює державне регулювання у сфері
енергетики №1164 від 06.09.2012р., що в свою
чергу суперечить Закону України "Про
засади функціонування ринку
природного газу" та самій постанові
Національної комісії, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики.

Як уже зазначалось вище, відповідач,
отримавши від позивача пропозицію
внести зміни до Договору шляхом
укладання додаткової угоди до нього, не
надіслав позивачу протокол
розбіжностей з підписаною додатковою
угодою, тоді як необхідність внесення
змін до Договору є обов'язковим в силу
вимог закону.

Відповідно до ст. ст. 15 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

Враховуючи, що запропонована позивачем
додаткова угода щодо зміни умов п.п.2.1,
3.7, п.п.2.1, 3.7, 4.1-4.6, 5.5, 5.6 та виключення з
Договору п.3.9 відповідають вимогам
чинного законодавства і Типовому
договору на розподіл природного газу,
затвердженому постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики №1164 від
06.09.2012р., колегія суддів вважає наведені
обставини достатніми для застосування
до спірних правовідносин положень ч.2
ст. 651 Цивільного кодексу України і
приведення спірного Договору у
відповідність до умов Типового
договору шляхом внесення
запропонованих позивачем змін.

При цьому, колегія суддів визнала за
необхідне доповнити п.5.5 додаткової
угоди в редакції позивача, а саме абзац
5 названого пункту, зазначивши дату
остаточного розрахунку, тотожну тій
даті остаточного розрахунку, яка була
погоджена сторонами при укладанні
Договору. З урахуванням наведеного,
абзац 5 п.5.5 додаткової угоди буде
викладено в наступній реакції: „У
випадку недоплати за фактично
протранспортований природний газ ГРМ
за розрахунковий період Замовник
проводить остаточний розрахунок не
пізніше 20 числа місяця, наступного за
розрахунковим". Решта умов додаткової
угоди залишається в редакції позивача,
яка відповідає Типовому договору.

Згідно зі ст. ст. 32-34 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачем не надано належних та
допустимих доказів на спростування
вищевикладених обставин.

Підсумовуючи вищевикладені обставини
справи в їх сукупності, колегія суддів
дійшла висновку про те, що доводи
апеляційної скарги позивача
підтвердились під час розгляду даної
справи, що в свою чергу свідчить про
неповне з'ясування місцевим
господарським судом обставин, які
мають значення для справи, а також
невірне застосування норм
матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є: неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Таким чином, апеляційна скарга
підлягає задоволенню, а рішення
Господарського суду міста Києва від
26.11.2013р. у справі №910/19316/13 - скасуванню з
прийняттям нового рішення про
задоволення позову у повному обсязі.

Зважаючи на задоволення апеляційної
скарги позивача, відповідно до ст.
49 Господарського процесуального
кодексу України, судові витрати за її
подання підлягають відшкодуванню
позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. ст. 4-2, 4-3, 32-34, 43, 49, 77, 99, 101-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Гадячгаз" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 26.11.2013р. у справі №910/19316/13
скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити повністю.

4. Змінити договір на розподіл
природного газу №14/741/13 від 18.01.2013р. між
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" та Публічним
акціонерним товариством " Гадячгаз"
шляхом укладення додаткової угоди №3
до договору наступного змісту:

„Додаткова угода
№3

до договору на розподіл природного
газу №14/741/13 від 18.01.2013р.

"____" ___________2013 року
м. Київ

Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
„Гадячгаз", що здійснює господарську
діяльність з розподілу природного,
нафтового газу і газу (метану)
вугільних родовищ на підставі ліцензії
на розподіл природного, нафтового газу
і газу (метану) вугільних родовищ від
14.06.2011р. АГ №507452 (далі - Газорозподільне
підприємство), в особі голови правління
Шестерненка Дмитра Ігоровича, що діє на
підставі Статуту з однієї сторони, та
Публічне акціонерне товариство
„Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (далі - Замовник), в
особі _______________________________________, який діє
на підставі __________________________, з другої
сторони, (далі - Сторони), керуючись
Законом України „Про засади
функціонування ринку природного газу",
уклали цю додаткову угоду до договору
№14/741/13 від 18.01.2013р. на розподіл
природного газу (далі - Договір).

