ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

21 березня 2014 року Справа № 5008/598/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової
Т.В.,суддів:Владимиренко С.В., Могил С.К.,
Селіваненка В.П., Шевчук
С.Р.,розглянувши заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю "ВЕТ
Аутомотив Україне"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 19.02.2013у
справі№5008/598/2012за позовом Орендного
підприємства "Ужгородський коньячний
завод"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕТ Аутомотив
Україне"за участютретьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача: Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Тиса"за участютретьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача:
Приватного акціонерного товариства
"Виноградівський комбінат
хлібопродуктів"проусунення перешкод у
користуванні майном та стягнення 81630,17
грн.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Закарпатської області від 03.10.2012 у
справі №5008/598/2012 в задоволенні позову
відмовлено. Постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
29.11.2012 рішення місцевого
господарського суду скасовано,
прийнято нове рішення, яким позов
задоволено: зобов'язано Товариство з
обмеженою відповідальністю "ВЕТ
Аутомотив Україне" звільнити
приміщення складу літера Д-3 в м.
Виноградів, вул. Лейзмана, 27; стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕТ Аутомотив
Україне" на користь Орендного
підприємства "Ужгородський коньячний
завод" 3266,73 грн. орендної плати, 66500,00
грн. збитків та 11863,44 грн. неустойки.
Постановою Вищого господарського суду
України від 19.02.2013 постанову суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВЕТ Аутомотив
Україне" подано заяву про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
19.02.2013 у справі №5008/598/2012, в якій заявник
просить скасувати вказану постанову,
прийняти нове судове рішення,
мотивуючи свої вимоги неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України положень статті 22
Цивільного кодексу України та статті 224
Господарського кодексу України,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявник
посилається на постанову Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
у справі №910/5849/13.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на таке.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета та підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від
19.02.2013 у справі №5008/598/2012, про перегляд
якої подано заяву, Вищий господарський
суд України погодився з висновками
суду апеляційної інстанції щодо
задоволення позову в частині стягнення
збитків у вигляді упущеної вигоди у
зв'язку з доведеністю цих вимог. При
цьому, суд касаційної інстанції
виходив із встановлених судом
апеляційної інстанції обставин справи
стосовно наявності усіх необхідних
ознак складу цивільного
правопорушення, а саме протиправної
поведінки та вини відповідача, факту
понесення витрат, упущеної вигоди і
причинного зв'язку між порушенням
зобов'язань відповідачем та збитками
позивача.

Водночас у постанові від 17.12.2013 по
справі №910/5849/13 суд касаційної
інстанції підтримав висновки судів
попередніх інстанцій щодо відсутності
підстав для задоволення позову в
частині стягнення збитків у формі
упущеної вигоди через недоведеність
позивачем складу цивільного
правопорушення в діях відповідача, а
також наявності упущеної вигоди та
реальності її отримання, вини
відповідача.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И
В :

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю "ВЕТ Аутомотив
Україне" у допуску справи №5008/598/2012 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя Т.Добролюбова
Судді: С.Владимиренко С.Могил
В.Селіваненко С.Шевчук