м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4/14 09.04.14

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" м. Києва

до Житлово-будівельного кооперативу
"Молодіжний-2" м. Києва

про стягнення боргу, неустойки, сум за
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання, ціна позову
279197,75 грн.

Суддя Паламар П.І.

Представники:

від позивача Радченко Ю.О.,

від відповідача Кравець Г.В., Євдоченко
Н.Д.

СУТЬ СПОРУ :

у січні 2014 року Публічне акціонерне
товариство "Акціонерна компанія
"Київводоканал" звернулося в суд з
указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним як
правонаступником Державного
комунального об'єднання
"Київводоканал" та відповідачем
укладено договір № 5484/4-10 на послуги
водопостачання та водовідведення від 19
червня 1998 р., згідно з яким він
зобов'язався постачати відповідачу
питну воду, приймати каналізаційні
стоки, а останній - оплачувати надані
послуги.

Всупереч умов договору відповідач
частково оплатив спожиту протягом
серпня 2010-листопада 2013 років питну воду
та надані послуги водовідведення
вартістю 389561,98 грн., заборгувавши йому
222020,78 грн.

З цих підстав просив задовольнити
позов, стягнувши з відповідача на свою
користь суму боргу, борг з урахуванням
встановленого індексу за час
прострочення 1169,87 грн., три проценти
річних з простроченої суми 9929,19 грн.,
пеню 1673,75 грн., штраф 44404,16 грн., а також
понесені ним по справі господарські
витрати.

У судовому засіданні представник
позивача підтримав заявлені вимоги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву,
його представник у судовому засіданні
проти позову заперечував, посилаючись
на належне виконання спірного
договору, відсутність у нього обов'язку
по оплаті обсягів питної води,
використаної для потреб гарячого
водопостачання через тепловий пункт,
який йому не належить.

Заслухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
суд вважає, що у позові слід відмовити з
таких підстав.

Судом встановлено, що 19 червня 1998 р. між
позивачем як правонаступником
Державного комунального об'єднання
"Київводоканал" та відповідачем як
правонаступником ЖЕК "Молодіжний-2"
укладено договір № 5484/4-10 на послуги
водопостачання та водовідведення.

За умовами договору позивач
зобов'язався постачати відповідачу
питну воду, приймати каналізаційні
стоки, а останній - оплачувати надані
послуги на умовах, які визначені цим
договором та Правилами користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах і селищах
України.

За умовами договору позивач
зобов'язався постачати відповідачу
питну воду, приймати каналізаційні
стоки, які не перевищують
граничнодопустимі концентрації
шкідливих речовин, а останній -
оплачувати надані послуги на умовах,
які визначені цим договором та
Правилами користування системами
комунального водопостачання та
водовідведення в містах і селищах
України.

Кількість поданої води згідно п.п. 3.1, 3.2
договору передбачено визначати за
показниками водолічильників,
зареєстрованих постачальником. Зняття
показників водолічильників
здійснюється, як правило, щомісячно
представником постачальника спільно з
представником абонента. Якщо
водолічильники тимчасово знято
представником постачальника або їх
зіпсовано не з вини абонента, кількість
використаної води визначається за
середньодобовою витратою за останні
два розрахункові місяці за показниками
водолічильників. У разі роботи
водолічильників менше 2-х місяців
кількість води визначається за
середньодобовою витратою роботи
водолічильника, але не менше 10-ти днів.
Такий порядок зберігається до
установки нового водолічильника і
перерахунок за попередній час не
проводиться.

Кількість стічних вод згідно п. 3.4
договору, які надходять у каналізацію,
визначається за кількістю води, що
надходить із комунального водопроводу
та інших джерел водопостачання, згідно
із показниками водолічильника.

Строк оплати за договором відповідно
до умов п. 3.6 встановлений 3 дні з дня
представлення позивачем платіжних
документів.

Строк дії договору відповідно до умов
розділу 5 договору встановлений з 19
червня 1998 р. до 19 червня 1999 р. та
вважається переукладеним на новий
строк, якщо за місяць до його
припинення жодна із сторін не заявить
про закінчення строку його дії. Доказів
припинення договору в установленому
порядку суду не надано.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін, наявною у
матеріалах справи копією
вищезгаданого договору, додатків до
нього.

З часу укладення сторонами спірного
договору порядок правового
регулювання відносин у сфері
водопостачання і водовідведення
змінився. Правила користування
системами комунального водопостачання
та водовідведення в містах і селищах
України, затверджені наказом
Держитлокомунгоспу № 65 від 1 липня 2994
р., якими керувалися сторони під час
укладення договору між собою, п.п. б п.
12.3 яких було встановлено обов'язок
житлово-експлуатаційних організацій
оплачувати на користь водоканалу
холодну воду, що йде на гаряче
водопостачання, втратили чинність з 10
жовтня 2008 р. на підставі наказу
Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 190 від 27 червня 2008 р. "Про
затвердження Правил користування
системами централізованого
комунального водопостачання та
водовідведення в населених пунктах
України".

