м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3475/14 10.04.14

за позовом заступника
прокурора міста Києва в інтересах
держави в особі Київської міської ради

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Керамблоки-Інвест"

про розірвання
договору оренди та повернення
земельної ділянки

Суддя Удалова О.Г.

за участю представників сторін:

від прокуратури Пилипенко Т.А. (за
посвідченням)

від позивача не з'явились

від відповідача Дуб І.В. (за
довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора міста Києва
звернувся до Господарського суду міста
Києва з позовом в інтересах держави в
особі Київської міської ради до
товариства з обмеженою
відповідальністю "Керамблоки-Інвест"
про розірвання договору оренди та
повернення земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем умов
договору оренди земельної ділянки
площею 107 497 кв. м. (кадастровий номер 8 000
000 000:85:311:0033) в частині порушення
строків завершення забудови вказаної
земельної ділянки в межах вул. Фрунзе,
вул. Нижньоюрківської та пров. Мильного
у Подільському районі м. Києва до 27.12.2009
р.

Враховуючи викладене, заступник
прокурора міста Києва просив суд:

розірвати договір оренди земельної
ділянки площею 107 497 кв. м. в межах вул.
Фрунзе, вул. Нижньоюрківської та пров.
Мильного у Подільському районі м.
Києва, укладений між Київською міською
радою та товариством з обмеженою
відповідальністю "Керамблоки-Інвест",
який зареєстрований у книзі записів
державної реєстрації договорів 27.12.2006
р. за № 85-6-00301 (зі змінами, внесеними
угодою до договору оренди земельної
ділянки від 27.12.2006 р. № 85-6-00301, яка
зареєстрована у книзі записів
державної реєстрації договорів 16.11.2007
р. за № 85-6-00356);

зобов'язати товариство з обмеженою
відповідальністю "Керамблоки-Інвест"
повернути Київській міській раді
земельну ділянку площею 107 497 кв. м.
(кадастровий номер 8 000 000 000:85:311:0033)
вартістю 87 208 884,04 грн., яка розташована в
межах вул. Фрунзе, вул.
Нижньоюрківської та пров. Мильного у
Подільському районі м. Києва у стані,
придатному для її подальшого
використання.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.03.2014 р. було порушено
провадження у справі № 910/3475/14 та
призначено її до розгляду на 25.03.2014 р.

У судовому засіданні прокурором та
представником відповідача були надані
суду додаткові документи по справі.

Крім того, представником відповідача
був наданий відзив на позовну заяву. У
поданому відзиві відповідач не
погоджується з позовними вимогами,
вважає їх безпідставними та такими, що
не підлягають задоволенню.

Присутні у судовому засіданні
представники учасників процесу надали
суду усні пояснення по суті спору.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.03.2014 р. було розгляд справи
відкладено до 10.04.2014 р.

Через канцелярію суду 10.04.2014 р. від
відповідача по справі надійшли
доповнення до відзиву на позовну заяву
від 09.04.2014 р. та додано довідку ДПІ у
Подільському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві про відсутність заборгованості
по сплаті орендної плати за спірну
земельну ділянку.

Через канцелярію суду 10.04.2014 р. від
прокурора по справі надійшло
клопотання про долучення до матеріалів
справи документів: інформаційної
довідки реєстраційної служби ГУ
юстиції у м. Києві та довідки ДПІ у
Подільському районі ГУ Міндоходів у м.
Києві.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, вимог ухвали
не виконав, про час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином.

Прокурор підтримав позовні вимоги та
надав пояснення по суті спору.

Представник відповідача заперечив
проти позову та надав пояснення по суті
спору.

У судовому засіданні 10.04.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши надані документи та
матеріали, заслухавши пояснення
представників прокуратури та
відповідача, з'ясувавши обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті, суд
встановив:

Рішенням Господарського суду м. Києва у
справі № 2/569 від 19.10.2006 р. визнано
укладеним між Київською міською радою
(орендодавцем) та товариством з
обмеженою відповідальністю
«Керамблоки-Інвест» (орендарем)
договір оренди земельної ділянки в
межах вулиць Фрунзе, Нижньоюрківської
та пров. Мильного у Подільському районі
м. Києва загальною площею 107 497 кв. м. для
будівництва житлового комплексу з
об'єктами соціального і громадського
призначення і підземним паркінгом.

