ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

08.04.14р. Справа № 904/2243/14

Суддя Рудовська І.А. , розглянувши
матеріали

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
Проектно-будівельної фірми
"СТРОЙКОМПЛЕКС" LTD, м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровського обласного
комунального підприємства
"СПЕЦАВТОБАЗА", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 85 991, 22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стаття 63 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує суддю, який вирішує питання
про прийняття позовної заяви,
повернути позовну заяву з підстав
неправильного оформлення позовної
заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за
формальними ознаками, не вивчаючи
питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню,
якщо вона за формою та змістом не
відповідає вимогам статей 54 - 58
Господарського процесуального кодексу
України.

Стаття 65 Кодексу визначає дії судді з
підготовки справи до розгляду, які
полягають у здійсненні певних заходів
і процесуальних дій, спрямованих на
правильне і своєчасне вирішення спору.

Суддя самостійно на власний розсуд
визначає, які саме дії слід учинити
виходячи з конкретних обставин справи,
ступеня підготовленості матеріалів
самими сторонами, а також тих
клопотань, що подані позивачем разом із
позовною заявою.

Товариство з обмеженою
відповідальністю Проектно-будівельної
фірми "СТРОЙКОМПЛЕКС" LTD звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області з позовною заявою від 01.04.2014 р.
(зареєстрована господарським судом
Дніпропетровської області 07.04.2014 р. за
№ 2212/14) до Дніпропетровського
обласного комунального підприємства
"СПЕЦАВТОБАЗА" про стягнення 85 991,22 грн.
основного боргу та сплати судового
збору.

Суд вважає за необхідне повернути
позовну заяву від 01.04.2014 р. і додані до
неї документи без розгляду з наступних
підстав:

Відповідно до ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України, до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують, зокрема, сплату
судового збору у встановлених порядку
і розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 статті 4 Закону України
"Про судовий збір" судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Розмір ставки
судового збору із позовних заяв
немайнового характеру - розмір
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України
"Про Державний бюджет України на 2014 рік"
від 16 січня 2014 року № 719-VII, розмір
мінімальної заробітної плати на 1 січня
2014 року становить 1218,00 грн.

Згідно до ст. 4 Закону України "Про
судовий збір" за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру встановлена
ставка судового збору у розмірі 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Предметом позову позивач визначив
стягнення заборгованості у сумі 85 991,22
грн., а отже дана позовна заява носить
майновий характер, у зв'язку з чим сума
судового збору з урахуванням
викладеного становить 1 827,00 грн. Однак,
позивачем у якості доказу сплати
судового збору подано оригінал
платіжного доручення № 99 від 01.04.2014
року, згідно якого судовий збір
сплачено у розмірі 1 720,00 грн.

Відтак, до позовної заяви не додано
належних доказів сплати судового збору
у встановленому розмірі, що є підставою
для повернення позовної заяви без
розгляду згідно з п. 4 ч. 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно ч. 1 ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор зобов'язані при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви додаються
документи, які підтверджують
відправлення відповідачеві копії
позовної заяви і доданих до неї
документів.

Як випливає з вимог ч. 1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

На підтвердження надіслання
відповідачу копії позовної заяви та
доданих до неї документів листом з
описом вкладення, позивач залучив до
позовної заяви поштову квитанцію № 3729
від 07.04.2014 р. з описом вкладення у цінний
лист 07.04.2014 р.

Натомість, суд звертає увагу, що в описі
вкладення у цінний лист від 07.04.2014 р.
зазначено про вкладення у цінний лист
"Позовна заява з дод.", однак при цьому
перелік додатків в описі вкладення у
цінний лист не наводиться, що позбавляє
суд можливості перевірити дотримання
позивачем вимог ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
стосовно його обов'язку надіслати
відповідачу копії позовної заяви та
всіх доданих до неї документів. В той же
час, до позовної заяви додані вказані в
ній додатки (стор. 2 позовної заяви -
додаток в копіях №№ 1 - 11), направлення
яких відповідачу фактично позивачем не
підтверджується.

Таким чином, у суду відсутні підстави
вважати поштову квитанцію № 3729 від
07.04.2014 р. з описом вкладення у цінний
лист 07.04.2014 р. в якості виконання
позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України.

При цьому суд приймає до уваги правову
позицію Вищого господарського суду
України, викладену в абз. 1 п.п. 3.5 п. 3
постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", згідно якої
недодержання вимог статей 54, 56 та
пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК
щодо форми, змісту і додатків до
позовної заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 ГПК. Крім того, в
абз. 7 п.п. 3.5 п. 3 наведеної постанови
Пленуму ВГСУ визначено, що у разі коли
до позовної заяви додано докази
надсилання відповідачеві копії лише
самої заяви, але відсутні докази
надсилання йому копій доданих до неї
документів, така заява підлягає
поверненню на загальних підставах
згідно з пунктом 6 частини першої
статті 63 ГПК України.

Згідно ст. 36 Господарського
процесуального кодексу України
письмові докази подаються суду в
оригіналі або в належним чином
засвідченій копії.

Відповідно до п.5.27 Національного
стандарту України "Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації. Вимоги до оформлення
документів ДСТУ 4163-2003", затвердженого
наказом Держспоживстандарту України
від 07.04.03р. № 55, відмітку про
засвідчення копії документа складають
із слів "Згідно з оригіналом", назви
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціалів та
прізвища, дати засвідчення копії.

Всупереч вимог, позивачем надано
ксерокопії документів, що не можуть
бути доказами,
оскільки належним чином не засвідчені.

За змістом ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть бути
підтверджені іншими засобами
доказування.

Вказана обставина є підставою для
повернення позовної заяви та доданих
до неї документів без розгляду.

Додатково зазначаємо, що згідно з ч. 3
ст. 63 Господарського процесуального
кодексу України повернення позовної
заяви не перешкоджає повторному
зверненню з нею до господарського суду
в загальному порядку після усунення
допущеного порушення.

Керуючись ч. 2 ст. 34, ст.ст. 56, 57, п.п. 4, 6 ст.
63, ст.ст. 86, 87 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду.

Додаток: - позовна заява з додатками на
45 аркушах, у тому числі платіжне
доручення №99 від 01.04.2014 р. про сплату
судового збору у розмірі 1720,00 грн.

Суддя І.А. Рудовська