Відповідно до вимог п. 3.13 останніх
Правил розрахунки з виробником послуг
центрального водопостачання і
водовідведення на основі укладених
договорів за весь обсяг питної води,
яка відпущена з систем водопостачання
і використана на потреби гарячого
водопостачання та інші потреби,
здійснюють суб'єкти господарювання, у
яких теплові пункти (котельні)
перебувають на балансі або яким вони
передані в управління, повне
господарське відання, користування,
концесію.

Згідно з поясненнями відповідача,
наявного у матеріалах справи листа
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" № 93/12/1684 від 28 березня 2014 р.
тепловий пункт по вул. А.Малишка, 19-А у м.
Києві, з якого здійснюється постачання
гарячої води до належного відповідача
будинку по О.Бойченка, 8 у м. Києві,
перебуває у володінні та користуванні
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго".

Таким чином, обов'язок відповідача
оплачувати обсяг питної води, яка
відпущена з систем водопостачання і
використана на потреби гарячого
водопостачання його будинку, з жовтня
2008 року відсутній. Тому у позові в цій
частині слід відмовити.

Всупереч ст. 33 ГПК України позивачем не
подано належних та допустимих доказів
надання відповідачу послуг з
водовідведення стоків гарячої води. Як
вбачається з матеріалів справи позивач
проводив нарахування за нормами
водоспоживання відповідно до п. 3.9
вищевказаних Правил.

Згідно вимог п. 3.9 Правил рахунки за
воду і за скидання стічних вод до
мережі водовідведення виписуються
виробником споживачам. Якщо
субспоживач має особисті рахунки, то
він розраховується за питну воду та
скидання стічних вод з виробником.
Розподіл суми рахунку між
субспоживачами, на яких не відкрито
окремих особових рахунків,
здійснюється споживачами самостійно. У
випадках, коли засоби обліку на вводах
субспоживачів відсутні, розрахунки за
воду проводяться за нормами
водоспоживання, при цьому обсяг
стічних вод, які належать до сплати,
дорівнює обсягу водоспоживання.

Отже, такий спосіб розрахунку можливий
лише у випадках, коли субспоживач має
особисті рахунки. Доказів, що
відповідачу як субспоживачу послуг
водопостачання питної води для потреб
гарячого водопостачання належить
(присвоєний в порядку п. 3.9 Правил)
особистий рахунок, суду не надано.

Посилання позивача на те, що для
розрахунків у порядку п. 3.9 Правил
субспоживачу достатньо мати рахунок у
банку, не ґрунтуються на вимогах
чинного законодавства, тому є
безпідставними.

Тому визначення позивачем обсягів
водовідведення за нормами
водоспоживання не відповідає вимогам
Правил.

На запит суду Публічне акціонерне
товариство "Київенерго" надало
показники водолічильника у тепловому
пункті по вул. А.Малишка, 19-А у м. Києві.
Проте згідно з цими даними облік
водопостачання за вказаним
водолічильником проводиться для
визначення обсягів питної води для
потреб гарячого водопостачання, окрім
відповідача, ще для восьми житлових
будинків. Частка наданих відповідачу
послуг в загальному обсязі
водоспоживання за наявними доказами не
доведена.

Цим же листом стверджується, що
вказаний водолічильник в
установленому порядку у спірний
повірений не був, тому приймати його
показники як достовірні докази обсягів
водоспоживання також не можна.

Виходячи з наведених обставин, коли
позивачем не доведено факту надання
послуг водовідведення гарячої води за
період серпня 2010-листопада 2013 років,
позов про їх оплату задоволенню не
підлягає.

Поданим позивачем розрахунком, який в
частині визначення обсягів питної води
для потреб холодного водопостачання
відповідає вимогам чинного
законодавства та умовам спірного
договору, поясненнями сторін, між якими
в цій частині розбіжності відсутні,
актами про зняття показань з приладу
обліку підтверджується факт надання
позивачем відповідачу протягом
вересня 2012-листопада 2013 років послуг
постачання питної води для потреб
холодного водопостачання та
відведення її стоків вартістю 124926,30
грн.

Згідно з вищевказаним розрахунком та
частково поясненнями сторін оплата за
одержані протягом вересня 2012-листопада
2013 років на підставі спірного договору
послуги у спірний період проведена
відповідачем у розмірі 132752,78 грн.

Враховуючи, що заборгованість
відповідача по оплаті за спірним
договором відсутня, права позивача на
одержання оплати наданих послуг не
порушені, то у решті позову відповідно
до вимог ст. 16 ЦК України слід також
відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені
по справі господарські витрати
стосовно до вимог ст. 49 ГПК України слід
покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України,
суд

В И Р І Ш И В :

У позові Публічного акціонерного
товариства "Акціонерна компанія
"Київводоканал" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 85 ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва
П.І.Паламар