донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

15.04.2014 справа №913/2087/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Принцевської
Н.М.суддівЛомовцевої Н.В., Скакуна
О.А.при секретарі судового засідання
Трофимович Ю.М.за участю представників
сторін:
від позивача: не
з'явивсявід відповідача:не
з'явивсярозглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Приватного підприємства «Компанія
«Інтерпак», м. Луганськна рішення
господарського суду Луганської
областівід05.11.2013р. у справі№ 913/2087/13
(головуючий Голенко І.П., судді Вінніков
С.В., Москаленко М.О.)за
позовомПриватного акціонерного
товариства «Сегежа Оріана Україна», м.
Калуш Івано-Франківської
областідоПриватного підприємства
«Компанія «Інтерпак», м. Луганськпро
стягнення суми

В С Т А Н О В И В:

Господарський суд Луганської області
рішенням від 05.11.2013р. частково
задовольнив позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Сегежа
Оріана Україна» про стягнення з
відповідача заборгованості за
договором № 2164/022С/001-12/37 від 09.02.2012р.,
стягнувши на користь позивача суму
основного боргу в розмірі 36924,82грн., а
також припинив провадження в частині
стягнення пені на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального
кодексу.

Відповідач, не погоджуючись з рішенням
господарського суду, подав апеляційну
скаргу, в якій просив рішення
господарського суду Луганської
області рішенням від 05.11.2013р. у справі №
913/2087/13 змінити та задовольнити позовні
вимоги лише в частині стягнення
5019,74грн., оскільки, на думку заявника,
судом порушено норми чинного
законодавства, а саме: судом не в
повному обсязі досліджено докази
подані позивачем, які, як вважає
відповідач, не підтверджують позовних
вимог.

Представники сторін в судове засіданні
не з'явились, про час слухання справи
повідомлені належним чином, про
поважність причин неявки суд не
повідомили.

Враховуючи те, що явка представників
сторін у судове засідання не була
визнана обов'язковою, в апеляційній
скарзі заявник посилається лише на ті
документи, що були предметом розгляду
суду першої інстанції, колегія суддів
вважає за можливе розглянути
апеляційну скаргу без участі
представників сторін за наявними у
справі матеріалами.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін та позивача, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
09.02.2012 між сторонами у справі укладений
договір купівлі-продажу продукції №
2164/022С/001-12/37, відповідно до умов якого
продавець (позивач) зобов'язується
виробити і відвантажити, а покупець
(відповідач) зобов'язується прийняти у
власність та оплатити паперові мішки
(товар) згідно специфікацій та заявок
до цього договору, які є його
невід'ємною частиною.

Покупець оплачує товар за ціною,
встановленою у відповідності до
Специфікацій до даного договору (п. п. 3.1
п. 3 договору).

Відповідно п. п. 4.1 п. 4 договору
розрахунки за кожну партію товару
здійснюється в терміни, обумовлені в
специфікаціях до цього договору.

12.10.2012 між сторонами договору підписана
специфікація № 7 на виробництво та
відвантаження багатошарових паперових
мішків, розмір, кількість та строк
оплати яких зазначено у специфікації.

Строк оплати згідно зазначеної
специфікації протягом 30 календарних
днів від дати відвантаження, вказаній у
видатковій накладній.

Укладений між сторонами правочин за
своїм змістом та правовою природою є
договором поставки, який підпадає під
правове регулювання норм статті 712
Цивільного кодексу України та статей
264-271 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Стаття 663 ЦК України
передбачає, що продавець зобов'язаний
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Згідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, п. п. 1, 7 ст. 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до вимог
закону, умов договору. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається крім випадків,
передбачених законом.

Відповідно до положень ст. 629 ЦК
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем, починаючи з лютого 2012р., було
поставлено відповідачеві товар на
загальну суму 3872532,91грн., що
підтверджується видатковими
накладними, які містять посилання на
договір № 2164/022С/001-12 від 10.02.2012р. З
пояснень позивача вбачається, що
зазначення в накладних дати договору
10.02.2012р. є помилковим, йдеться саме про
договір від 09.02.2012р., договору від
10.02.2012р. між сторонами не укладалось.
Відповідачем вказане на заперечується.
В цих видаткових накладних також
зазначені номери рахунків-фактур на
оплату отриманого товару, які також
були надані відповідачеві.

