ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2014 р.Справа № 922/165/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Суярко Т.Д.

при секретарі судового засідання
Бабиніні Д.О.

розглянувши справу

за позовом СТОВ "Лан", м. Валки до ТОВ
АПК "Донець" м. Балаклія , Приватне
підприємство "ОБРІЙ" про стягнення
коштів за участю :

Представника позивача: Гордєєв С.В.,
дов.№ 14/01/14 від 14.01.2014 р.

Представник відповідача 1 (ТОВ "АПК
Донець"): не з"явився

Представника відповідача 2 (ПП "Обрій"):
Басарт Л.А., дов. № 16 від 03.02.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "ЛАН", звернувся з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю "АПК Донець"
(відповідач 1) та Приватного
підприємства "Обрій" (відповідач 2) про
стягнення з них солідарно 200,00 грн.
штрафу, стягнення з другого
відповідача 249800,00 грн. штрафу, а також
просив суд покласти на відповідачів
пропорційно розміру позовних вимог
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 5000,00 грн.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним
виконанням відповідачем 2 договору
№14-08-13/Л від 14.08.2013 р. щодо зобов'язання
по здійсненню попередньої оплати за
товар, забезпеченого порукою
відповідача 1 за договором поруки №
23/0813-ПР від 23.08.2013 р.

В судовому засіданні 20.03.2014 р.
оголошувалась перерва до 31.03.2012 р. для
надання сторонам можливості вирішити
спір шляхом укладення мирової угоди.

В судових засіданнях представник
позивача позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач 1 (ТОВ "АПК Донець") в судове
засідання свого уповноваженого
представника не направив, надав через
канцелярію суду відзив на позовну
заяву (арк.спр. 34), в якому позовні
вимоги в частині стягнення з нього 200,00
грн. штрафу визнав.

Представник відповідача 2 (ПП «Обрій»)
проти позову заперечувала, посилаючись
на те, що: 1) відмови відповідача 2 від
договору не було, а відбулася зміна
умов договору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 611
ЦК України - у зв'язку з істотним
порушенням позивачем своїх зобов'язань
щодо якості та кількості поставленого
товару; 2) порушення строків оплати не
було, оскільки договором сторони
передбачили можливість постачання
товару партіями за умови 100% оплати
передоплати такої партії товару.
Оплата партії товару була здійснена
відповідачем 20.08.2013 р. та 21.08.2013 р., тобто
без порушення визначеного договором
строку; 3) позивач безпідставно
здійснив нарахування штрафу на
загальну вартість товару, визначену
договором, а не на залишок неналежно
виконаного грошового зобов'язання, що
суперечить ч. 2 ст. 549 ЦК України; 4)
відповідач вимогу позивача про оплату
штрафу не отримував; факт
неперерахування покупцем попередньої
оплати в строк, визначений договором
надає можливість продавцю не
виконувати свої обов'язки з поставки
товару, втім не має наслідком стягнення
штрафу.

Окрім того, у запереченнях на позовну
заяву вх.№ 6964 від 20.02.2013 р. (арк.спр. 135-137)
представник відповідача 2 просила суд
винести відносно позивача окрему
ухвалу у зв'язку з тим, що укладений між
ним та відповідачем 1 (ТОВ "АПК Донець")
договір поруки є удаваним правочином,
факт укладення такого договору поруки
суперечить ч. 1 ст. 548 ЦК України,
оскільки право на його укладення не
було передбачено основним договором;
договір поруки оформлено з метою зміни
підсудності судової справи, що
свідчить про недобросовісність
позивача.

В судових засіданнях представник
відповідача 2 (ПП «Обрій») заперечувала
проти направлення справи за
місцезнаходженням відповідача 1 (ТОВ
"АПК Донець").

З приводу вказаного клопотання
представника відповідача 2 (ПП «Обрій»)
про винесення окремої ухвали, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 ГПК України
господарський суд виносить окрему
ухвалу у випадку виявлення при
вирішенні господарського спору: 1)
порушення законності або 2) недоліків в
діяльності підприємства, установи,
організації, державного чи іншого
органу.