1. У розділі II „Предмет Договору" пункт
2.1. викласти в наступній редакції:

"2.1. За Договором Газорозподільне
підприємство зобов'язується у 2013 році
надати Замовнику послугу з
транспортування природного газу
газорозподільними мережами до межі
балансової належності об'єктів
Замовника або його споживачів (далі -
пункт призначення) відповідно до актів
розмежування балансової належності
газопроводів та експлуатаційної
відповідальності Сторін. Пункти
призначення з переліком комерційних
вузлів обліку природного газу та
газоспоживаючого обладнання (далі -
комерційні вузли обліку) визначаються
Сторонами у додатку до Договору за
формою, наведеною у додатку 1 до цього
Типового договору".

2. Пункт 3.7. Розділу III „Обсяги та умови
транспортування природного газу ГРМ"
викласти в наступній редакції:

„3.7. Газорозподільне підприємство до
5-го (п'ятого) числа місяця, наступного
за звітним, направляє Замовнику два
примірники оригіналу акта наданих
послуг за звітний місяць, які підписані
уповноваженим представником та
скріплені печаткою Газорозподільного
підприємства".

3. Пункт 3.9. договору виключити.
Пункт 3.10 „Акти наданих послуг є
підставою для остаточних розрахунків
Замовника з Газорозподільним
підприємством" вважати пунктом 3.9.

4. Розділ IV „Порядок обліку газу та
його якість» викласти в наступній
редакції:

"4.1. За розрахункову одиницю
протранспортованого природного газу
приймається один кубічний метр (куб. м)
газу, приведений до стандартних умов:
температура газу (t) = 20 градусів
Цельсія, тиск газу (Р) = 760 мм ртутного
стовпчика (101,325 кПа).

4.2. Облік обсягів природного газу, що
транспортується на умовах Договору,
здійснюється згідно з Правилами обліку
природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, постачання та споживання,
затвердженими наказом Міністерства
палива та енергетики України від 27
грудня 2005 року №618, зареєстрованими в
Міністерстві юстиції України 26 січня
2006 року за №67/11941.

4.3. Порядок обліку, порядок обмеження
(припинення) транспортування
природного газу, а також доступу
представників Газорозподільного
підприємства до газового обладнання і
комерційних вузлів обліку природного
газу може регулюватись технічною
угодою між Газорозподільним
підприємством, постачальником
природного газу та споживачем.

4.4. Обсяг протранспортованого
природного газу визначається в пунктах
призначення за допомогою комерційних
вузлів обліку, визначених у додатку до
Договору.

У разі розташування комерційних вузлів
обліку до пункту призначення витрати і
втрати природного газу, які виникають
від місця встановлення комерційного
вузла обліку до пункту призначення,
віднімаються від загального обсягу
протранспортованого природного газу,
визначеного за допомогою комерційних
вузлів обліку.

У разі розташування комерційних вузлів
обліку після пункту призначення
витрати і втрати природного газу, які
виникають від пункту призначення до
місця встановлення комерційного вузла
обліку, додаються до загального обсягу
протранспортованого газу, визначеного
за допомогою комерційних вузлів
обліку.

Розрахунки втрат і витрат проводяться
відповідно до Методики визначення
питомих виробничо-технологічних втрат
природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами та Методики визначення
питомих виробничо-технологічних
витрат природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, затверджених наказом
Міністерства палива та енергетики
України від 30 травня 2003 року №264,
зареєстрованих у Міністерстві юстиції
України 09 липня 2003 року за №570/7891 та
№571/7892 відповідно (зі змінами).

Розрахунок витрат та втрат природного
газу в мережі оформлюється додатком до
Договору за формою, наведеною у додатку
3 до цього Типового договору.

4.5. На підставі результатів вимірювання
комерційних вузлів обліку складаються
місячні акти наданих послуг.

4.6. Якість природного газу, який
передається Газорозподільним
підприємством Замовнику або його
споживачу в пунктах призначення, має
відповідати вимогам, установленим
державними стандартами, технічними
умовами, нормативно-технічними
документами щодо його якості.

Якість природного газу та його
фізико-хімічний склад визначаються за
методами, передбаченими державними
стандартами та іншими нормативними
актами з цих питань.

