ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" квітня 2014 р.Справа № 916/209/14

За позовом: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Істок"

До відповідача: Білгород-Дністровська
міська рада Одеської області;

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ліверман Україна"

Про визнання договорів недійсними

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: Луковецька К.О. -
довіреність від 03.06.2013р.

Від відповідача: не з'явився.

Від відповідача: ТОВ "Лівер ман Україна"
- Величко К.Г.- директор,

Стрельникова Л.Ю. -
довіреність від 15.06.2013р.

Суть спору: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ)
"Істок", звернувся до господарського
суду Одеської області з позовом до
Білгород-Дністровської міської ради
Одеської області та Товариства з
обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ)
"Ліверман Україна" про визнання
недійсними з моменту укладення
Договорів про відшкодування коштів за
фактичне використання земель у місті
Білгород-Дністровському від 23.08.2013р.,
укладених між Білгород-Дністровською
міською радою Одеської області та ТОВ
"Ліверман Україна" стосовно земельних
ділянок за адресами: Одеська обл., м.
Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська, 106; Одеська обл., м.
Білгород-Дністровський,
вул..Ізмаїльська, 112; Одеська обл., м.
Білгород-Дністровський, вул. Маршала
Бірюзова, 1.

Представник позивача позовну заяву
підтримує, наполягає на її задоволенні.

Відповідач - ТОВ "Ліверман Україна"
проти позову заперечує з мотивів,
викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідач - Білгород-Дністровська
міська рада Одеської області проти
позову заперечує з мотивів, викладених
у відзиві на позовну заяву. Представник
зазначеного відповідача в судові
засідання не з'являвся.

В ході розгляду справи позивач подав до
суду заяву про зупинення провадження у
справі до вирішення справи №916/2316/13 за
позовом ТОВ "Інтерфлотпродукт" до ПП
"Істок -777", ТОВ "ГРІН ГРУП", ТОВ "Ліверман
Україн", ТОВ "Істок", ТОВ
"УКРТРАНСВАГОНСЕРВІС", Державної
реєстраційної служби та ТОВ "Інтерфлот"
про визнання недійсними договорів
купівлі - продажу від 23.08.2013р., укладених
між ТОВ "Ліверман Україна" та ТОВ "ГРІН
ГРУП". В обґрунтування заяви позивач
зазначає, що справу № 916/209/14 неможливо
розглядати до вирішення справи
№916/2316/13, яка, на думку позивача, є
пов'язаною зі справою № 916/209/14, адже, у
справі №916/2316/13 розглядається питання
правомірності набуття ТОВ "Ліверман
Україна" права власності на об'єкти
нерухомості, розташовані на земельних
ділянках, договори про відшкодування
коштів за фактичне використання якими
є предметом оспорювання у справі №
916/209/14.

Відповідач - ТОВ "Ліверман Україна",
проти задоволення зазначеної заяви
заперечує, посилаючись на відсутність
правових підстав для зупинення
провадження у справі.

Розглянув заяву ТОВ "Істок" про
зупинення провадження у справі, суд
доходить до висновку про відмову у його
задоволенні, виходячи з того, що
відповідно до ст.79 ГПК України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом. На думку суду, позивачем не
обґрунтовано неможливість розгляду
справи № 916/209/14 до вирішення справи
№916/2316/13, адже, предметом спору у справі
№ 916/209/14 є Договори про відшкодування
коштів за фактичне використання земель
у місті Білгород-Дністровському від
23.08.2013р., правомірність укладання яких
оцінюється судом за наявними у справі
матеріалами.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив:

23 серпня 2013р. між
Білгород-Дністровською міською радою
Одеської області (Власник) та ТОВ
"Ліверман Україна" (Користувач), на
підставі рішення Білгород -
Дністровської міської ради №486-УІ від
08.11.2012р. "Про користування земельними
ділянками в м. Білгород-Дністровський
до укладення договорів оренди", було
укладено три Договори про
відшкодування коштів за фактичне
використання земель у місті
Білгород-Дністровському, згідно яких
сторони домовилися про відшкодування
Користувачем коштів за фактичне
використання земельної ділянки площею
0,9470 га, розташованої за адресою:
Одеська обл.., м.
Білгород-Дністровський, вул. Маршала
Бірюзова, 1, під розміщення цеху по
переробці риби; земельної ділянки
площею 0,6070 га, розташованої на
території м. Білгород-Дністровського,
по вул. Ізмаїльська,106, під розміщення
рибоконсервного цеху; земельної
ділянки площею 0,1850 га, розташованої на
території м. Білгород-Дністровського,
по вул. Ізмаїльська,112, під розміщення
цеху металовиробів.

