РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р.
Справа № 902/1596/13

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Розізнана І.В.,

судді
Мельник О.В. ,

судді
Грязнов В.В.

при секретарі судового засідання
Карпець О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Славнянської
сільської ради Вінницької області на
рішення господарського суду
Вінницької області від "09" січня 2014 р. у
справі № 902/1596/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "СВС СІТІ МЕДІЯ"
(м.Київ)

до Славнянської сільської ради
Вінницької області (с. Славна,
Липовецький р-н, Вінницька обл.)

про стягнення 6 459,04 грн.

за участю представників сторін:

позивача - Теперик О.В. - дов. №661 від
31.10.2013р.

відповідача - не з'явився;

Судом роз'яснено представнику сторони
права та обов'язки, передбачені ст.ст.20,
22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу не поступало, заяв про
відвід складу суду не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 09.01.2014р. у справі
№ 902/1596/13 (суддя Кожухар М.С.) позов
товариства з обмеженою
відповідальністю "СВС СІТІ МЕДІЯ" до
Славнянської сільської ради
Вінницької області про стягнення 6 459,04
грн. задоволено частково.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції виходив з того, що позовні
вимоги відповідають чинному
законодавству і фактичним обставинам
справи, підтверджені належними
доказами.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Вінницької
області від 09.01.2014р. у даній справі,
відповідач звернувся до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій з підстав,
вказаних у апеляційній скарзі, просить
рішення скасувати та прийняти нове,
яким у задоволенні позову відмовити
повністю, посилаючись на порушення
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права.

Зокрема зазначає, що судом першої
інстанції було винесено рішення без
присутності відповідача, не надано
Славнянській сільській раді
Вінницької області можливості
реалізувати свої процесуальні права в
частині захисту своїх інтересів, чим
порушено ст.77 ГПК України.

Окрім того, відповідач стверджує, що
позивачем не надано жодних доказів, які
б підтвердили факт здійснення
публікації замовлених інформаційних
матеріалів та виконання умов договору.

Ухвалою Рівненського апеляційного
господарського суду у справі №902/1596/13
від 04.03.2014р. апеляційну скаргу
Славнянської сільської ради
Вінницької області прийнято до
провадження, справу призначено до
слухання.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 15.04.2014р. представник позивача
заперечив проти доводів апеляційної
скарги, просив суд апеляційної
інстанції залишити оскаржуване
рішення господарського суду
Вінницької області від 09.01.2014р. без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Відповідач у призначене на 15.04.2014 р.
судове засідання не з'явився, причини
неявки суду не повідомив.

Оскільки судом явка представників
сторін в судове засідання обов'язковою
не визнавалась, колегія суддів дійшла
висновку про можливість розгляду
апеляційної скарги без участі
відповідача за наявними у справі
матеріалами.

Згідно статті 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та
обставини на предмет повноти їх
встановлення, надання їм судом першої
інстанції належної юридичної оцінки,
вивчивши доводи апеляційної скарги
стосовно дотримання норм
матеріального і процесуального права,
заслухавши пояснення представника
позивача, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
07.02.2011р. між товариством з обмеженою
відповідальністю "СВС СІТІ МЕДІЯ"
(Виконавець) та Славнянською сільською
радою Вінницької області (Замовник)
укладено договір № 7642, відповідно до
якого Виконавець за завданням
Замовника зобов'язується надати
послуги з розробки інформаційних
матеріалів (стаття-презентація) їх
графічного оформлення та редагування,
а також з публікації вказаних
інформаційних матеріалів
(стаття-презентація) на порталі
www.meriaonlaine.com.ua українською, російською,
німецькою та англійською мовами. Даний
договір підписаний та скріплений
відбитками печаток сторін (а.с.7).

Відповідно до п. 2.1. Договору, вартість
послуг 3 900,00 грн. без ПДВ, 4 680,00 грн. - з
ПДВ.

Пунктом 2.2. Договору встановлено строк
оплати: до 10.05.2011 року.

Виконання грошових зобов'язань за цим
Договором здійснюється у наступній
черговості: 1) пеня; 2) проценти та
інфляційні витрати відповідно до ст.625
ЦК України; 3) заборгованість за надані
згідно умов цього Договору послуги; 4)
інші платежі. (п. 2.3. Договору).

Виконавець розробляє і публікує
інформаційні матеріали
(стаття-презентація) за допомогою
письмових матеріалів і фотографій, які
надає Замовник (п. 3.1. Договору).

Згідно з п. 3.6. Договору, Виконавець
зобов'язаний опублікувати
інформаційні матеріали
(стаття-презентація) на порталі
www.meriaonlaine.com.ua протягом 60 календарних
днів з моменту укладання цього
договору.

Відповідно до п. 3.7. Договору,
Виконавець зобов'язаний письмово
повідомити Замовника про публікацію
інформаційних матеріалів
(стаття-презентація) на порталі
www.meriaonlaine.com.ua.