Винесення окремої ухвали є правом, а не
обов'язком суду.

Суд не вбачає підстав для винесення
окремої ухвали, оскільки факт
укладення між позивачем та
відповідачем 1 (ТОВ "АПК Донець")
договору поруки є результатом їх
волевиявлення, який базується на
принципі свободи договору, вибору
контрагента, закріплених ст. 3 ЦК
України, ст. 6 ГК України. Вказаний
договір не визнаний недійсним станом
на момент розгляду даної справи.

Докази, які б свідчили про порушення
позивачем та/або відповідачем 1 (ТОВ
"АПК Донець") законності при укладенні
договору поруки в матеріалах справи
відсутні. Сам по собі факт укладення
відповідного правочину також не
свідчить про недоліки в діяльності
позивача чи відповідача 1 (ТОВ "АПК
Донець").

З огляду на наведене, враховуючи, що
договір поруки не визнано недійсним,
суд не вбачає підстав для задоволення
клопотання відповідача 2 (ПП «Обрій»)
про винесення окремої ухвали суду з
приводу укладення позивачем договору
поруки з відповідачем 1 (ТОВ «АПК
Донець».

19 березня 2014 року від відповідача 2 (ПП
«Обрій») надійшло клопотання про
зменшення розміру штрафних санкцій на
90 % вмотивоване тим, що стягнення штрафу
за прострочення попередньої оплати (а
не оплати вартості прийнятого товару) є
винятковою справою; відсутністю у
позивача збитків внаслідок такого
прострочення; чудовим фінансовим
станом позивача та скрутним фінансовим
становищем відповідача 2;
неспівмірністю вини відповідача 2 з
фактичними обставинами здійснення
господарської діяльності; обумовлений
договором штраф не є засобом
стимулювання покупця належним чином
виконати свої зобов'язання, а є засобом
збагачення продавця.

Представник позивача заперечував
проти вказаного клопотання,
посилаючись на те, що в результаті
неналежного виконання відповідачем 2
свого зобов'язання щодо здійснення
попередньої оплати, позивачу були
спричинені збитки, оскільки останній
витрачав кошти на зберігання товару, а
також був змушений продати товар іншим
покупцям за меншою ціною.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд встановив наступне.

14 серпня 2013 року між позивачем (як
постачальником) та відповідачем 2 - ПП
"Обрій" (як покупцем) було укладено
договір № 14-08-13/Л (далі - «договір»).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність, а покупець
прийняти та оплатити наступну
сільськогосподарську продукцію:
пшеницю некласну, українського
походження, врожаю 2013 року (товар) на
умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1 кількість товару в
заліковій вазі складає 2000 тон +/- 10% за
вибором постачальника та визначається
згідно із товарно-транспортною
накладною на товар, що підписується
сторонами.

Пунктами 3.1, 3.2 договору сторони
погодили, що ціна товару без ПДВ
складає 1041,67 грн. за одну метричну тону.
ПДВ складає 208,33 грн. Ціна товару з ПДВ
складає 1250,00 грн. за одну метричну тону.
Вартість товару без ПДВ складає 2083333,33
грн., ПДВ - 416666,67 грн. Загальна вартість
товару складає 2500000,00 грн.

Покупець здійснює 100% попередню оплату
товару шляхом перерахування коштів на
банківський рахунок постачальника у
відповідності до реквізитів,
зазначених у рахунку постачальника до
29.08.2013 р. (п. 5.1 договору).

На виконання умов договору 16.08.2013 р.
позивач виставив ПП "Обрій" (відповідач
2) рахунок на оплату товару, визначеного
договором на суму 2 500 000,00 грн. (рахунок
на оплату № 62 від 16.08.2013 р. арк.спр. 20).