Відповідно до п. 2.1 Договорів їх
укладено до моменту заключення
договорів оренди зазначених вище
земельних ділянок та їх державної
реєстрації.

Позивач у справі зазначає, що
зазначені Договори про відшкодування
коштів за фактичне використання земель
у місті Білгород-Дністровському мають
бути визнані судом недійсними,
посилаючись на те, що відповідно до
трьох нотаріально посвідчених
Договорів оренди земельної ділянки від
18.09.2002р. та від 17.09.2002р., що були укладені
між Білгород-Дністровською міською
радою Одеської області (Орендодавець)
та ТОВ "Істок" (Орендар), ТОВ "Істок" є
орендарем земельних ділянок : площею
0,607 га за адресою: м.
Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська,106 (під розміщення
рибоконсервного цеху); площею ).185 га за
адресою: м. Білгород-Дністровський,
вул.Ізмаїльська,112 ( під розміщення цеху
металовиробів); площею 0,947 га за
адресою: м. Білгород-Дністровський, вул.
Маршала Бірюзова, 1 ( під розміщення
цеху по переробці риби). Строк дії
зазначених Договорів оренди - 25 років.
Договори на даний час не розірвано, не
визнано недійсними.

Позивач у справі вважає, що
застосування рішення
Білгород-Дністровської міської ради
від 08.11.2012р. "Про користування
земельними ділянками в м.
Білгород-Дністровський до укладення
договорів оренди" при укладенні
оспорюваних договорів мали б місце у
тому випадку, якби було розірвано
договори оренди земельних ділянок з
ТОВ "Істок".

Крім того, позивач вважає, що по
своїй правовій природі договори про
відшкодування коштів за фактичне
використання земель є нікчемними.

Позивач також зазначає, що
оскаржувані договори були укладені
23.08.2013р. у той час, як відповідно до
Витягів з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
права власності Договір
купівлі-продажу на цілісний майновий
комплекс, розташований за адресою: м.
Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська,112 укладався 23.08.2013р. о 19
год.55 хв.28 сек., Договір купівлі-продажу
на цілісний майновий комплекс,
розташований за адресою: м.
Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська,106 укладався 23.08.2013р. о 20
год. 39 хв. 14 сек., Договір
купівлі-продажу на цілісний майновий
комплекс, розташований за адресою: м.
Білгород-Дністровський, вул. Маршала
Бірюзова, 1 укладався 23.08.2013р. о 21 год. 22
хв. 56 сек. За таких обставин, позивач
вважає, що Договори про відшкодування
коштів за фактичне використання земель
у місті Білгород-Дністровському не
могли бути укладені 23.08.2013р. Крім того,
на думку позивача, виникнення права
власності на об'єкт нерухомості не на
підставі договору відчуження не тягне
за собою безумовного переходу права
власності на земельну ділянку під
об'єктом нерухомості, а вимагає в цьому
випадку окремого договірно-правового
регулювання шляхом укладання
відповідних цивільно-правових угод між
власником земельної ділянки і
власником споруди в установленому
порядку.

Позивач також зазначає, що при
укладанні оскаржуваних Договорів
голова Білгород-Дністровської міської
ради перевищив свої повноваження, адже
не пересвідчився чи не передані
земельні ділянки в оренду іншому
підприємству, а також розтлумачив
положення рішення
Білгород-Дністровської міської ради
від 08.11.2012р. "Про користування
земельними ділянками в м.
Білгород-Дністровський до укладення
договорів оренди" на свій розсуд.
Згідно ж ч.2 ст.19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Крім того, позивач звернув увагу суду
на те, що відповідно до вимог чинного
законодавства обов'язковою умовою
фактичного використання земельної
ділянки є наявність у особи, що її
використовує, правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку.
Законною підставою для сплати орендної
плати у відповідності до ст. 21 Закону
України "Про оренду землі", яка
кореспондується з п.288.1 ст.288
Податкового комплексу України, є
наявність такої умови як укладений та
зареєстрований у встановленому
порядку договір оренди, а
землекористувачі, з якими не укладено
договір оренди , сплачують земельний
податок Зокрема, позивач зазначає, що
відповідно до п.287,6 ст.287 Податкового
кодексу України при переході права
власності на будівлі, споруди (їх
частину) податок на земельні ділянки,
на яких розташовані такі будівлі,
споруди (їх частини), з урахуванням при
будинкової території сплачується на
загальних підставах з дати державної
реєстрації права власності на нерухоме
майно. За таких обставин, позивач
вважає, що відповідач має сплачувати
земельний податок, а не плату за
фактичне користування земельною
ділянкою.

