м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/5569/14 23.04.14

За позовом Приватного акціонерного
товариства «АЕРОБУД»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інперко»

про стягнення 50 786,61 грн

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача: Левтринський Д.С. -
представник за довіреністю б/н від
11.12.2013 р.

від відповідача не з'явився

В судовому засіданні 23.04.2014 в порядку
ст. 85 ГПК України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «АЕРОБУД» про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інперко»
заборгованості за договором оренди
№229113 від 29.11.2013 р. у розмірі 50 786,61 грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що між сторонами було
укладено договір оренди №229113 від 29.11.2013
р., на підставі якого позивач передав, а
відповідач прийняв у строкове платне
користування нежитлові приміщення, а
саме: частину матеріального складу під
літерою «Ж» площею в 18,10 кв.м.; частину
головного корпусу з сауною під літерою
«З» площею в 121,18 кв.м., що розташовані за
адресою: м. Київ, пр. Московський, 16А. За
доводами позивача, відповідачем
належним чином не виконуються умови
договору щодо повноти та вчасності
сплати орендних платежів, внаслідок
чого у утворилася заборгованість у
розмірі 48 849,40 грн. За неналежне
виконання договірних зобов'язань
позивачем нараховані штрафні санкції у
вигляді пені в розмірі 1402,40 грн, 3%
річних в сумі 323,56 грн та інфляційне
відшкодування 211,53 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва за
вказаною позовною заявою порушено
провадження у справі № 910/5569/14 та
призначено справу до розгляду у
судовому засіданні на 23.04.2014.

18.04.2014 позивач через загальний відділ
діловодства подав документи для
долучення до матеріалів справи.

У судове засідання, призначене на
23.04.2014, з'явився представник позивача,
вимоги ухвали суду виконав, позовні
вимоги підтримав та просив суд
задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання 23.04.14 представник
відповідача не з'явився, про дату, час
та місце судового розгляду був
повідомлений належним чином, що
підтверджується наявним в матеріалах
справи рекомендованим повідомленням
про вручення поштового відправлення №
720, з якого вбачається, що
відповідач отримав ухвалу суду 08.04.14.

При цьому, судом враховано, що
відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, позивача, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив:

29 листопада 2013 року між Приватним
акціонерним товариством «АЕРОБУД»
(надалі - позивач, орендодавець) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Інперко» (надалі -
відповідач, орендар) було укладено
договір оренди №229113 (надалі - договір),
на підставі якого позивач передав, а
відповідач прийняв у тимчасове платне
користування нежитлові приміщення, а
саме: частину матеріального складу під
літерою «Ж» площею в 18,10 кв.м.; частину
головного корпусу з сауною під літерою
«З» площею в 121,18 кв.м., що розташовані за
адресою: м. Київ, пр. Московський, 16А, для
використання в господарській
діяльності Орендаря.

Згідно з п. 1.3. договору момент початку
користування орендарем об'єктом
оренди, що є предметом цього договору,
настає одночасно з передачею об'єкту
оренди від орендодавця орендареві, з
обов'язковим складанням та підписанням
Акту прийому-передачі, який після його
підписання стає невід'ємною частиною
договору.

Як свідчать матеріали справи на
виконання умов договору сторони 01
грудня 2013 року підписали та скріпили
печатками акт прийому-передачі
нежилих приміщень, за яким позивач
передав відповідачу у користування
нежитлові приміщення, що розташовані
за адресою: м. Київ, пр. Московський, 16А,
а саме: частину матеріального складу
під літерою «Ж» площею в 18,10 кв.м.;
частину головного корпусу з сауною під
літерою «З» площею в 121,18 кв.м.

