КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р. Справа№ 910/16448/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Копитової О.С.

суддів: Остапенка О.М.

Сотнікова С.В.

при секретарі судового засідання -
Атарщіковій А.М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

державної податкової інспекції у м.
Черкаси Головного управління

Міндоходів у Черкаській області

на ухвали господарського суду м. Києва
від 25.11.2013 року

по справі № 910/16448/13 (суддя Омельченко
Л.В.)

за заявою товариства з обмеженою
відповідальністю «Мульті-Керам»

до приватного підприємства
«Партнер Україна»

про банкрутство

за участю представників сторін:

від апелянта: не з'явився

від заявника: не з'явився

від боржника: не з'явився

розпорядник майна: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою попереднього засідання
господарського суду м. Києва від 25.11.2013
по справі № 910/16448/13 (суддя Омельченко
Л.В.) визнано конкурсними кредиторами
приватного підприємства «Партнер
Україна» товариство з обмеженою
відповідальністю «Мульті-Керам» на
суму 5 763 268,89 грн. (5 735,00 грн. - перша черга
та 5 757 533,89 грн. - четверта черга) та
державну податкову інспекцію у м.
Черкаси Головного управління
Міндоходів у Черкаській області на
суму 2 069 900,00 грн. (шоста черга), вимоги
якої погашатимуться у шосту чергу у
ліквідаційній процедурі; затверджено
реєстр вимог кредиторів приватного
підприємства «Партнер Україна» з
урахуванням визнаних судом вимог, тощо.
Іншою ухвалою господарського суду м.
Києва від 25.11.2013 відсторонено керівника
приватного підприємства «Партнер
Україна» від посади та покладено
виконання його обов'язків на
розпорядника майна - арбітражного
керуючого Самофалова В.В. (свідоцтво
НОМЕР_1 від 02.07.2013), тощо.

Не погоджуючись із вказаними ухвалами
суду першої інстанції, державна
податкова інспекція у м. Черкаси
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області звернулась до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
ухвалу господарського суду міста Києва
від 25.11.2013 по справі № 910/16448/13 та
прийняти нову, якою вимоги ДПІ у м.
Черкаси Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
визнати в наступному розмірі: 2 039 867,00
грн., вимоги, які підлягають
задоволенню в третю чергу та 225 653,60 грн.
вимоги, які підлягають задоволенню в
шосту чергу. Крім того, скаржник
просить скасувати ухвалу
господарського суду м. Києва від 25.11.2013
по справі № 910/16448/13 в частині
відсторонення керівника боржника від
виконання ним своїх обов'язків.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014 у складі:
головуючого судді - Копитової О.С.,
суддів: Разіної Т.І., Сотнікова С.В.
відновлено державній податковій
інспекції у м. Черкаси Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області строк на подання апеляційної
скарги; прийнято апеляційну скаргу
державної податкової інспекції у м.
Черкаси Головного управління
Міндоходів у Черкаській області на
ухвали господарського суду м. Києва від
25.11.2013 по справі № 910/16448/13 до
провадження та призначено розгляд
скарги на 18.03.2014.

В судовому засіданні 18.04.2014 року
розпорядник майна заявив клопотання
про продовження строку розгляду
апеляційної скарги.

Ухвалою від 18.03.2014 року продовжено
строк розгляду апеляційної скарги.

Розгляд апеляційної скарги
відкладався, останній раз ухвалою від
08.04.2014 року на 15.04.2014 року.

Розпорядженням заступника голови
Київського апеляційного
господарського суду від 15.04.2014 у зв'язку
із виходом судді Копитової О.С. з
відпустки, склад колегії було змінено
та доручено здійснювати розгляд справи
колегії у складі: головуючого судді -
Копитової О.С. суддів: Остапенка О.М.,
Сотнікова С.В.

Ухвалою суду від 15.04.2014 справу № 910/16448/13
прийнято до свого провадження колегією
суддів.

В судове засідання призначене на 15.04.2014
представники заявника, боржника та
розпорядник майна не з'явилися, про час,
день та місце розгляду справи
повідомлені належним чином.

До відділу документального
забезпечення суду від державної
податкової інспекції у м. Черкаси
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області надійшли письмові
пояснення, в яких апелянт повністю
підтримує подану апеляційну скаргу та
повідомляє про неможливість
направлення свого представника в
судове засідання в зв'язку з введеною
економією коштів в кошторисі ДПІ та
просить розглянути апеляційну скаргу
за відсутності їх представника.