Вказаний договір зареєстровано
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міській
державної адміністрації), про що
зроблено запис від 27.12.2006 р. за № 85-6-00301 у
книзі записів державної реєстрації
договорів (далі - Договір № 85-6-00301).

Пунктом 3.1 Договору № 85-6-00301
передбачено, що договір укладено
строком на 5 (п'ять) років.

У подальшому рішенням Господарського
суду м. Києва від 07.09.2007 р. у справі
№ 35/368 внесено зміни до договору оренди
земельної ділянки від 27.12.2006 р. № 85-6-00301
на умовах, визначених угодою, яка
зареєстрована Головним управлінням
земельних ресурсів виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) 16.11.2007
р. за № 85-6-00356 та викладено п. 3.1 Договору
№ 85-6-00301 в наступній редакції: «Договір
укладено на 15 років».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
оренду землі» відносини, пов'язані з
орендою землі, регулюються Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим Законом, законами України,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них, а також
договором оренди землі.

Однією з підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11
Цивільного кодексу України визначено
договори та інші правочини.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 93 Земельного кодексу
України право оренди земельної ділянки
- це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною
орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.
Частиною 6 вказаної статті передбачено,
що відносини, пов'язані з орендою землі,
регулюються законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про
оренду землі» договором оренди землі є
договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про
оренду землі» визначено істотні умови
договору оренди земельної ділянки,
зокрема, строк дії договору, умови
використання та цільове призначення
земельної ділянки, яка передається в
оренду, умови її повернення,
відповідальність сторін тощо.

Відповідно до 2.1. Договору № 85-6-00301
передбачено, що земельну ділянку в
межах вулиць Фрунзе, Нижньоюрківської
та пров. Мильного у Подільському районі
м. Києва передано для будівництва
житлового комплексу з об'єктами
соціального та громадського
призначення і підземним паркінгом.

Згідно з п. 8.4 Договору № 85-6-00301 позивач
зобов'язувався завершити забудову
земельної ділянки в строки,
встановлені проектною документацією
на будівництво, затвердженою в
установленому порядку, але не пізніше,
ніж через три роки з моменту державної
реєстрації договору.

Зважаючи на вказану умову Договору №
85-6-00301 та враховуючи викладене у листах
Департаменту містобудування та
архітектури виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
18.09.2013 р. № 16767/0/06/27-13, Інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві від 25.02.2014 р. №
7/26-24/2502/09 та акті обстеження
Департаменту земельних ресурсів
Київської міської державної
адміністрації від 28.02.2014 р. № 205/07,
прокурор дійшов висновку про
відсутність у позивача наміру забудови
земельної ділянки та порушення
останнім передбачених Договором №
85-6-00301 умов її використання, у зв'язку з
чим є всі підстави для розірвання
Договору № 85-6-00301 та зобов'язання
відповідача повернути земельну
ділянку позивачу.

Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України "Про
оренду землі" орендодавець має право
вимагати від орендаря: використання
земельної ділянки за цільовим
призначенням згідно з договором
оренди; дотримання екологічної безпеки
землекористування та збереження
родючості ґрунтів, додержання
державних стандартів, норм і правил;
дотримання режиму водоохоронних зон,
прибережних захисних смуг, зон
санітарної охорони, санітарно-захисних
зон, зон особливого режиму
використання земель та територій, які
особливо охороняються; своєчасного
внесення орендної плати.

Частиною 1 статті 25 Закону України від
"Про оренду землі" передбачено, що
орендар земельної ділянки має право
самостійно господарювати на землі з
дотриманням умов договору оренди
землі; за письмовою згодою орендодавця
зводити в установленому
законодавством порядку жилі,
виробничі, культурно-побутові та інші
будівлі і споруди та закладати
багаторічні насадження; отримувати
продукцію і доходи; здійснювати в
установленому законодавством порядку
за письмовою згодою орендодавця
будівництво водогосподарських споруд
та меліоративних систем.

Згідно зі ст. 32 Закону України "Про
оренду землі" на вимогу однієї із
сторін договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених статтями 24 і 25
цього Закону та умовами договору, в
разі випадкового знищення чи
пошкодження об'єкта оренди, яке істотно
перешкоджає передбаченому договором
використанню земельної ділянки, а
також на підставах, визначених
Земельним кодексом України та іншими
законами України.