Посилання у позовній заяві на норми
матеріального права, на підставі яких
слід визнати оспорювані Договори
недійсними, позивач не навів.

Відповідач - ТОВ "Ліверман Україна"
проти позову заперечує, посилаючись на
те, що укладаючи оспорювані Договори
голова Білгород-Дністровської міської
ради діяв у відповідності до ч.43 ст.42
Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" та на
виконання рішення
Білгород-Дністровської міської ради
від 08.11.2012р. "Про користування
земельними ділянками в м.
Білгород-Дністровський до укладення
договорів оренди".

Відповідач зазначає, що відповідно
до зазначеного вище рішення ради
договір про відшкодування коштів за
фактичне використання земель у місті
Білгород-Дністровському має
тимчасовий характер і укладається
лише на час фактичного користування
земельними ділянками до моменту
укладення договору оренди.

Крім того, ТОВ "Ліверман Україна"
зазначає, що 23.08.2013р. за договорами
купівлі-продажу предмета іпотеки,
посвідченими приватним нотаріусом
Одеського міського нотаріального
округу ОСОБА_4, ТОВ "Ліверман Україна"
придбало у ТОВ "ГРІН ГРУП" у власність
цілісні майнові комплекси, що
розташовані за адресами: м.
Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська,112; м.
Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська,106; м.
Білгород-Дністровський, вул. Маршала
Бірюзова, 1. При цьому, відповідно до п.2
зазначених договорів купівлі-продажу,
об'єкти купівлі-продажу розташовані на
земельних ділянках із зазначенням їх
площі, кадастрових номерів, та того, що
земельні ділянки знаходяться в оренді
у ТОВ "Істок". За таких обставин, на
думку відповідача, на підставі ст..377
Цивільного кодексу України він набув
право користування зазначеними у
договорах купівлі-продажу предмета
іпотеки земельними ділянками в обсязі
та на умовах, встановлених для
попереднього власника. З метою
оформлення зазначеного права, ТОВ
"Ліверман Україна" звернулося до
Білгород-Дністровської міської ради -
власника земельних ділянок, з листом
щодо укладення відповідних договорів
оренди. До укладення договорів оренди
земельних ділянок, враховуючи те, що
ТОВ "Ліверман Україна" є належним
власником об'єктів нерухомості та
фактично користується земельними
ділянками, з метою отримання до бюджету
міста плати за землю, 23.08.2013р. між
Білгород-Дністровською міською радою
Одеської області та ТОВ "Ліверман
Україна" було укладено три Договори про
відшкодування коштів за фактичне
використання земель у місті
Білгород-Дністровському.

Відповідач також зазначив, що
наявність у ТОВ "Істок" договорів
оренди земельних ділянок від 17.09.2002р. та
від 18.09.2002р. не є підставою для визнання
недійсними Договорів про
відшкодування коштів за фактичне
використання земель у місті
Білгород-Дністровському. При цьому,
враховуючи те, що земельні ділянки за
умовами договорів оренди земельних
ділянок надавалися ТОВ "Істок" саме під
розміщення рибоконсервного цеху, під
розміщення рибопереробного цеху, під
розміщення цеху металовиробів, а на
даний час право власності на зазначені
об'єкти нерухомості належить ТОВ
"Ліверман Україна", ТОВ "Істок" не може
здійснювати фактичне користування
земельними ділянками, а отже, не може
виконувати свої зобов'язання за
вказаними договорами оренди, що, на
думку відповідача, призводить до
фактичного припинення таких договорів.

В обґрунтування своєї позиції
відповідач посилається на ч.3 ст.7
Закону України "Про оренду землі",
відповідно до якої до особи, якій
перейшло право власності на житловий
будинок, будівлю або споруду, що
розташовані на орендованій земельній
ділянці, також переходить право оренди
на цю земельну ділянку. Договором, який
передбачає набуття права власності на
житловий будинок, будівлю або споруду,
припиняється договір оренди земельної
ділянки в частині оренди попереднім
орендарем земельної ділянки, на якій
розташований такий житловий будинок,
будівля або споруда. А також на п.7 ч.1
ст.31 зазначеного Закону, згідно якої
договір оренди землі припиняється в
разі, зокрема, набуття права власності
на житловий будинок, будівлю або
споруду, що розташовані на орендованій
іншою особою земельній ділянці. Крім
того, відповідно до п."е" ст..141
Земельного кодексу України підставою
припинення права користування
земельною ділянкою є набуття іншою
особою права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, які
розташовані на земельній ділянці.

