КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р. Справа№ 910/18121/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Кропивної Л.В.

при секретарі

судового засідання: Джужа
Р.Є.

за участю

представників сторін:

позивача Свистільник
І.А.- дов. від 13.01.2014р. №182/69

відповідача ОСОБА_4 -
паспорт НОМЕР_1

розглянувши матеріали

апеляційної скарги
Національного університету оборони
України

імені Івана
Черняховського

на рішення
Господарського суду м.Києва від 16.01.2014
р.

у справі №910/18121/13
(суддя: Ващенко Т.М.)

за позовом
Національного університету оборони
України

імені Івана
Черняховського

до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4

Івановича

про виселення ФОП
ОСОБА_4

Івановича з
нежитлового приміщення

ВСТАНОВИВ:

Позивач Національний університет
оборони України звернувся до
Господарського суду міста Києва (далі -
позивач) з позовом до ФОП ОСОБА_4 (далі -
відповідач) про виселення його з
нежитлового приміщення, що було
орендоване за Договором.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.12.2013р. №910/18121/13
в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним Рішенням,
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду зі
скаргою, в якій просив Рішення
Господарського суду міста Києва від
16.01.2014р. у даній справі скасувати та
прийняти нове рішення, яким позов
задовольнити повністю.

У доводах апеляційного оскарження
позивач посилається на те, що судом
першої інстанції, при винесенні
оскарженого Рішення, з'ясовно факт
укладання Договору оренди від 07.07.1997,
але не досліджено той факт, що текст
Договору змінено та викладено в новій
редакції в додатковому Договорі від
03.07.2007р. № 255/1/07.

Ухвалою КАГС від 27.02.2014р. № 13/63 порушено
апеляційне провадження за скаргою ТОВ
"Рада" та призначено судове засідання
на 05.03.2014р.

В останньому судовому засіданні від
16.04.2014р. представники сторін підтримали
свої вимоги до апеляційного суду.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши усні пояснення
представників позивача та відповідача
дійшла висновку апеляційну скаргу
відповідача ТОВ "Рада" залишити без
задоволення, Рішення Господарського
міста Києва від 25.12.2013 р. №13/63 залишити
без змін, приймаючи до уваги наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи, 08.08.97
року між Академією Збройних сил
України (реорганізовано шляхом
перетворення в Національний
університет оборони України та
присвоєно ім'я Івана Черняхівського на
підставі Постанови Кабінету Міністрів
України від 17.12.08. № 1089, Указу
Президента України від 30.12.08. № 1217/2008,
Наказу Міністра оборони України від
28.01.09. № 39, Указу Президента України від
22.02.13. № 85/2013) (далі - Орендодавець) та
відповідачем (далі - Орендар) було
укладено Договір № 156/1997 оренди нежилих
приміщень гуртожитку розташованого в
Київському гарнізоні за адресою:
АДРЕСА_1 (далі - Договір), відповідно до
умов якого (п. 1.1, 3.1) Орендодавець здав, а
Орендар прийняв в строкове платне
користування та володіння нежитлове
приміщення загальною площею 247,2 кв.м за
адресою: АДРЕСА_1 (далі - майно).

Відповідно до п. 1.4 Договору, вступ
Орендаря у володіння та користування
майном настає одночасно із підписанням
сторонами Договору та Акту
прийому-передачі майна.

На виконання умов Договору між
сторонами складено та підписано Акт
прийому-передачі нежитлових приміщень
до Договору № 156/1997 від 04.08.97, за адресою:
АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги
позивач посилався на те, що відповідач
користується нежитловим приміщенням
загальною площею 247,9 кв.м, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, після
закінчення строку дії цього Договору
оренди, укладеного між позивачем і
відповідачем

Місцевий господарський суд, оцінивши
подані позивачем докази, дійшов
правомірного висновку, що вимоги не
підлягають задоволенню, враховуючи
наступне.

Згідно з ст. ст. 11, 629 Цивільного кодексу
України договір є однією із підстав
виникнення зобов'язань та обов'язковим
для виконання сторонами.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України
та ст. 193 Господарського кодексу
України, зобов'язання має виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

За своє правовою природою спірний
Договір є договором оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного
кодексу України, за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Тобто, згідно із положеннями чинного
законодавства України, правовою
підставою користування певним майном є
відповідний договір оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 Цивільного
кодексу України, договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна", відносини щодо оренди майна, що
перебуває у комунальній власності
регулюються договором оренди, цим
Законом та іншими нормативно-правовими
актами.

