м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3766/14 07.04.14За позовом
Головного управління Пенсійного фонду
до Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"
про стягнення 495 982,94 грн.
Суддя
За участю представників сторін:
від позивача - Жбадинський О.М.
(представник за довіреністю);
від відповідача - Дем’янов І. Ю.
(представник за довіреністю).
Головне управління Пенсійного фонду
України в м. Києві (далі - Позивач)
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" (далі - Відповідач) про
стягнення безпідставно отриманих
коштів в сумі 495 982,94 грн.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що на
рахунку Відповідача (Банку)
знаходяться кошти, які надійшли на
рахунки, відкриті в банку як суми
пенсій, і так як отримувачі цих коштів
(пенсіонери) переїхали на постійне
місце проживання за кордон України, то
грошові кошти в сумі 495982,94 грн. на думку
Позивача утримуються Відповідачем
Представник Відповідача у судовому
засіданні заперечив проти заявлених
позовних вимог, просив суд відмовити у
задоволенні позову в повному обсязі,
так як згідно чинного законодавства
Відповідач не є отримувачем сум
грошових коштів, що надійшли на
відкриті в установі банку рахунок як
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд
Пенсійним фондом України було
перераховано пенсії на рахунки осіб,
які відкриті у Банку (Відповідача), а
саме: ОСОБА_5 на рахунок НОМЕР_2 за
ОСОБА_6 на рахунок № НОМЕР_1 за період з
на рахунок НОМЕР_3 за період з 01.10.2007 по
31.07.2013 в сумі 140034,02 грн., ОСОБА_8 на
рахунок НОМЕР_4 за період з 01.01.2010 по
рахунок НОМЕР_5 за період з 01.01.2007 по
рахунок НОМЕР_6 за період з 21.09.1999 по
31.05.2013 в сумі 234389,84 грн.
Вищезазначені особи перебували на
обліку в районних управліннях
Пенсійного фонду України в м. Києві та
отримували пенсію через відкриті в ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» поточні
рахунки до зняття з реєстраційного
обліку у зв'язку з переїздом на
постійне проживання за кордон.
Перерахування головним управлінням
Пенсійного фонду України в м. Києві на
поточні рахунки відкриті в ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» коштів на
виплату пенсій вищезазначеним особам
забезпечувалось до отримання
інформації про те, що зазначені
пенсіонери зняті з реєстраційного
обліку на території України для
переїзду на постійне місце проживання
за кордон, у зв'язку з чим утворилась
переплата як надмірно виплачена сума
На обгрунтування заявлених позовних
вимог Позивач зазначає, що відповідно
до ст. 92 Закону України «Про пенсійне
забезпечення» громадянам, які виїхали
на постійне проживання за кордон,
пенсії не призначаються. Пенсії,
призначені в Україні до виїзду на
постійне проживання за кордон,
виплачуються за 6 місяців наперед перед
від'їздом за кордон. За час перебування
цих громадян за кордоном виплачуються
тільки пенсії, призначені внаслідок
трудового каліцтва або професійного
У зв'язку з вищевказаним Позивач
звернувся до Відповідача з претензією
від 18.02.2014 про повернення безпідставно
отриманих коштів, які були отримані
останнім за рахунок надмірно
виплачених сум пенсій, що
перераховувались Позивачем на рахунки
відкриті у Відповідача.
У відповідь на претензію Відповідачем
було надіслано листа №43-6-5-00/5674 від
27.02.2014, в якому він зазначив, що у нього
відсутні підстави для списання коштів
з поточних рахунків пенсіонерів та
перерахування їх Головному управлінню
Пенсійного фонду України в м. Києві, а
тому Відповідач не зобов'язаний
повертати Позивачу кошти, які надійшли
та знаходяться на рахунках
Відмову Відповідача перерахувати суми
надлишкових пенсій Позивач вважає
неправомірною та такою, що суперечить
нормам чинного законодавства, що і
стало підставою для звернення Позивача
до суду з даним позовом.
Разом з цим, суд критично ставиться до
доводів та обґрунтувань поданого
Позивачем позову, з огляду на наступне.
Відповідно до приписів ст.ст. 1066, 1067 ЦК
України договір банківського рахунку
регулює правовідносини між банком та
клієнтом; за договором банківського
рахунка банк зобов'язується приймати і
зараховувати на рахунок, відкриті
клієнтові (володільцеві рахунка),
грошові кошти, що йому надходять,
виконувати розпорядження клієнта про
перерахування і видачу відповідних сум
з рахунка та проведення інших операцій
Банк не має права визначати та
контролювати напрями використання
грошових коштів клієнта та
встановлювати інші, не передбачені
договором або законом, обмеження та
розпоряджатися грошовими коштами на
власний розсуд.
Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 1068 ЦК України
банк зобов'язаний зарахувати грошові
кошти, які надійшли на рахунок клієнта,
в день надходження до банку
відповідного розрахунка документа,
якщо інший строк не встановлений
договором банківського рахунка або
закону. Банк зобов'язаний за
розпорядженням клієнта видати або
перерахувати з його рахунка грошові
кошти в день надходження до банку
відповідного розрахункового
документа, якщо інший строк не
передбачений договором банківського
рахунка або законом.
Відповідно до ст. 317 ЦК України саме
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном, на право власності не впливають
місце проживання власника та
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні, особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках та порядку, встановлених
Отже, Банк не є власником та не має
права визначати та контролювати
напрямок використання грошових коштів
клієнта, а також встановлювати інші, не
передбачені договором або законом,
обмеження його права розпоряджатися
грошовими коштами на власний розсуд.