Замовник зобов'язаний протягом 4 днів з
моменту отримання повідомлення про
публікацію інформаційних матеріалів
(стаття-презентація) на порталі
www.meriaonlaine.com.ua надіслати корегування до
інформаційних матеріалів
(стаття-презентація) Виконавцю, в
іншому випадку інформаційні матеріали
(стаття-презентація) вважатимуться
прийнятими, а зобов'язання Виконавця
вважатимуться виконаними (п. 3.8.
Договору).

Цей Договір діє протягом 1 року з
моменту його укладення (п. 5.1. Договору).

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема з договорів
та інших правочинів.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, відповідно до ст. 174 ГК
України, зокрема, із господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції, між сторонами виникли
правовідносини, які регулюються главою
63 "Послуги. Загальні положення", ст.ст.901,
903 Цивільного кодексу України (договір
про надання послуг), відповідно до
положень яких, договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї статті застосовуються
до всіх договорів про надання послуг,
якщо це не суперечить суті
зобов'язання. Якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Приписами ст.629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

На виконання умов договору 26.05.2011 р.
позивачем на адресу відповідача було
направлено повідомлення №399 від
25.05.2011р. про реєстрацію інформації про
населений пункт та його інвестиційні
можливості на порталі www.meriaonline.com.ua
15.03.2011р. Крім того, в повідомленні
зазначено, що якщо протягом 4 робочих
днів з дати отримання даного
повідомлення позивач не отримає від
селищної ради будь - яких повідомлень
щодо редагування даних інформаційних
матеріалів, то вважатиметься, що
компанія "СВС СІТІ МЕДІЯ" виконала свої
договірні зобов'язання у розробленні
та публікації інформаційних
матеріалів (статті - презентації) на
порталі www.meriaonline.com.ua, і надані
компанією "СВС СІТІ МЕДІЯ" послуги
вважатимуться прийнятими (а.с. 11).

Повідомлення отримане відповідачем
21.06.2011 р., що підтверджується поштовим
повідомленням про вручення
рекомендованої кореспонденції (а.с. 11).

Місцевим судом правомірно встановлено,
що оскільки відповідач не надіслав
коригувань до цієї публікації то
зобов'язання позивача, відповідно до п.
3.8 договору, вважаються виконаними.

Відповідач, всупереч договору № 7642 від
07.02.2011р. (пункт 2.2) зобов'язання по оплаті
послуг не виконав, внаслідок чого в
нього виникла заборгованість перед
позивачем в розмірі 4 680,00 грн.

Як на момент прийняття рішення судом
першої інстанції, так і на момент
апеляційного перегляду справи
відсутні докази добровільного
погашення відповідачем заборгованості
щодо оплати послуг згідно договору №
7642 від 07.02.2011р., а відтак, вимога
позивача про стягнення 4680,00 грн.
заборгованості є підставною та
правомірно задоволеною судом першої
інстанції.

Згідно ч.2 ст.625 ГПК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що у
випадку невиконання або неналежного
(несвоєчасного) виконання грошових
зобов'язань, Замовник на вимогу
Виконавця зобов'язаний сплатити суму
заборгованості з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також п'ятнадцять
процентів річних від простроченої
суми.

Судова колегія, перевіривши розрахунок
15% річних, здійснений судом першої
інстанції в сумі 1684,65 грн., вважає його
правильним.

Безпідставними є посилання скаржника
на порушення судом першої інстанції
статті 77 Господарського
процесуального кодексу України,
оскільки представництво інтересів
сторони в процесі не пов'язане з
конкретним колом осіб, тому відповідач
не був позбавлений можливості
уповноважити іншу особу на участь у
судовому засіданні, окрім того судом не
визнавалась обов'язковою явка сторін в
судове засідання (ухвала від 26.11.2013р.;
а.с. 1).

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, а обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

З огляду на викладене вище, колегія
суддів Рівненського апеляційного
господарського суду вважає, що рішення
господарського суду Вінницької
області від 09.01.2014р. відповідає
матеріалам справи, ґрунтується на
чинному законодавстві і підстав для
його скасування немає. Зазначені в
апеляційній скарзі доводи скаржника не
обґрунтовані та не спростовують
висновків суду першої інстанції, а тому
не можуть бути підставою для
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Керуючись, ст.ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Славнянської
сільської ради Вінницької області на
рішення господарського суду
Вінницької області від 09.01.2014р. у справі
№ 902/1596/13 - залишити без задоволення, а
рішення суду першої інстанції - без
змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку згідно з Розділом
ХІІ-1 Господарського процесуального
кодексу України.

3. Справу повернути до господарського
суду Вінницької області.

Головуючий суддя
Розізнана І.В.

Суддя
Мельник О.В.

Суддя
Грязнов В.В.