Відповідно до п. 4.1 договору за
тимчасове користування об'єктом
оренди, вказаним у п. 1.1. цього договору,
орендар сплачує орендодавцеві місячну
орендну плату з розрахунку: 60 грн. в
тому числі ПДВ за 1 кв.м. тимчасового
користування частини матеріального
складу під літерою «Ж»; 100 грн. в тому
числі ПДВ за 1 кв.м. тимчасового
користування частини головного
корпусу з сауною під літерою «З».
Загальна щомісячна орендна плата за
тимчасове користування об'єктом оренди
становить 13 204 грн. До складу орендної
плати не входить вартість
комунально-побутових послуг. Днем
початку нарахування орендної плати
вважається день підписання сторонами
акту прийому-передачі об'єкту від
Орендодавця до Орендаря. Днем
закінчення нарахування орендної плати
вважається день підписання сторонами
акту прийому-передачі об'єкту від
Орендаря до Орендодавця. Орендодавець
щомісячно надає Орендарю акти
прийому-передачі наданих послуг.

У п. 4.4 договору сторонами визначено, що
орендар окремо від орендної плати
щомісячно оплачує (компенсує)
орендодавцеві витрати за спожиті
комунально-побутові послуги
(енерго/теплопостачання,
водопостачання, водовідведення,
вивезення відходів та інші
експлуатаційні витрати), пов'язані з
утриманням об'єкту оренди, які
розраховуються та сплачуються,
виходячи з обсягів спожитих орендарем
послуг.

Згідно з умовами п. 4.7 договору оплата
орендної плати проводиться Орендарем
щомісячно, шляхом перерахування
попередньої оплатив розмірі 100% від
щомісячної орендної плати в строк до
5-го числа місяця, що передує звітному
місяцю оренди.

Відповідно до п. 4.8 договору оплата
компенсації спожитих
комунально-побутових послуг
проводиться орендарем щомісячно,
шляхом перерахування коштів, належних
до сплати на підставі наданого
орендодавцем рахунку-фактури, протягом
5 банківських днів з моменту його
отримання, але в будь-якому випадку не
пізніше 20 числа місяця, наступного за
звітним.

Згідно з п. 3.3.3 договору орендар
зобов'язується своєчасно та в повному
обсязі, на умовах, встановлених
договором, перераховувати
орендодавцеві орендні та інші платежі,
передбачені Договором.

Як свідчать матеріали справи 28.02.2014 р.
сторони підписали акт прийому-передачі
нежилих приміщень, за яким відповідач
повернув позивачу об'єкт оренди.

Як зазначає позивач, ним як орендарем
було надано послуг за договором оренди
на загальну суму 52 242,95 грн, що
підтверджується підписаними сторонами
та скріплені їх печатками актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
а саме: № ОУ-0001754 від 31.12.2013 р. на суму 13
204,00 грн.; № ОУ-0001630 від 31.12.2013 р. на суму 3
393,55 грн.; № ОУ-0000018 від 31.01.2014 р. на суму 13
204,00 грн.; № ОУ-0000106 від 31.01.2014 р. на суму 4
618,70 грн.; № ОУ-0000146 від 28.02.2014 р. на суму 13
204,00 грн.; № ОУ-0000274 від 28.02.2014 р. на суму 4
618,70 грн.

Відповідачем у свою чергу було
частково оплачено отриманні послуги на
суму 3 393,55 грн.

Відтак, внаслідок порушення
відповідачем зобов'язання щодо
своєчасності та повноти сплати
орендної плати відповідно до умов
договору оренди № 229113 у відповідача за
період з грудня 2013 по лютий 2014 року
виникла заборгованість по орендній
платі та комунальних послуг в розмірі 48
849,40 грн (52 242,95 грн - 3 393,55 грн).

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
найму (оренди), а відтак між сторонами
виникли правовідносини, які підпадають
під правове регулювання Глави 58
Цивільного кодексу України, Глави 30
Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до п. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в
положеннях ст. 759 Цивільного кодексу
України

Матеріалами справи підтверджується
факт передачі майна в оренду
користування відповідачем об'єктом
оренди та правомірне нарахування
позивачем орендної плати та
відшкодування за спожиті комунальні
послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи пункту 4.7 договору оренди строк
виконання відповідачем зобов'язань по
сплаті орендної плати за грудень 2013 -
лютий 2014 року станом на момент
вирішення спору настав.