У пункті 2.20. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
р. № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" зазначено, що
при вирішенні спорів про розірвання
договору оренди земельної ділянки
судам слід враховувати, що відповідно
до статті 32 Закону України "Про оренду
землі" на вимогу однієї із сторін
договір оренди землі може бути
достроково розірваний за рішенням суду
в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених умовами
договору, та з підстав, визначених
статтями 24 і 25 Закону України "Про
оренду землі", у разі випадкового
знищення чи пошкодження об'єкта оренди,
яке істотно перешкоджає передбаченому
договором використанню земельної
ділянки, а також з підстав, визначених
ЗК України та іншими законами України.

Пунктом «а» частини 1 статті 143
Земельного кодексу України
передбачено, що примусове припинення
прав на земельну ділянку здійснюється
у судовому порядку у разі використання
земельної ділянки не за цільовим
призначенням.

Згідно з п. 2.21. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
р. № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" у разі
встановлення порушень, передбачених
статтею 143 ЗК України, зокрема, коли
земельна ділянка використовується не
за цільовим призначенням, визначеним
умовами договору, та у спосіб, що
суперечить екологічним вимогам, суди
мають правові підстави для задоволення
вимог про розірвання договору оренди
на підставі статті 32 Закону України
"Про оренду землі".

Про невиконання відповідачем умов
договору щодо використання землі за
цільовим призначенням може свідчити,
зокрема, відсутність проведення
будь-яких будівельних робіт на об'єкті,
що може підтверджуватися, наприклад,
актом, складеним Державною
архітектурно-будівельною інспекцією.

Разом з тим слід звернути увагу на те,
що підставою для розірвання договору
оренди землі є саме факт використання
землі не за цільовим призначенням, а не,
наприклад, невикористання земельної
ділянки для забудови протягом трьох
років підряд.

Пунктом 2.22. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
р. № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" передбачено, що
якщо підставою розірвання договору
оренди землі визначається невиконання
або несвоєчасне виконання орендарем
передбаченого договором обов'язку щодо
здачі об'єкта будівництва в
експлуатацію у встановлений граничний
строк, то господарським судам слід
виходити з положень Законів України
"Про основи містобудування" та "Про
регулювання містобудівної діяльності"
(набрав чинності з 12.03.2011 року) і
відповідних обставин, які впливають
або могли б вплинути на порушення
строків будівництва та введення в
експлуатацію об'єкта. У вирішенні таких
спорів суди мають з'ясовувати, у чому
полягає шкода, завдана органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування у зв'язку з зазначеною
обставиною, та чим саме така обставина
порушує чи обмежує права орендодавця, а
відтак чи буде це істотним порушенням
умов договору оренди, що в подальшому
може потягнути його розірвання. При
цьому судами також повинні
досліджуватися якісні характеристики
об'єкта будівництва, обсяг будівництва,
а також реальні строки здачі в
експлуатацію об'єкта, що має
визначатися проектом будівництва, який
відповідно повинен бути предметом
вивчення судом.

Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації від 20.05.2008 р. №
696 затверджено проект дільниці
Подільсько-Вигурівської лінії
метрополітену в м. Києві від станції
«Глибочицька» до станції «Райдужна» з
відгалуженням в бік житлового масиву
Вигурівщина-Троєщина.

У 2008 року до відповідача звернулося
комунальне підприємство «Київський
метрополітен» (лист вих. № 876-Н від
18.09.2008 р.), в якому було повідомлено про
те, що вказане підприємство здійснює
відведення земельних ділянок під
будівництво Подільсько-Вигурівської
лінії метрополітену, а також
запропоновано відповідачу надати
згоду на припинення права користування
частиною земельної ділянки площею 1,51
га для влаштування будівельного
майданчика № 325 та надано відповідачу
гарантію того, що після закінчення
будівництва комунальне підприємство
«Київський метрополітен»
зобов'язується замовити виконання
землевпорядних робіт по поверненню
відповідачу земельної ділянки в стані,
придатному для використання за
попереднім цільовим призначенням.