За таких обставин колегія суддів
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу за відсутності
належним чином повідомлених
представників.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи та
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскаржуваних ухвал норм матеріального
і процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга державної
податкової інспекції у м. Черкасах
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області підлягає
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Щодо апеляційної скарги в частині
оскарження ухвали попереднього
засідання господарського суду м. Києва
від 25.11.2013.

Обґрунтовуючи свою ухвалу
попереднього судового засідання
господарський суд м. Києва посилався на
той факт, що вимоги ДПІ у м. Черкаси
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області заявлені з
пропуском встановленого приписами ст.
23 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» строку, а
відтак не є конкурсними та
погашатимуться в шосту чергу у
ліквідаційній процедурі. Крім того,
судом першої інстанції було проведено
перерахунок заявленої податковим
органом суми заборгованості та
встановлено, що станом на дату
порушення провадження у справі про
банкрутство, документально
підтвердженими є вимоги на суму 2 069 900,00
грн., які складаються з 943 318,00 грн. по
податку на прибуток приватних
підприємств, з яких 885 223,00 грн. - основна
заборгованість та 58 095,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції; та 1 126 582,00 грн. по
податку на додану вартість, з яких 828
825,00 грн. - основна заборгованість та 297
171,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.
Вимоги в частині пені відхилені
господарським судом з підстав
необґрунтованості та недоведеності
здійсненого податковим органом
розрахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
у попередньому засіданні
господарський суд розглядає всі вимоги
кредиторів, у тому числі щодо яких були
заперечення боржника і які не були
внесені розпорядником майна до реєстру
вимог кредиторів, а також ті, що визнані
боржником та внесені розпорядником
майна до реєстру вимог кредиторів, і
вирішує питання про його затвердження.

Згідно ч. 6 ст. 23 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
заяви з вимогами конкурсних кредиторів
або забезпечених кредиторів, у тому
числі щодо яких є заперечення боржника
чи інших кредиторів, розглядаються
господарським судом у попередньому
засіданні суду. За наслідками розгляду
зазначених заяв господарський суд
ухвалою визнає чи відхиляє (повністю
або частково) вимоги таких кредиторів.

У ч. 1 ст. 23 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлено, що конкурсні кредитори за
вимогами, які виникли до дня порушення
провадження у справі про банкрутство,
зобов'язані подати до господарського
суду письмові заяви з вимогами до
боржника, а також документи, що їх
підтверджують, протягом тридцяти днів
від дня офіційного оприлюднення
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство.

Як вбачається з матеріалів справи,
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство ПП «Партнер
Україна» було опубліковано 25.09.2013 у
газеті «Голос України» № 178 (5678).

Господарський суд в оскаржуваній
ухвалі включив всі визнані вимоги
податкового органу до шостої черги
задоволення з підстав подання заяви з
вимогами до боржника поза межами
строку визначеного ст. 23 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Колегія суддів не погоджується з
зазначеним висновком суду першої
інстанції, оскільки, згідно доданої до
матеріалів апеляційної скарги
належним чином засвідченої копії
фіскального чеку № 3925 від 25.10.2013,
державна податкова інспекція у м.
Черкаси Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
звернулась до господарського суду м.
Києва із заявою про визнання
кредитором ПП «Партнер Україна», 25.10.2013
року, тобто в межах строку
встановленого ст. 23 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Виходячи зі змісту ст. 25 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
за результатами розгляду вимог
кредиторів господарський суд виносить
ухвалу, в якій зазначається розмір та
перелік усіх визнаних судом вимог
кредиторів, які вносяться
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів; розмір та перелік не
визнаних судом вимог кредиторів; дата
проведення зборів кредиторів та
комітету кредиторів; дата підсумкового
засідання суду, на якому буде винесено
ухвалу про санацію боржника чи
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури, чи ухвалу про припинення
провадження у справі про банкрутство
або ухвалу про продовження строку
процедури розпорядження майном та
відкладення підсумкового засідання
суду, яке має відбутися у строки,
встановлені ч. 2 ст. 22 цього Закону.

Черговість задоволення вимог
кредиторів за рахунок коштів,
одержаних від продажу майна банкрута,
встановлена у ст. 45 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом» .