За таких обставин, відповідач вважає,
що укладенням Договорів про
відшкодування коштів за фактичне
використання земель у місті
Білгород-Дністровському прав та
інтересів ТОВ "Істок" порушено не було.

Відповідач - Білгород-Дністровська
міська рада Одеської області проти
позову заперечує посилаючись на те, що
відповідно до рішення
Білгород-Дністровської міської ради
від 08.11.2012р. "Про користування
земельними ділянками в м.
Білгород-Дністровський до укладення
договорів оренди" у разі використання
земельних ділянок в м.
Білгород-Дністровський суб'єкти
господарської діяльності, які мають
відповідно до закону право на оренду
земельних ділянок, відшкодовують
недоотримані кошти за фактичне
користування земельною ділянкою за
окремим договором у розмірах
мінімальної річної плати за землю.
Оспорювані договори укладені на
виконання зазначеного рішення ради та
на підставі звернення ТОВ "Ліверман
Україна".

Крім того, відповідач зазначає, що
відповідно до ст. 31 Закону України "Про
оренду землі" договір оренди землі
припиняється в разі, зокрема, набуття
права власності на житловий будинок,
будівлю або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці. На підставі зазначеної норми
відповідач вважає, що з часу набуття
ТОВ "Ліверман Україна" права власності
на об'єкти нерухомості, які розміщені
на орендованих ТОВ "Істок" земельних
ділянках, договори оренди земельних
ділянок припинилися та припинилося
право користування ТОВ "Істок"
вказаними земельними ділянками.

Розглянув матеріали справи, суд
доходить до такого висновку :

Як вбачається з матеріалів справи,
08.11.2012р. Білгород-Дністровською міською
радою було прийнято рішення "Про
користування земельними ділянками в м.
Білгород-Дністровський до укладення
договорів оренди", відповідно до якого
у разі використання земельних ділянок
в м. Білгород-Дністровському суб'єктами
господарської діяльності (фізичними та
юридичними особами, суб'єктами
підприємницької діяльності), які мають
права відповідно до закону на оренду
земельних ділянок, без документів, які
посвідчують право на неї, встановити,
що до часу видачі документа на право
землекористування або власності,
користувач земельної ділянки має
відшкодувати недоотримані кошти за
фактичне користування земельною
ділянкою за окремим договором у
розмірах мінімальної річної плати за
землю( трикратного розміру земельного
податку). Крім того, зазначеним
рішенням було затверджено форму
Договору про відшкодування коштів за
фактичне використання земель у місті
Білгород-Дністровському.

Зазначене рішення ради є чинним, у
судовому порядку не скасовано.

23 серпня 2013р. між
Білгород-Дністровською міською радою
Одеської області (Власник) та ТОВ
"Ліверман Україна" (Користувач), на
підставі рішення Білгород -
Дністровської міської ради №486-УІ від
08.11.2012р. "Про користування земельними
ділянками в м.Білгород-Дністровський
до укладення договорів оренди", було
укладено три Договори про
відшкодування коштів за фактичне
використання земель у місті
Білгород-Дністровському, згідно яких
сторони домовилися про відшкодування
Користувачем коштів за фактичне
використання земельної ділянки площею
0,9470 га, розташованої за адресою:
Одеська обл.., м.
Білгород-Дністровський, вул. Маршала
Бірюзова, 1, під розміщення цеху по
переробці риби; земельної ділянки
площею 0,6070 га, розташованої на
території м. Білгород-Дністровського,
по вул. Ізмаїльська, 106, під розміщення
рибоконсервного цеху; земельної
ділянки площею 0,1850 га, розташованої на
території м. Білгород-Дністровського,
по вул. Ізмаїльська,112, під розміщення
цеху металовиробів.