На підтвердження виконання свого
зобов'язання за договором позивач
надав суду акт приймання-передачі
нежилих приміщень від 01.12.2013 р., згідно
якого орендодавець передав а орендар
прийняв у користування нежитлові
приміщення, а саме: частину
матеріального складу під літерою «Ж»
площею в 18,10 кв.м.; частину головного
корпусу з сауною під літерою «З» площею
в 121,18 кв.м., що розташовані за адресою: м.
Київ, пр. Московський, 16А., а також акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг),
підписані сторонами та скріплені їх
печатками: № ОУ-0001754 від 31.12.2013 р. на суму
13 204,00 грн.; № ОУ-0001630 від 31.12.2013 р. на суму
3 393,55 грн.; № ОУ-0000018 від 31.01.2014 р. на суму
13 204,00 грн.; № ОУ-0000106 від 31.01.2014 р. на
суму 4 618,70 грн.; № ОУ-0000146 від 28.02.2014 р. на
суму 13 204,00 грн.; № ОУ-0000274 від 28.02.2014 р. на
суму 4 618,70 грн.

Згідно з п. 3.3.3 договору орендар
зобов'язується своєчасно та в повному
обсязі, на умовах, встановлених
договором, перераховувати
орендодавцеві орендні та інші платежі,
передбачені Договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач взяті на себе зобов'язання
по оплаті вартості оренди виконав не в
повному обсязі, сплативши лише частину
орендних платежів в сумі 3 393,55 грн.,
внаслідок чого у нього виникла
заборгованість перед позивачем у
розмірі 48 849,40 грн., що підтверджується
довідкою про заборгованість
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інперко» станом на
16.04.2014, яка підписана керівником
позивача.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
визначених змістом зобов'язання умов
(неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Це стосується відповідача, який мав
довести суду, що він зобов'язання за
договором оренди №229113 від 29.11.2013 р.
виконав своєчасно та в повному обсязі,
відповідно до умов договору.
Відповідач доказів відсутності
заборгованості по орендній платі суду
не надав, доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надав.

За таких обставин позовна вимога
позивача про стягнення з відповідача
основної суми боргу у розмірі 48 849,40 грн
є обґрунтованою, документально
підтвердженою, а тому підлягає
задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги
про стягнення з відповідача пеню в
розмірі 1 402,12 грн, 3% річних в розмірі
323,56 грн та інфляційне відшкодування в
розмірі 211,53 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що у
випадку порушення орендарем строків
оплати платежів, вказаних у п. 4
договору, орендар сплачує
орендодавцеві пеню, розраховану в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від простроченої суми платежу за
кожний календарний день прострочення.

Отже, враховуючи факт прострочення
відповідачем виконання грошового
зобов'язання щодо сплати орендних
платежів, суд дійшов висновку про
наявність підстав для стягнення з
відповідача на користь позивача пеню в
розмірі 1 402,12 грн, 3% річних в розмірі
323,56 грн та інфляційне відшкодування в
розмірі 211,53 грн, що відповідає
обґрунтованому розрахунку позивача, що
міститься позовній заяві.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, позовні вимоги
Приватного акціонерного товариства
«АЕРОБУД» обґрунтовані та підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 75 82 - 85 ГПК України,
Господарський суд м. Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного
товариства «АЕРОБУД» задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інпреко» (04214, м.
Київ, вул. Північна, буд. 6, літера А1,
офіс 1, ідентифікаційний код 37290067) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Аеробуд» (03148, м. Київ, вул.
Пшенична, буд. 4, ідентифікаційний код
21598792) основну заборгованість з
орендної плати та компенсацію вартості
комунально-побутових послуг у розмірі
48 849 (сорок вісім тисяч вісімсот сорок
дев'ять) грн 40 коп.; пеню у розмірі 1 402
(одну тисячу чотириста дві) грн 12 коп.; 3%
річних у розмірі 323 (триста двадцять
три) грн 56 коп.; інфляційне
відшкодування у розмірі 211 (двісті
одинадцять) грн 53 коп. та судовий збір у
розмірі 1 827 (одну тисячу вісімсот
двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 23.04.2014 р.

Суддя
Пукшин Л.Г.