В період з 20.08.2013 р. по 21.08.2013 р. позивач
поставив, а відповідач 2 (ПП "Обрій")
прийняв обумовлений договором товар на
загальну суму 276650,00 грн., що
підтверджується наявними а матеріалах
справи видатковими накладними № 765 від
20.08.2013 р. на суму 46425,00 грн. та № 766 від
21.08.2013 р. на суму 230225,00 грн.(арк.спр. 60, 61).

20 серпня 2013 року та 21 серпня 2013 року ПП
"Обрій" (відповідач 2) на підставі
вказаного вище рахунку здійснив
часткову оплату за договором - в
розмірі 280000,00 грн., що підтверджується
платіжними дорученнями, виписками з
банку (арк.спр. 151-153, 178-188).

Факт здійснення ПП "Обрій" часткової
попередньої оплати, передбаченої п. 3.2 в
розмірі 280000,00 грн. не заперечується
позивачем. Втім, позивач стверджує, що
решту грошового зобов'язання по
здійсненню попередньої оплати ПП
"Обрій'' не виконало, що є порушенням
умов відповідного договору.

З огляду на наведене, керуючись п. 6.5
договору позивач нарахував
відповідачу штраф в розмірі 250000,00 грн.

23 серпня 2013 року між позивачем (як
кредитором) та відповідачем 1 - ТОВ "АПК
Донець" (як поручителем) було укладено
договір поруки № 23/0813-ПР (далі - "договір
поруки"), відповідно до п. 1 якого
поручитель поручається перед
кредитором за виконання зобов'язань ПП
"Обрій" (як боржника) за договором №
14-08-13/Л від 14.08.2013 р.

Пунктом 3 договору поруки сторони
погодили, що поручитель та боржник
відповідають як солідарні боржники.

Розмір відповідальності поручителя
перед кредитором обмежується сумою, що
дорівнює 200,00 грн. (п. 4 договору поруки).

На підставі вказаного договору поруки,
позивач просить суд покласти на
відповідачів солідарно штраф в розмірі
200,00 грн., а з ПП "Обрій" стягнути 249800,00
грн.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним вище обставинам, суд
виходить з наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 ГК України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. У відповідності до ст. 626 ЦК
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 526 ЦК України визначено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події (ч. 1
ст. 530 ЦК України).

Перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК
України).

Зі змісту п.п. 3.2, 5.1 договору вбачається,
що ПП "Обрій" (відповідач 2) мав
здійснити на підставі рахунку позивача
100% попередню оплату за товар в розмірі
2500000,00 грн. в строк до 29.08.2013 р.

16 серпня 2013 року позивач виставив ПП
"Обрій" (відповідач 2) рахунок № 62 від
16.08.2013 р. (арк.спр. 20) на оплату вартості
обумовленого договором товару.

На підставі вказаного рахунку, ПП
"Обрій" (відповідач 2) здійснив часткову
попередню оплату за договором - на суму
280000,00 грн. (платіжні доручення, виписки
з банку арк.спр. 151-153, 178-188).

З огляду на наведене, невиконаним ПП
"Обрій" (відповідач 2) залишилося
зобов'язання щодо здійснення
попередньої оплати у сумі 2220000,00 грн.

В матеріалах справи відсутні, а ПП
"Обрій" (відповідач 2) не надані докази
перерахування попередньої оплати за
товар у визначеному договором порядку
та розмірі 2500000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Враховуючи наведене, суд дійшов
висновку, що ПП "Обрій" (відповідач 2) є
таким, що порушив строк здійснення
попередньої оплати за товар, тобто
порушив грошове зобов'язання за
договором.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Договором (п. 6.5 договору) позивач та ПП
"Обрій" (відповідач 2) визначили, що у
разі порушення останнім строку оплати
за товар - ПП "Обрій" зобов'язується
сплатити позивачу штраф у розмірі 10%
від загальної вартості товару.

Суд, перевіривши наданий позивачем
розрахунок штрафу на предмет
відповідності вимогам договору, а
також чинного законодавства, зокрема,
ст.ст. 253-255, 549, 611 ЦК України, ст.ст. 230-231
ГК України, дійшов висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення штрафу в
цілому є законними та обґрунтованими,
втім позивачем не вірно визначено суму
штрафу, яка підлягає стягненню, про що
зроблено висновок з наступного.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230
ГК України).

