ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року
Справа № 915/2324/13

за позовом: Вищого навчального закладу
"Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна" /вул. Хорива,
1-Г, м. Київ, 04071/

до відповідача-1: Миколаївської міської
ради /вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв,
54001/

до відповідача-2: Миколаївської
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів
№ 9 Миколаївської міської ради
Миколаївської області /вул. 2-га
Військова, 22, м. Миколаїв, 54003/

третя особа без самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача-2:
Управління освіти Миколаївської
міської ради /вул. Інженерна, 3, м.
Миколаїв, 54001/

про визнання права користування
нежитловими приміщеннями

Суддя Бездоля Д.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Вольвак О.М. (довіреність
від 27.12.2013 № 1/17-103)

від відповідача-1: Летуча С.В.
(довіреність від 16.10.2013 № 2269/02.02.01-22/14/13)

від відповідача-2: Кудрявцев Д.В.
(довіреність від 15.10.2013 № 309)

від третьої особи: Кудрявцев Д.В.
(довіреність від 14.01.2014 № 44/130-14-07)

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до
господарського суду з позовом (з
урахуванням заяви від 08.04.2014):

- до відповідачів-1, 2 - про визнання
за позивачем на підставі та на умовах
договору оренди нерухомого приміщення
від 01.12.2001 № 105 права користування
нежитловими приміщеннями, загальною
площею 2776,60 кв. м., розташованими за
адресою: вул. 2-га Військова, 22, м.
Миколаїв, строком до 01.12.2026;

- до відповідача-2 - про визнання
ставки експлуатаційних витрат за
користування нежитловими
приміщеннями, загальною площею 2776,60 кв.
м., розташованими за адресою: вул. 2-га
Військова, 22, м. Миколаїв, у зимовий
період у розмірі 7053,43 грн., в літній
період у розмірі 2540,00 грн.

Заявлений позов позивач обґрунтовує
наявністю між сторонами
неврегульованих питань, які полягають
у наступному:

- відповідачі оспорюють право позивача
користуватись орендованим майном на
умовах договору від 01.12.2001 № 105, що
підтверджується листом відповідача-1
від 12.06.2013 № 1375/02.02.01-22/13/14/13 та угодою від
17.12.2014 про зміни до вказаного договору,
запропонованою позивачу для
підписання відповідачем-2;

- третя особа вимагає від позивача
сплати заборгованості з орендної плати
в розмірі 759092,56 грн., що підтверджується
претензією від 26.02.2014 № 282/1301-14-07.

Крім того, позивач, на вимогу суду
письмово пояснив (пояснення від 15.04.2014),
що він подав суду усі докази на
підтвердження підстав позову і позивач
не вважає необхідним залучати до
участі у справі інших відповідачів.

Відповідачі-1, 2 позов позивача не
визнали, мотивуючи тим, що лист
відповідача-1 від 12.06.2013 № 1375/02.02.01-22/13/14/13
відкликаний відповідачем-1, а
пропозиція внести зміни до договору є
законним правом сторони договору.

Третя особа підтримала
заперечення відповідачів-1, 2 проти
задоволення позову позивача.

Ухвалою суду від 13.03.2014 провадження у
справі було порушено, позовна заява
прийнята до розгляду, розгляд справи
призначений на 31.03.2014 о 14 год. 40 хв.

Ухвалою суду від 31.03.2014 розгляд справи
був відкладений на 15.04.2014 о 14 год. 00 хв. у
зв'язку з залученням до участі у справі
третьої особи, неподанням
відповідачами усіх витребуваних судом
доказів та необхідністю витребування
нових доказів по справі.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення присутніх
представників учасників судового
процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2001 між відповідачем-2 та позивачем
був укладений договір оренди
нежитлового приміщення № 105 (далі -
договір), за яким відповідач-2
зобов'язався передати, а позивач, в свою
чергу, прийняти в строкове платне
володіння та користування нежитлове
приміщення міської комунальної
власності за адресою: вул. 2-га
Військова, 22, м. Миколаїв, площею 1368,77 кв.
м., для використання під навчальний
процес.