Частина 1 ст. 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" визначає, що термін договору
оренди визначається за погодженням
сторін.

Згідно ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу
України визначено, що при укладенні
господарського договору сторони
зобов'язані у будь-якому разі погодити
предмет, ціну та строк дії договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 627 Цивільного
кодексу України передбачено, що згідно
статті 6 цього Кодексу сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу
України встановлено що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Строк оренди за Договором встановлено
по 31.12.12р. (п. 3.4 Договору).

Положеннями п. 2.2.1 Орендодавець
зобов'язаний за три місяці до
закінчення строку Договору подавати
заяву Орендарю про припинення або
зміну Договору. У випадку відсутності
заяви Договір вважається продовженим
зі згоди обох сторін на той же термін,
на тих же умовах.

Листом № 182/2794 від 04.09.12р. Орендодавець
звернувся до Орендаря з пропозицією
провести оцінку вартості майна,
погодити новий розмір орендної плати
та вказав на те, що за вказаних умов
розгляне можливість продовження
договірних відносин.

В разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну
Договору після закінчення строку його
чинності протягом одного місяця, він
вважається продовженим на той самий
термін і на тих самих умовах, які були
передбачені Договором (п. 3.4 Договору, з
врахуванням Додаткового Договору №
123д/2002/Голов КЄУ, за яким вказаний п. 3.4
Договору став п. 7.3).

Частиною 2 ст. 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" передбачено, що у разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну умов договору
оренди протягом одного місяця після
закінчення терміну дії договору він
вважається продовженим на той же самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором.

Вищевказана стаття також
кореспондується зі статтею 764 ЦК
України, в якій зазначено, що у разі,
якщо наймач продовжує користуватися
майном після закінчення строку дії
договору найму, то за відсутності
заперечень наймодавця протягом одного
місяця, договір вважається поновленим
на строк, який був раніше встановлений
договором.

Таким чином, бажання наймача
продовжувати відносини найму
висловлюється конклюдентними діями -
шляхом продовження користування
майном після закінчення строку
договору найму. Що ж стосується
наймодавця, то підставою для
продовження відносин найму є його
мовчазна згода, яка виражається у
відсутності заперечень та вимог до
наймача повернути орендоване майно
протягом одного місяця після
закінчення строку дії договору найму.
Якщо протягом цього строку наймодавець
заявить про своє бажання припинити
відносини найму, наймач зобов'язаний
буде повернути йому майно у строки та в
порядку, передбаченому договором.

Статтею 17 ЗУ "Про оренду державного та
комунального майна" встановлено
місячний термін, протягом якого
орендодавець або орендар можуть
заявити про припинення або зміну умов
договору після закінчення його строку.

З даної статті вбачається, що строк
звернення з такою заявою не обмежений
місяцем саме після закінчення дії
договору, а заінтересована сторона
може подати заяву і до закінчення
строку дії договору оренди, оскільки
такі дії не суперечать вказаному
закону та узгоджується з іншими
нормативно-правовими актами
(аналогічна правова позиція викладена
в Постанові ВГСУ від 27.01.09. у справі №
51/17).

При цьому, пункт 12 роз'яснення Президії
Вищого господарського суду України від
25.05.00. № 02-5/237 "Про деякі питання
практики застосування Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна", із змінами і доповненнями,
внесеними роз'ясненнями президії
Вищого господарського суду України від
31.05.02. № 04-5/609, передбачає, що у разі
закінчення строку, на який було
укладено Договір оренди, за
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення або зміну договору він
вважається продовженим на той самий
строк і на тих самих умовах, які були
передбачені договором. Частиною другою
статті 17 Закону встановлено місячний
термін, протягом якого орендодавець
або орендар можуть заявити про
припинення або зміну умов договору
після закінчення його строку. Таку
заяву заінтересована сторона може
також подати і до закінчення строку дії
договору оренди.

Суд першої інстанції встановлено, що
Орендодавцем Орендарю було направлено
Лист № 182/145 від 15.01.13р (направлений
відповідачу 16.01.13р. та вручений
останньому 19.01.13.), в якому позивач
зазначає, що 31.12.12р. закінчився термін
дії Договору та запропоновано
відповідачу повернути орендоване
майно в термін до 31.01.13.

За необхідності надання правової
оцінки вказаному листу, судом першої
інстанції було враховано наступне.

Ані Законам України "Про оренду
державного та комунального майна", ані
іншими нормативно-правовими актами не
встановлено форми та змісту заяви про
припинення договору оренди. Разом з
тим, частина друга статті 17 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна" передбачає вимогу
щодо змісту такої заяви, а саме, що така
заява повинна містити вимогу щодо
припинення договору після закінчення
його строку.