За матеріалами справи, 23.08.2013р. за
договорами купівлі-продажу предмета
іпотеки, посвідченими приватним
нотаріусом Одеського міського
нотаріального округу ОСОБА_4, ТОВ
"Ліверман Україна" придбало у ТОВ "ГРІН
ГРУП" у власність цілісні майнові
комплекси, що розташовані за адресами:
м. Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська,112; м.
Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська,106; м.
Білгород-Дністровський, вул. Маршала
Бірюзова, 1. При цьому, відповідно до п.2
зазначених договорів купівлі-продажу,
об'єкти купівлі-продажу розташовані на
земельних ділянках із зазначенням їх
площі, кадастрових номерів, та того, що
земельні ділянки знаходяться в оренді
у ТОВ "Істок".

Згідно ч.3 ст..7 Закону України "Про
оренду землі" до особи, якій перейшло
право власності на житловий будинок,
будівлю або споруду, що розташовані на
орендованій земельній ділянці, також
переходить право оренди на цю земельну
ділянку. Договором, який передбачає
набуття права власності на житловий
будинок, будівлю або споруду,
припиняється договір оренди земельної
ділянки в частині оренди попереднім
орендарем земельної ділянки, на якій
розташований такий житловий будинок,
будівля або споруда.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.31 зазначеного
Закону договір оренди землі
припиняється в разі, зокрема, набуття
права власності на житловий будинок,
будівлю або споруду, що розташовані на
орендованій іншою особою земельній
ділянці. Крім того, відповідно до п."е"
ст. 141 Земельного кодексу України
підставою припинення права
користування земельною ділянкою є
набуття іншою особою права власності
на жилий будинок, будівлю або споруду,
які розташовані на земельній ділянці.

Отже, з 23.08.2013р. припинили свою дію
Договори оренди земельної ділянки від
18.09.2002р. та від 17.09.2002р., що були укладені
між Білгород-Дністровською міською
радою Одеської області (Орендодавець)
та ТОВ "Істок" (Орендар), відповідно до
яких ТОВ "Істок" є орендарем земельних
ділянок: площею 0,607 га за адресою: м.
Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська,106 (під розміщення
рибоконсервного цеху); площею 0,185 га за
адресою: м. Білгород-Дністровський, вул.
Ізмаїльська,112 (під розміщення цеху
металовиробів); площею 0,947 га за
адресою: м. Білгород-Дністровський, вул.
Маршала Бірюзова, 1 (під розміщення цеху
по переробці риби).

За таких обставин, права ТОВ "Істок"
жодним чином не порушені укладанням
Договорів про відшкодування коштів за
фактичне використання земель у місті
Білгород-Дністровському між
Білгород-Дністровською міською радою
Одеської області та ТОВ "Ліверман
Україна".

Крім того, слід врахувати, що
відповідно до ч.2 ст. 120 Земельного
кодексу України у разі набуття права
власності на житловий будинок (будівлю,
споруду), що знаходяться на земельній
ділянці, наданій у користування, до
набувача переходить право
користування відповідною земельною
ділянкою в тому ж обсязі, що був у
попереднього землекористувача. Отже,
якщо попередній власник житлового
будинку (будівлі, споруди) користувався
земельною ділянкою, на якій розміщено
відповідне нерухоме майно на підставі
договору оренди, новий власник може
вимагати переоформлення права
користування земельною ділянкою на
своє ім'я в установленому законом
порядку, в тому числі з додержанням
вимог згаданих Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
майно та їх обтяжень" і ст.. 125
Земельного кодексу України, яка
пов'язує виникнення права на земельну
ділянку з моментом державної
реєстрації відповідного права.

Дійсно, згідно ч.1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для дійсності правочину ,
визначені статтею 203 Цивільного
кодексу України, ними зокрема є
наступні: зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства; особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом; правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Позивачем у тексті позовної заяви не
визначено, які саме загальні вимоги,
додержання яких є необхідним для
дійсності правочину, визначені статтею
203 Цивільного кодексу України, не було
додержано при укладанні Договорів про
відшкодування коштів за фактичне
використання земель у місті
Білгород-Дністровському від 23.08.2013р.
між Білгород-Дністровською міською
радою Одеської області та ТОВ "Ліверман
Україна".

У силу припису статті 204 ЦК України
правомірність правочину презюмується.
Отже, обов'язок доведення наявності
обставин, з якими закон пов'язує
визнання господарським судом
оспорюваного правочину недійсним,
покладається на позивача .

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Виходячи з матеріалів справи, на думку
суду, позовні вимоги ТОВ "Істок" є
безпідставними, необґрунтованими, у
зв'язку з чим не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства
з обмеженою відповідальністю "Істок" -
відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено
08 квітня 2014р.

.

Суддя
Рога Н. В.