Відповідно до п. 3.2. договору розмір
орендної плати може бути переглянуто
на вимогу однієї із сторін у разі зміни
методики її розрахунку, змін
централізованих цін і тарифів та в
інших випадках, передбачених
законодавством України.

Згідно з п.п. 3.4., 4.2. договору
експлуатаційні витрати становлять 85,82
грн. за місяць і перераховуються на
рахунок відповідача-2 не пізніше 10
числа поточного місяця. Позивач
зобов'язаний своєчасно і в повному
обсязі вносити орендну плату та
експлуатаційні виплати на рахунок
відповідача-2.

Згідно з п.п. 9.1., 9.3., 9.6. договору:

- цей договір діє з 1 грудня 2001 року до 1
грудня 2011 року, строком на 10 років;

- зміна або розірвання договору можуть
мати місце за погодженням сторін. Зміни
та доповнення, що вносяться,
розглядаються сторонами протягом
одного місяця. Одностороння відмова
від виконання договору та внесення
змін не допускається;

- у разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну
договору після закінчення його строку
протягом одного місяця, договір
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

01.10.2008 відповідач-2 та позивач уклали
угоду про зміни у договір, в якій
змінили редакцію п. 9.3. договору, а п. 10.3.
договору виклали у наступній редакції:
«Зміни та доповнення або розірвання
цього договору допускаються за
взаємною згодою сторін. Зміни та
доповнення, що пропонується внести,
розглядаються протягом одного місяця з
дати їх подання до розгляду іншою
стороною.».

01.01.2010 відповідач-2 та позивач внесли
зміни до договору, якими п. 1. договору
виклали у наступній редакції:
«Орендодавець (відповідач-2) передає, а
орендар (позивач) приймає в строкове
платне володіння та користування
нежитлове приміщення міської
комунальної власності на підставі
рішення міської ради від 24.04.2008 № 24/31,
розташоване на території ЗОШ № 9,
розпорядження від 23.01.2008 № 10-р, по вул.
2-га Військова, в будинку 22, площею 1758,5
кв. м., для використання під навчальний
процес.».

20.12.2010 відповідач-2 та позивач внесли
зміни до договору, якими п. 1. договору
виклали у наступній редакції:
«Орендодавець (відповідач-2) передає, а
орендар (позивач) приймає в строкове
платне володіння та користування
нежитлове приміщення міської
комунальної власності на підставі
рішення міської ради від 24.04.2008 № 24/31,
розпорядження від 29.10.2010 № 408-р,
розташоване по вул. 2-га Військова, в
будинку 22, площею 2776,6 кв. м., для
використання під навчальний процес.».

11.01.2011 відповідач-2 та позивач уклали
угоду про зміни у договір, за умовами п.
1. якої відповідач-2 передає, а позивач
приймає в строкове платне користування
нежитлове приміщення міської
комунальної власності за адресою: 2-га
Військова, 22, площею 2776,6 кв. м., для
використання під навчальний процес.

01.12.2011 відповідач-2 та позивач підписали
угоду про зміни у договір, за умовами п.
1. якої відповідач-2 передає, а позивач
приймає в строкове платне користування
нежитлове приміщення міської
комунальної власності за адресою: 2-га
Військова, 22, площею 1368,77 кв. м., для
використання під навчальній процес.

Відповідно до п.п. 2, 3 даної угоди про
зміни:

- орендна плата становить 2790,12 грн. за
один місяць оренди і перераховується
відповідачеві-2 щомісячно, не пізніше 10
числа поточного місяця, з урахуванням
щомісячного індексу інфляції та ПДВ;

- договір оренди приміщення
пролонговано до 01.12.2026, строком на 15
років.