Частиною 4 ст. 231 ГК України у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Вказана норма права встановлює, що
розмір санкцій встановлюється
договором, якщо інше не передбачено
законом, і визначає можливі механізми
визначення сторонами у договорі
розміру штрафних санкцій: 1) як відсоток
до суми невиконаної частини
зобов'язання; 2) у твердій грошовій сумі;
3) як відсоток до суми суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання; 4)
у кратному розмірі до вартості товарів
(робіт, послуг).

Позивач, як підставу для стягнення
штрафу, зазначає саме положення
договору.

Відповідно до п. 6.5 договору у разі
порушення відповідачем строку оплати
товару, покупець зобов'язується
сплатити постачальнику штраф в розмірі
10% від загальної вартості товару.

Втім, положення п. 6.5 договору не дають
підстав стверджувати, що сторони
погодили штраф, який би розраховувався
у розмірі 10% від загальної вартості
товару, що підлягав оплаті та поставці
взагалі за договором, а не від
загальної вартості товару, який
неоплачено та непоставлено.

Враховуючи, що сторони у договорі не
передбачили, що штраф нараховується у
відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
виконання, суд вважає за правомірне
нарахування штрафу відповідно до
положень ч. 2 ст. 549 ЦК Уккраїни, а саме - у
відсотку від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Таким чином, нарахування штрафу в
порядку п. 6.5 договору має
здійснюватись на залишок неналежним
чином виконаного відповідачем
зобов'язання по здійсненню попередньої
оплати (2220000,00 грн.), а не на загальну
вартість товару, визначену п. 3.2
договору (2500000,00 грн.).

Виконання ПП "Обрій" (відповідач 2)
зобов'язань за договором було
забезпечено вказаним вище договором
поруки, укладеним між позивачем та ТОВ
"АПК Донець" (відповідач 1).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі.

Згідно п.п. 1, 4 договору поруки ТОВ "АПК
Донець" (відповідач 1) поручився перед
позивачем за ПП "Обрій" (відповідач 2) за
виконання останнім умов договору №
14-08-13/Л від 14.08.2013 р.

Пунктом 3. Договору поруки сторони
погодили, що поручитель та боржник
відповідають як солідарні боржники.

Розмір відповідальності поручителя
перед кредитором обмежується сумою, що
дорівнює 200,00 грн. (п. 4 договору поруки).

Факт виконання ТОВ "АПК Донець"
зобов'язань ПП "Обрій" за договором №
14-08-13/Л по здійсненню попередньої
оплати, оплати штрафу в розмірі 200,00 грн.
не підтверджується матеріалами справи.

У відзиві на позовну заяву ТОВ "АПК
Донець" (арк.спр. 34) пояснив, що штраф, в
обмеженому договором поруки розмірі
(200,00 грн.) не оплачувався, проти
позовних вимог в цій частині не
заперечував, факт отримання вимоги про
сплату штрафних санкцій вих. № 497 від
14.10.2013 р. (арк.спр. 26-27) не спростовував.

В матеріалах справи відсутні, а
відповідачами не надані докази
припинення договору поруки або
визнання його недійсним.

В матеріалах справи також відсутні, а
ПП "Обрій" та ТОВ "АПК Донець" не надані
докази оплати штрафу частково або в
повному обсязі.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку про законність та
обґрунтованість позовних вимог щодо
солідарного стягнення з відповідачів
200 грн. штрафу та стягнення з
відповідача 2 (ПП «Обрій») штрафу в
розмірі 221800,00 грн.

З приводу заперечень ПП "Обрій"
(відповідач 2) на позовну заяву (арк.спр.
135-137), суд зазначає наступне.