Згідно з ст. 1071 ЦК України банк може
списати грошові кошти з рахунка
клієнта на підставі його
розпорядження. Грошові кошти можуть
бути списані з рахунка клієнта без його
розпорядження на підставі рішення
суду, а також у випадках встановлених
законом чи договором між банком і
Відповідно до приписів п. 7.1.2 ст. 7
Закону України «Про платіжні системи
та переказ коштів в Україні», банк на
договірній основі повинен здійснювати
зберігання коштів, проводити
розрахунково-касові операції за
допомогою платіжних інструментів
відповідно до умов договору та вимог
законодавства України.
Так, між Відповідачем та пенсіонерами,
які отримували кошти від Пенсійного
фонду України були укладені договори
(копії яких містяться в матеріалах
справи), та умовами цих договорів не
передбачено підстави списання
грошових коштів на користь Позивача у
разі їх від'їзду на постійне місце
проживання за кордон, у випадку
зарахування пенсійних коштів після
дати від'їзду. Згідно умов договору,
єдиними розпорядниками рахунків є
відповідно, громадяни: ОСОБА_5, ОСОБА_6,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10
Отже, чинним законодавством
банківським установам не надані
повноваження на розпорядження
рахунками клієнтів в разі їх від'їзду
на постійне місце проживання за кордон,
а кошти на рахунку є власністю клієнта.
Відносини щодо виконання банком
функцій виплати пенсій та грошової
допомоги регламентуються
трьохстороннім Договором №27 від 28
грудня 2009 року укладеним між ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», Пенсійним
фондом України і Міністерством
соціальної політики України.
Відповідно до вищевказаного Договору,
Відповідач виконує виплати пенсій та
грошової допомоги, передбачені
порядком виплати грошової допомоги за
згодою пенсіонерів та одержувачів
допомоги через їх поточні рахунки у
банківських установах, затвердженим
постановою Кабінету Міністрів України
від 30.01.1999 № 1596.
Крім того, на виконання вимог
вищевказаного договору між Банком (в
особі Київської регіональної дирекції
AT «Райффайзен Банк Аваль») та Головним
управлінням Пенсійного фонду України
укладено Договір № 17/43-2-4/015 від 30 серпня
2009 про зарахування і виплату пенсій та
допомоги, що фінансується з Пенсійного
Пунктом 2.2.15 вищевказаного Договору
передбачено, що Банк зобов'язаний
письмово повідомляти Позивача про те,
що Кошти одержуються з поточного
рахунку одержувача за довіреністю один
рік або більше, або не одержуються з
поточного рахунка більше як один рік не
пізніше 28 числа місяця, в якому виникли
такі обставини. При цьому, якщо кошти не
отримуються з поточного рахунку рік і
більше, Банк зобов'язаний письмово
повідомити про це Позивача та надати
списки таких одержувачів, де
вказується: прізвище, ім'я, по-батькові,
номер поточного рахунку, адреса та
остання дата зняття коштів з особового
На виконання вищевказаних вимог
Порядку та умов Договорів,
перераховані Позивачем пенсійні кошти,
Банком зараховувались на карткові
рахунки, які було відкрито на ім'я
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9,
Крім того, на адресу Позивача
відповідно до вимог Порядку та умов
Договору, Відповідачем були
направлялені повідомлення про
пенсіонерів, які особисто не отримують
пенсію з поточних рахунків більше
одного року з наданням відповідних
списків, включаючи клієнтів Банку, які
вказано у позовній заяві (копії даних
повідомлень залучені до матеріалів
справи).
Крім того, відповідно до п. 3 ст. 16 Закону
України «Про загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування»
застрахована особа, тобто особа, яка
отримує пенсію, зобов'язана
повідомляти територіальні органи
Пенсійного фонду про зміну даних, що
вносяться до її персональної облікової
картки в системі персоніфікованого
обліку, виїзд за межі держави та про
обставини, що спричиняють зміну
статусу застрахованої особи протягом
десяти днів з моменту їх виникнення.
Обов'язок пенсіонера повідомляти
органу, що призначає пенсії, про
обставини, що спричиняють зміну
розміру пенсії або припинення виплати,
також передбачений ст. 102 Закону
України «Про пенсійне забезпечення»,
відповідно до ч. 2 якої у разі
невиконання цього обов'язку і
одержання у зв'язку з цим зайвих сум
пенсії пенсіонери повинні
відшкодувати органу, що призначає
пенсії, заподіяну шкоду.
Відтак, підсумовуючи все вищенаведене,
суд дійшов висновку про відсутність
порушень у діях Банку щодо невиконання
ним вимог Позивача та не перерахування
йому сум грошових коштів, що на
підставі укладених з Банком договорів,
знаходяться на рахунках пенсіонерів:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9,
ОСОБА_10 (отримувачів пенсій).
В розумінні ст. 1212 ЦК України Банк не є
набувачем спірних коштів, а лише вчиняє
дії по обслуговуванню рахунків
клієнта, та Банк не володіє на праві
власності сумами коштів, що
знаходяться на рахунках клієнтів -
фізичних осіб. Обов'язок банку
здійснити дії щодо особового рахунку
клієнта (в тому числі, списати кошти
особового рахунку клієнта) виникає
лише у визначених законодавством
випадках настання яких Позивачем суду
Відтак, правових підстав для стягнення
з Банку на користь Позивача коштів у
сумі 495982,94 грн., що знаходяться на
рахунках клієнтів банку та належать:
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,ОСОБА_9,
ОСОБА_10, у суду не має.
А тому, заявлені позовні вимоги не
підлягають задоволенню.
Судовий збір, відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
Позивача, але не стягується в
примусовому порядку, оскільки він
звільнений від сплати судового збору
на підставі п.18 статті 5 Закону України
«Про судовий збір».
Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд
У задоволенні позову відмовити
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.04.2014

Суддя
Сташків Р.Б.