Відповідно до ст. 396 ЦК України особа,
яка має речове право на чуже майно, має
право на захист цього права, у тому
числі і від власника майна, відповідно
до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна
може пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

На підтвердження обставин невизнання
та оспорення відповідачами-1, 2 права
користування позивача орендованим
майном на умовах договору останній
подав суду лист відповідача-1 від 12.06.2013
№ 1375/02.02.01-22/13/14/13 та угоду від 17.12.2014 про
зміни у договір, запропонованою
позивачу для підписання відповідачем-2.

Вказаним листом від 12.06.2013 №
1375/02.02.01-22/13/14/13 відповідач-1 вимагав від
позивача звільнити орендоване за
договором майно до 01.07.2013 у зв'язку з
тим, що договір нотаріально не
посвідчений. Зазначеною угодою від
17.12.2014 відповідач-1 запропоновував
позивачу внести зміни у договір та при
нарахуванні та сплаті орендної плати
використовувати 30% орендну ставку від
вартості орендованого майна.

Господарським судом встановлено, що
листом від 09.04.2014 № 853/02.02.01-22/02.06/14/14
відповідач-1 відкликав власний лист від
12.06.2013 № 1375/02.02.01-22/13/14/13, а присутній у
судовому засіданні представник
відповідача-1 пояснив суду, що
відповідач-1 не оспорює спірне право
позивача.

За цих обставин, враховуючи те, що
позивач наполягає на існуванні між ним
та відповідачем-1 неврегульованих
питань у спірних відносинах,
господарський суд вважає, що позивачем
належними та допустимими доказами не
доведено обставин оспорення та не
визнання відповідачем-1 спірного права
користування позивача орендованим
майном на умовах договору, а тому у
позові позивачу до відповідача-1 в
частині позовної вимоги про визнання
спірного права належить відмовити.

Також, господарський суд вважає, що
пропозиція відповідача-2 про внесення
змін до договору у формі угоди від
17.02.2014 не підтверджує факту оспорення
чи не визнання відповідачем-2 спірного
права позивача. Навпаки, господарський
суд вважає, що пропозиція відповідача-2
позивачу укласти зміни до договору
підтверджує позицію відповідача-2 щодо
дійсності умов договору. Більше того,
право відповідача-2 пропонувати
внесення змін до договору передбачене
як самим договором, так і ст. 188 ГК
України, ст.ст. 651-654 ЦК України.

Щодо листа третьої особи від 26.02.2014 №
282/1301-14-07, то його зміст також стосується
орендної плати, третя особа не є
відповідачем у даній справі, а позивач
на запитання суду вказав, що
необхідності у залученні до участі у
справі інших відповідачів немає.

За цих обставин, господарський
суд вважає, що позивачем належними та
допустимими доказами не доведено
обставин оспорення та не визнання
відповідачем-2 спірного права
користування позивача орендованим
майном на умовах договору, а тому позов
позивача до відповідача-2 в частині
позовної вимоги про визнання спірного
права також не підлягає задоволенню
господарським судом.

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем не подано суду жодного
доказу наявності між сторонами спору
щодо ставок експлуатаційних витрат,
подані позивачем угода про зміни від
17.02.2014 та претензії стосуються виключно
орендної плати, позивачем не поданий
суду обгрунтований розрахунок цих
ставок, а також обрано спосіб захисту,
не передбачений законом, - визнати
ставку експлуатаційних витрат.

За цих підстав, господарський суд
вважає, що позов позивача в частині
позовної вимоги до відповідача-2 про
визнання ставки експлуатаційних
витрат не підлягає задоволенню судом.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові
витрати підлягають покладенню на
позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82,
82-1, 84, 85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Судовий збір в сумі 2365 грн. 00 коп.
покласти на Вищий навчальний заклад
"Відкритий міжнародний університет
розвитку людини "Україна".

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення місцевим господарським
судом. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 23.04.2014.

Суддя

Д.О.Бездоля