Чисельні значення фізико-хімічних
показників природного газу, які
заносяться до баз даних обчислювачів
та/або коректорів. Газорозподільне
підприємство доводить Замовнику або
його споживачу з періодичністю, що
забезпечує необхідну точність
вимірювань, але не рідше ніж один раз на
10 днів".

5. Пункт 5.5. розділу V „Тариф та порядок
розрахунків" викласти у наступній
редакції:

„5.5. Оплата вартості послуг з
транспортування природного газу ГРМ
здійснюється Замовником на умовах
попередньої оплати авансовими
платежами планового обсягу природного
газу на період передоплати, визначений
Сторонами в Договорі.

Сума платежу попередньої оплати
розраховується як добуток тарифу,
визначеного на наступний період
передоплати, на плановий обсяг
природного газу по кожному об'єкту
Замовника або його споживача,
заявленого на наступний період
передоплати. У разі відсутності
інформації про тариф на наступний
період передоплати до дня здійснення
попередньої оплати Замовник
розраховує суму платежу за тарифом, що
діяв у попередньому місяці.

У разі збільшення в установленому
порядку підтвердженого обсягу
природного газу протягом
розрахункового періоду Замовник
здійснює оплату додатково заявлених
обсягів транспортування природного
газу в п'ятиденний строк після
збільшення цього обсягу в
установленому порядку.

У випадку недоплати за фактично
протранспортований природний газ ГРМ
за розрахунковий період Замовник
проводить остаточний розрахунок не
пізніше 20 числа місяця, наступного за
розрахунковим.

У разі переплати за фактично
протранспортований природний газ сума
переплати зараховується
Газорозподільним підприємством у
рахунок оплати послуг з
транспортування газу ГРМ на наступний
розрахунковий період або повертається
на поточний рахунок Замовника на його
письмову вимогу".

6. Пункт 5.6. розділу V „Тариф та порядок
розрахунків" викласти у наступній
редакції:

„5.6. Оплата послуг з транспортування
природного газу ГРМ за Договором
здійснюється Замовником виключно
грошовими коштами, що перераховуються
на поточний рахунок Газорозподільного
підприємства. При цьому, якщо Замовник
замовляє послуги для власних
споживачів, він надає
Газорозподільному підприємству реєстр
споживачів та обсяги транспортування
газу, за які здійснена оплата".

7. Інші пункти Договору залишаються без
змін.

8. Місцезнаходження та банківські
реквізити Сторін:

Газорозподільне підприємство:
Замовник :

Публічне акціонерне товариство
Публічне акціонерне товариство

по газопостачанню та газифікації
Національна акціонерна компанія

„Гадячгаз"
„Нафтогаз України"

30300, Полтавська область, 01001,
м.Київ, вул.

м. Гадяч, вул. Будька, 26А,
Б.Хмельницького, 6

код за ЄДРПОУ, 05524660, код за
,

р/р 2287 в р/р
09 в ГОУ

ТВ БВ №10016/0171 філії
„Промінвестбанк України"

Полтавського обласного
МФО 300412, ІПН

управління AT„Ощадбанк",
№58, свідоцтво

МФО 331467, Тел./факс: 2-24-14, платника
ПДВ №35480667

2-25-45,2-15-47 Тел/факс

Голова правління ПАТ „Гадячгаз"
_______________________

_______________Шестерненко Д.І.
______________ (________)

„___" ____________ 2013 року „___"
______________ 2013 року".

5. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" на користь
Публічного акціонерного товариства "
Гадячгаз " 1 147,00 грн. (одну тисячу сто
сорок сім гривень 00 копійок) витрат по
оплаті судового збору за подання
позовної заяви.

6. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" на користь
Публічного акціонерного товариства "
Гадячгаз " 609,00 грн. (шістсот дев'ять
гривень 00 копійок) витрат по оплаті
судового збору за подання апеляційної
скарги.

7. Доручити Господарському суду міста
Києва видати накази із зазначенням
необхідних реквізитів сторін.

8. Матеріали справи №910/19316/13 повернути
до Господарського суду міста Києва.

9. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
Л.П. Зубець

Судді
І.А. Іоннікова

М.М. Новіков