Як убачається з матеріалів справи в
обґрунтування своїх вимог ДПІ у м.
Черкаси Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
зазначає, що у боржника існує
заборгованість перед бюджетом на суму
995 350,45 грн. по податку на прибуток
підприємств, яка утворилась відповідно
до актів № 6249/15-1/30598882 від 17.12.2012 та №
124/22-14/30598882 від 16.07.2012 про результати
камеральної перевірки податкової
звітності з податку на прибуток та
прийнятих на їх основі податкових
повідомлень-рішень № від 18.12.2012
та № від 23.07.2012 ПП «Партнер
Україна» та нарахованих штрафних
санкцій в розмірі 112 098,45 грн.;
заборгованість по авансових платежах
податку на прибуток підприємств в
розмірі 83 033,00 грн., що утворилась на
підставі декларації № 72716 від 19.11.2012
терміном сплати 18.01.2013 та 20.02.2013, актів
перевірки № 1764/15-130598882 та № 973/15-/30598882
від 04.04.2013 та прийнятих на їх основі
податкових повідомлень-рішень №
від 14.06.2013 та № від 07.05.2013 та
нарахованих штрафних санкцій; а також
заборгованості на суму 1 187 137,15 грн. по
податку на додану вартість, що
утворилась на підставі актів перевірки
№ 617/15-6/30598882 від 04.03.2013 та № 810/15-6/
та прийнятими на їх підставі
податковими повідомленнями-рішеннями
№ від 13.03.2013 та № від 23.07.2012,
якими боржнику було нараховано штрафні
санкції. Крім того, заявник просив його
визнати кредитором боржника також і на
суму пені, що виникла внаслідок
нарахувань згідно пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129
Податкового кодексу України.

Заявник зазначає, що в добровільному
порядку сплата самостійно визначених
та нарахованих сум не відбулась.

Вимоги ДПІ у м. Черкаси Головного
управління Міндоходів у Черкаській
області були визнані та включені
розпорядником майна до реєстру вимог
кредиторів, що був поданий до суду
першої інстанції на суму 2 265 520,60 грн., з
яких до вимог третьої черги 2 039 867,00 грн.
та вимог шостої черги 225 653,60 грн.

Місцевим судом в оскаржуваній ухвалі
визнано апелянта кредитором боржника
на загальну суму 2 069 900 грн., при цьому
згідно мотивувальної частини
зазначені вимоги складаються з 943 318,00
грн. по податку на прибуток приватних
підприємств, з яких 885 223,00 грн. - основна
заборгованість та 58 095,00 грн. - штрафні
(фінансові) санкції; та 1 126 582,00 грн. по
податку на додану вартість, з яких 828
825,00 грн. - основна заборгованість та 297
171,00 грн. - штрафні (фінансові) санкції.

Колегія суддів не погоджується ні з
місцевим судом, ні з розпорядником
майна щодо розміру та черговості вимог
ДПІ у м. Черкаси Головного управління
Міндоходів у Черкаській області.

Як убачається з матеріалів справи та
вірно встановлено місцевим судом сума
заборгованості заявлена до боржника
складається з сум податкового боргу та
сплати штрафних санкцій за двома
видами податків, а саме податку на
прибуток та податку на додану вартість.

Так, згідно наявних матеріалів 16.07.2012
року податковим органом за
результатами перевірки боржника було
складено акт № 124/22-14/30598882, на підставі
якого були прийняті податкові
повідомлення -рішення № про
нарахування боржнику 1072392 грн. податку
на додану вартість, з яких 775 865 грн. -
основний платіж та 296527 грн. - штрафні
санкції та № про нарахування
боржнику податку на прибуток в розмірі
882 223 грн., з яких 845 179 грн.- основний
платіж, 37053 грн. - штрафні санкції.

Крім того, згідно податкового
повідомлення-рішення № від 18.12.2012
року, на підставі акту перевірки №
6249/1510/30598882 від 17.12.2012 року до боржника
було застосовано штрафні санкції з
податку на прибуток на суму 1020 грн.

Згідно податкового повідомлення
-рішення № від 14.06.2013 року, на
підставі акту перевірки № 1764/15-1/30598882
від 22.05.2013 року боржнику нараховано
податок на прибуток в розмірі 30 033 грн.,
з яких 20 022 грн. - основний платіж, 10011 -
штрафні санкції.

Також податковим повідомленням -
рішенням № від 07.05.2013 року на
підставі акту перевірки № 973/15-1/30598882
від 04.04.2013 року боржнику нараховано
податок на прибуток в розмірі 30 033 грн.,
з яких 20 022 грн. - основний платіж, 10011 -
штрафні санкції.

Податковим повідомленням - рішенням №
від 27.03.2013 року до боржника,
згідно акту перевірки № 810/15-6/30598882 від
27.03.2013 року застосовані штрафні санкції
по податку на додану вартість в розмірі
1020 грн. та податковим повідомленням -
рішенням № від 13.03.2013 року, на
підставі акту перевірки № 617/15-6/30598882
від 04.03.2013 року в розмірі 170 грн.