Як встановлено судом першої інстанції,
Листом № 182/145 від 15.01.13., який не містить
назви „заява про припинення договору
оренди" (що не суперечить
законодавству), позивач зазначив, що
31.12.12. закінчився термін дії Договору та
запропонував відповідачу повернути
орендоване майно. Проте, вказаний лист
не містить вимоги про припинення
Договору, а тому не може розглядатись
як така заява.

Проте, навіть за умови оцінки Листа №
182/145 від 15.01.13. як заяви про припинення
договору, вже Додатковим Договором №
5/3/13 від 29.01.13. до Договору, строк дії
Договору продовжено до 31.01.13.,
зобов'язано Орендаря сплачувати
орендну плату у відповідності до нової
незалежної оцінки об'єкта оренди, яка
має бути проведена останнім до 31.01.13.
Крім того, вказаним Додатковим
Договором від 29.01.13. встановлено, що у
разі не проведення оцінки об'єкта
оренди Договір, розривається.

Як вбачається з матеріалів справи,
оцінку об'єкта оренди за спірним
Договром відповідачем було проведено,
про що свідчить Звіт про незалежну
оцінку нежитлових приміщень загальною
площею 178,5 кв.м, що розташовані по вулю
Тополева,7 в місті Києві станом на 30.11.12.

Крім того, на продовження Договору до
31.01.13. позивач посилається в своєму
Листі № 182/371 від 06.02.13.

Після 31.01.13. позивач до відповідача з
вимогою щодо припинення Договору після
закінчення його строку не звертався, як
і не звертався із заявою про розірвання
цього Договору.

Лист № 182/3783 від 16.09.13. не може
розцінюватись як така заява, оскільки в
ній Орендодавець посилається на
закінчення строку дії Договору 31.12.12. та
на лист № 185/145 від 15.01.13.

Окремо суд звернув увагу і на те, що
положеннями п 10.6 Додаткового договору
№ 255/1/07 від 03.07.07. встановлено, що у разі
відсутності заяви Орендаря про
припинення чи укладення Договору на
новий строк протягом місяця до
закінчення строку оренди, дія Договору
припиняється після закінчення строку,
на який його було укладено.

Як вбачається з Листа № 182/3056 від 01.10.12.,
направленого позивачем Регіональному
відділенню Фонду державного майна
України по місту Києву, на адресу
позивача від відповідача станом на
жовтень 2012 року надійшло звернення про
продовження терміну дії Договору.

Посилання позивача на те, що відповідач
підлягає виселенню в зв'язку з
недійсністю правочину, господарський
суд не прийняв до уваги, оскільки
вказане не є предметом спору в даній
справі.

Приписами ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
порушує справи за позовними заявами
підприємств та організацій, які
звертаються до господарського суду за
захистом своїх прав та охоронюваних
законом інтересів.

Отже, необхідною умовою для звернення
до суду із відповідним позовом є
порушення прав та охоронюваних законом
інтересів юридичної особи - позивача у
справі, в даному випадку -
Національного університету оборони
України імені Івана Черняхівського.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем належними засобами
доказування не доведено суду порушення
з боку відповідача законних та
охоронюваних інтересів позивача, а
саме, перебування Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 в спірних
нежитлових приміщеннях без належних на
те правових підстав.

За оцінкою колегії суддів, суд першої
інстанції дійшов вірного висновку, що
позовні вимоги Національного
університету оборони України імені
Івана Черняховського є не
обґрунтованими та такими що не
підлягають задоволенню.

Колегія суддів, вивчивши та
проаналізувавши доводи апеляційного
оскарження, що наведені в апеляційній
скарзі позивача Національного
університету оборони України вважає їх
безпідставними та необґрунтованими,
судом першої інстанції надана належна
правова оцінка фактичним обставинам
справи та правильно застосовано норми
матеріального права, підстав для зміни
чи скасування оскарженого судового
рішення не вбачає

Згідно приписів ст. 49 ГПК України
судовий збір за апеляційний перегляд
справи покладається на позивача
Національний університет оборони
України імені Івана Черняховського.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача
Національного університету оборони
України імені Івана Черняховського
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва
від 16.01.2014р. № 910/18121/13 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014р. №
910/18121/13 набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014р.
№910/18121/13 може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України у 20-денний
строк.

Матеріали справи № 910/18121/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Т.В. Ільєнок

Судді
Ю.Б. Михальська

Л.В. Кропивна