Тобто, як вбачається з офіційного
листування, станом на січень 2009 року
відповідач не володів достовірною
інформацією про те, чи залишається у
нього в орендному користуванні
земельна ділянка в повному обсязі, чи
частина її буде тимчасово вилучена або
вилучена на певний строк, на яких
умовах відбуватиметься таке вилучення,
що призвело до неможливості реалізації
відповідачем раніше запланованого
будівельного проекту (замовлення
передпроектних рішень, проектної
документації, здійснення збору
вихідних даних для проектування тощо) з
об'єктивних і незалежних від
відповідача причин.

Крім того, судом встановлено, що
відповідач приступив до використання
земельної ділянки шляхом укладення
договорів:

- з товариством з обмеженою
відповідальністю «Творча майстерня
«Абріс» договору на розроблення
проектної документації (стадії
«Проект») (договір б/н від 26.03.2013 р.);

- з товариством з обмеженою
відповідальністю «Інститут «Київгео»
договору на виконання
топографо-геодезичної зйомки М 1:500
(договір № ТВ-1309 від 20.03.2013 р.);

- з дочірнім підприємством «Інститут
«Київгео» публічного акціонерного
товариства «Київпроект» договору на
виконання інженерно-геологічних
вишукувань (договір № ТГ-1362 від 27.05.2013
р.);

- з державним підприємством
«Всеукраїнський науково-методичний та
дослідно-інформаційний центр
архітектурної спадщини» договору на
розробку історико-містобудівного
обґрунтування (договір № 18/05/13 від
03.06.2013 р.);

- з комунальною організацією
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) «Інститут Генерального
плану м. Києва» договору на проведення
перевірки та підтвердження можливості
будівництва відповідно до положень
Генплану (договір № 165/КП-13 від 26.06.2013 р.);

- з товариством з обмеженою
відповідальністю
«Проектно-інвестиційна сервісна
компанія» договору на розробку
містобудівного розрахунку (договір №
27-01-07/13 від 01.07.2013 р.);

- з комунальним підприємством
електромереж зовнішнього освітлення м.
Києва «Київміськсвітло» договору на
підготовку та оформлення ТУ на
проектування електромереж зовнішнього
освітлення (договір № 147 ТУ від 29.08.2013
р.);

- з дочірнім підприємством «Інститут
«Київдормістпроект» публічного
акціонерного товариства «Київпроект»
договору на підготовку
транспортно-пішохідної схеми (договір
№ 1312-ДП від 10.10.2013 р.);

- з науково-дослідним інститутом
пам'яткоохоронних досліджень договору
на розробку історико-містобудівного
обґрунтування (договір № 109 від 24.10.2013
р.).

Відповідач вчасно та у повному
обсязі сплачує орендну плату за
користування земельною ділянкою, що
підтверджується довідками, наданими
прокурором та відповідачем.

Крім того, судом встановлено, що ні
прокурором, ні позивачем не зазначено,
в чому полягає шкода, завдана Київській
міській раді в зв'язку з не забудовою
земельної ділянки у строк,
встановлений договором оренди.

Суд дійшов висновку про відсутність
підстав для застосування до спірних
правовідносин вимог про розірвання
договору оренди в судовому порядку,
оскільки відповідач використовував та
використовує спірну земельну ділянку
за цільовим призначенням, здійснює
комплекс дій з метою забудови
земельної ділянки, сплачує податки
державі, сплачує вчасно та у повному
обсязі орендну плату.

Згідно з п. 2.10. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
встановлено, що у випадках об'єднання в
одній заяві вимог як майнового, так і
немайнового характеру судовий збір
згідно з пунктом 3 статті 6 Закону
підлягає сплаті як за ставками,
встановленими для позовів майнового
характеру, так і за ставками,
встановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.

Відповідно до п. 4.6. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
встановлено, що приймаючи рішення зі
справи, провадження в якій порушено за
заявою прокурора, господарський суд у
разі повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягує з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Стягнути з Київської міської
ради (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, 36, код
22883141) в дохід спеціального фонду
Державного бюджету України судовий
збір у розмірі 2 436 (дві тисячі
чотириста тридцять шість) грн. 00 коп.

Повне рішення складено 23.04.2014
р.

Суддя
О.Г. Удалова