Матеріали справи не містять доказів
погашення боржником зазначених сум і
відповідно є підстави для визнання
зазначених вимог та включення їх до
реєстру кредиторів боржника в повному
обсязі, при цьому 1 661 088 грн. - до третьої
черги, 355 812 грн. - до шостої черги.

Вимоги в частині пені в розмірі 225 653,6
грн. відхиляються судом в повному
обсязі, в зв'язку з їх
необґрунтованістю. В даному випадку
колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що до заяви
податкового органу не приєднано
обґрунтованого та зрозумілого
розрахунку суми заявленої до боржника
пені, яка не визначена йому до сплати
податковими повідомленнями-рішеннями.
Не подано такого розрахунку і на вимогу
апеляційного суду.

Вимоги на суму 22 967 грн. взагалі не
підтверджені податковим органом
жодними поданими доказами.

За таких обставин суд визнає вимоги ДПІ
у м. Черкаси Головного управління
Міндоходів у Черкаській області на
загальну суму 2 016 900 грн., 1 661 088 грн.
вимоги третьої черги, 355 812 грн. вимоги
шостої черги. Вимоги в розмірі 248 620,6
грн. відхиляються судом.

Щодо апеляційної скарги в частині
оскарження ухвали господарського суду
м. Києва від 25.11.2013 про відсторонення
керівника боржника від виконання ним
своїх обов'язків.

Обґрунтовуючи подану скаргу, апелянт
посилається на той факт, що матеріали
справи не містять належних доказів
ухилення керівника боржника від
спілкування з арбітражним керуючим та
перешкоджанню останньому у виконанні
його обов'язків, як розпорядника майна
боржника і відповідно у суду були
відсутні підстави для прийняття
оскаржуваної ухвали.

На підставі частини 2 статті 41
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи про банкрутство в порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний суд не зв'язаний доводами
апеляційної скарги і перевіряє
законність та обґрунтованість рішення
місцевого господарського суду у
повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
у процедурі розпорядження майном за
клопотанням розпорядника майна, сторін
або інших учасників справи про
банкрутство, що містить підтверджені
відомості про перешкоджання
керівником боржника виконанню
повноважень розпорядника майна, а
також про вчинення керівником боржника
дій, що порушують права та законні
інтереси боржника або кредиторів,
господарський суд має право
відсторонити керівника боржника від
посади та покласти виконання його
обов'язків на розпорядника майна. Про
усунення керівника боржника від посади
господарський суд виносить ухвалу.

Як убачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим судом,
розпорядник майна арбітражний
керуючий Самофалова В.В. звертаючись до
суду першої інстанції з клопотанням
про відсторонення керівника
приватного підприємства «Партнер
Україна» від посади та покладення на
нього виконання його обов'язків,
посилався на той факт, що він
неодноразово звертався до боржника з
листами, в яких просив надати йому
документацію, необхідну для виконання
функцій розпорядника майна, проведення
інвентаризації активів тощо та просив
зв'язатися з ним для організації
співпраці. Відповідей на листи, що
надсилатися за адресою
місцезнаходження боржника, отримано не
було. Також, арбітражним керуючим було
здійснено виїзд за адресою
місцезнаходження боржника, внаслідок
чого допуску до приміщень, у яких
повинно знаходитися приватне
підприємство «Партнер Україна»,
отримано не було, що перешкоджає
останньому у виконанні своїх
обов'язків у справі про банкрутство.

Враховуючи доводи розпорядника майна,
господарський суд задовольнив подане
клопотання.

В обґрунтування своєї ухвали,
господарський суд м. Києва посилався на
встановлені судом фактичні обставини,
які свідчать про перешкоджання
керівником боржника законним діям
розпорядника майна, що може завдати
шкоди його кредиторам та самому
підприємству. Зокрема судом зазначено,
що арбітражний керуючий Самофалов В.В.
вживає заходи спрямовані на ведення
співпраці з керівником боржника з
питань, що стосуються виконання
функцій розпорядника майна боржника та
забезпечення майнових інтересів, але
вони не дали позитивних результатів з
причин, які перебувають поза його
волею. Керівник боржника з
розпорядником майна не співпрацює,
жодного разу не подавав до суду
витребувані обов'язковими до виконання
ухвалами документи, уповноважених
представників для участі в судових
засіданнях не направляв.

В даному випадку колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
господарського суду та звертає увагу
скаржника на той факт, що місцевий
господарський суд виходячи з
необхідності вжиття заходів для
збереження майнових активів боржника,
ефективного використання активів для
можливості відновлення
платоспроможності боржника та
погашення боргів перед кредиторами в
якості забезпечення вимог кредиторів,
цілком правомірно відсторонив
керівника боржника від посади та
тимчасово поклав виконання його
обов'язків на призначеного судом
розпорядника майна.