Ані на вимогу місцевого суду, ані на
вимогу суду апеляційної інстанції
сторонами не було надано підписаного
обома сторонами акту звірки рахунків,
але в матеріалах справи наявні акти
звіряння рахунків, які складені
сторонами одноособово, підписані лише
однією стороною та скріплені печаткою
підприємств, які є ідентичними. Згідно
обох актів звіряння рахунків (а.с. 226-228 -
від відповідача; а.с. 230-238 - від позивача)
сума заборгованості ПП «Компанія
«Інтерпак» перед ПАТ «Сегежа Оріана
Україна» складає 36924,82грн.

Враховуючи те, що на момент прийняття
судом першої інстанції рішення по
справі відповідач, відповідно до вимог
статей 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України, не
надав письмових належних та допустимих
доказів погашення боргу, а також
Донецький апеляційний господарський
суд вважає, що судом першої інстанції
правомірно зроблений висновок про
неналежне виконання відповідачем
своїх зобов'язань за договором №
2164/022С/001-12 від 09.02.2012р.

Таким чином, приймаючи до уваги, що
позивач зобов'язання за вказаним
договором виконав належним чином,
враховуючи, що відповідачем порушені
взяті на себе за договором обов'язки в
частині строку та обсягу їх виконання,
місцевий суд дійшов обґрунтованого
висновку, що вимоги ПАТ «Сегежа Оріана
Україна» в частині стягнення основного
боргу в розмірі 36924,82 грн. є
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню.

Позивачем заявлені вимоги про
стягнення пені в розмірі 6410,74грн., але
письмовою заявою від 30.09.2013р. він
відмовився від позовних вимог в цій
частині, в зв'язку із чим місцевим судом
обґрунтовано припинено провадження по
справі в частині стягнення пені на
підставі п. 4 ч. 2 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги не прийняті
судовою колегією до уваги, оскільки не
впливають на правомірність прийнятого
господарським судом рішення, жодним
чином не спростовують його висновків
та спростовуються матеріалами справи.

Судова колегія вважає, що надані
позивачем документи є належними та
допустимими доказами здійснення
передачі відповідачу продукції за
договором та прийняття цієї продукції
останнім. Докази незгоди відповідача з
належністю виконання позивачем своїх
зобов'язань по Договору щодо передачі
продукції або докази повної оплати
боргу ані суду першої інстанції, ані
суду апеляційної інстанції не
надавалися.

Свого контррозрахунку позовних вимог з
посиланням на конкретні первинні
документи відповідачем не надано. Крім
того, згідно листа відповідача, який
надісланий ним позивачеві після
закінчення розгляду справи місцевим
судом, він просить розстрочити йому
виплату заборгованості саме у розмірі
36924,82грн.

Оскільки будь-яких інших обставин,
передбачених ст. 104 Господарського
кодексу України, для скасування чи
зміни переглядуваного рішення не
встановлено, судова колегія
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що апеляційна скарга підлягає
залишенню без задоволення, а
оскаржуване рішення - без змін, що
згідно із ст. 49 Господарського кодексу
України має наслідком віднесення на
рахунок скаржника витрат з оплати
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні апеляційної скарги
Приватного підприємства «Компанія
«Інтерпак» на рішення господарського
суду Луганської області від 05
листопада 2013 року по справі
№ 913/2087/13 - відмовити.

Рішення господарського суду
Луганської області від 05 листопада 2013
року по справі № 913/2087/13- залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
через Донецький апеляційний
господарський суд протягом двадцяти
днів.

Головуючий
Н.М. Принцевська

Судді:
Н.В.
Ломовцева

О.А. Скакун

Надруковано 5 примірників:

1-позивачу;

1-відповідачу;

1-до
справи;

1-ГС;

1-ДАГС