При цьому, слід зазначити, що приймаючи
рішення про задоволення вимог
розпорядника майна про відсторонення
керівника та покладення виконання його
обов'язків на розпорядника майна
господарський суд м. Києва посилався
на положення ч. 9 ст. 13 та ч.2 ст. 12 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції, що
була чинна станом на 18.01.2013 року.

19.01.2013 року набрала чинності нова
редакція Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Згідно матеріалів справи провадження
по справі порушено 09.09.2013 року за
редакцією закону, що діяла з 19.01.2013 року,
в зв'язку з чим, застосування під час
розгляду клопотання розпорядника
майна приписів Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції, що була нечинна є
безпідставним.

При цьому, колегія суддів зважає, що
Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» містить
положення аналогічні положенням ч. 2 ст.
12 закону в редакції станом на 18.01.2013
року, а саме зазначений вище п. 2 ст. 18
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкуртом».

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 7
від 17.05.2011 року «Про деякі питання
практики застосування розділу XII
Господарського процесуального кодексу
України" не підлягає скасуванню судове
рішення, якщо апеляційною інстанцією
буде з'ясовано, що його резолютивна
частина є правильною, хоча б відповідні
висновки місцевого господарського
суду й не були належним чином
обґрунтовані у мотивувальній частині
рішення. Водночас апеляційний
господарський суд у мотивувальній
частині своєї постанови не лише вправі,
а й повинен зазначити власну правову
кваліфікацію спірних відносин та
правову оцінку обставин справи.

Беручи до уваги всі вищенаведені
обставини в їх сукупності, колегія
суддів дійшла висновку, що
мотивувальна частина ухвали підлягає
зміні з урахуванням висновків
постанови апеляційного господарського
суду щодо помилкового посилання на
положення Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції станом на 18.01.2013 року, однак
вказана обставина не тягне за собою
скасування ухвали Господарського суду
міста Києва від 25.11.2013 року, оскільки
суд першої інстанції дійшов до
правильних висновків щодо наявності
підстав для задоволення клопотання
розпорядника майна про відсторонення
керівника та покладення його
обов'язків на розпорядника майна.

За таких обставин, апеляційна скарга в
цій частині залишається без
задоволення, а ухвала господарського
суду м. Києва від 25.11.2013 року
залишається апеляційним судом без
змін.

Підставність своїх вимог апелянтом не
доведено. Доводи, викладені в
апеляційній скарзі, не спростовують
висновків суду першої інстанції.

На підставі викладеного вище та,
керуючись ст.ст. 99, 101-106 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Черкаси
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області на ухвалу
попереднього засідання господарського
суду м. Києва від 25.11.2013 в частині вимог
державної податкової інспекції у м.
Черкаси Головного управління
Міндоходів у Черкаській області по
справі № 910/16448/13 задовольнити частково.

Ухвалу попереднього засідання
господарського суду м. Києва від 25.11.2003
року в частині визнання вимог
державної податкової інспекції у м.
Черкаси Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
скасувати.

Прийняти в цій частині нове рішення.

Визнати державну податкову інспекцію у
м. Черкаси Головного управління
Міндоходів у Черкаській області
кредитором приватного підприємства
«Партнер Україна», на суму 2 016 900,00 грн.,
з яких - 1 661 088,00 вимоги третьої черги, 335
812,00 грн. - вимоги шостої черги. Вимоги в
розмірі 248 620,6 грн. відхилити.

Затвердити реєстр вимог кредиторів
приватного підприємства «Партнер
Україна» з урахуванням визнаних судом
апеляційної інстанції вимог державної
податкової інспекції у м. Черкаси
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області.

Зобов'язати розпорядника майна
приватного підприємства «Партнер
Україна» включити до реєстру вимог
кредиторів вимоги державної
податкової інспекції у м. Черкаси
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області в розмірі 2 016 900,00
грн.

Апеляційну скаргу державної
податкової інспекції у м. Черкаси
Головного управління Міндоходів у
Черкаській області на ухвалу
господарського суду м. Києва від 25.11.2013
по справі № 910/16448/13 в частині
відсторонення керівника приватного
підприємства «Партнер Україна» Пічхая
Шота від виконання ним своїх обов'язків
залишити без задоволення, а ухвалу
господарського суду м. Києва від 25.11.2013
по справі № 910/16448/13 в зазначеній
частині - без змін.

Матеріали справи № 910/16448/13 повернути до
господарського суду м. Києва.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя
О.С. Копитова

Судді
О.М. Остапенко

С.В. Сотніков