Посилання ПП "Обрій" (відповідач 2) на
відсутність порушень строків оплати
вартості товару спростовуються
викладеними вище обставинами, оскільки
зі змісту наведених раніше п. 5.1 та п. 6.5
договору вбачається, що останній є
таким, що належним чином виконав
грошові зобов'язання за договором, якщо
в строк до 29.08.2013 р. сплатить вартість
товару на суму 2 500 000,00 грн.

Оскільки ПП "Обрій" (відповідач 2) в
строк до 29.08.2013 р. сплатив лише частину
вартості товару (280000,00 грн.), він є таким,
що прострочив виконання своїх грошових
зобов'язань за договором на суму 2220000,00
грн.

Посилання відповідача 2 на відсутність
у нього вимоги позивача вих. № 496 від
14.10.2013 р. (арк.спр. 22-23) про оплату
нарахованих штрафних санкцій, не є
підставою для звільнення від взятої на
себе згідно договору відповідальності,
не тягне за собою юридичного наслідку у
вигляді відсутності у останнього права
на отримання відповідних коштів,
оскільки настання строку оплати штрафу
не співвідноситься із загальним
поняттям настання строку виконання
грошового зобов'язання, зокрема, в
розумінні ст. 530 ЦК України.

Окрім того, враховуючи нормативи і
нормативні строки пересилання
поштових відправлень та поштових
переказів, затверджених наказом
Міністерства транспорту та зв'язку
України 12.12.2007 1149, а також наявні в
матеріалах справи чек та описом
поштового вкладення (арк.спр. 28, 29), суд
приходить до висновку, що вказана
вимога про сплату штрафу ПП "Обрій" мала
бути отримана.

Посилання відповідача 2 на зміну умов
договору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК
України у зв'язку з порушенням
позивачем умов договору щодо поставки
товару по кількості та якості, а також
на положення ч. 3 ст. 615 ЦК України
базуються на його довільному
тлумаченні положень такого договору та
норм чинного законодавства.

По-перше, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема зміна
умов зобов'язання.

Пунктом 4.1 договору позивач та
відповідач 2 погодили, що постачальник
здійснює поставку товару в повному
об'ємі на умовах FCA (франко-автомобіль):
СТОВ «ЛАН» за адресою: Харківська обл..,
Нововодолазький р-н, с. Ватутіне, вул.
Нова, 5 в термін до 30.08.2013 року, але не
раніше повної оплати товару.

Згідно п. 4.13 договору допускається
постачання товару партіями в
узгодженій сторонами кількості, за
умови 100% передоплати такої партії
товару.

З огляду на вказані положення договору,
сплачена відповідачем 2 частина
попередньої оплати (в розмірі 280000,00
грн.) та фактично поставлений
позивачем товар (на суму 276650,00 грн.)
свідчать про здійснення між сторонами
поставки товару партією (в порядку п. 4.13
договору).

Втім, різниця у співвідношенні між
сплаченою відповідачем 2 частиною
попередньої оплати та фактично
поставленого товару позивачем (3350,00
грн.) з достовірністю не можуть
свідчити про порушення позивачем умов
договору щодо кількості поставленої
продукції, оскільки договором строки
поставки товару партіями сторонами не
визначені, а встановлений п. 4.1 строк
поставки товару фактично визначається
моментом здійснення відповідачем 2
повної оплати товару (яку останній не
здійснив).

Згідно пояснень представника позивача
(арк.спр. 199-200), враховуючи специфіку
зважування зерна для постачання,
кількість завантаженого товару стає
відома лише після повного
завантаження, а досипання чи навпаки
відсипання після зваження є економічно
недоцільним. Позивач не мав фізичної
можливості допоставити відповідачу 2
товар в кількості 2,68 т., оскільки
останній не надав відповідного
транспорту; письмової вимоги про
повернення коштів після отримання
товару позивачу не направляв.

Окрім того, відповідачем 2 не надано
доказів про узгодження з позивачем (як
то передбачено п. 4.13 договору)
кількості товару в партії, тобто
доказів досягнення домовленості між
сторонами про постачання товару в
період з 20.08.2013 р. по 21.08.2013 р. на суму
280000,00 грн., а не на суму 276650,00 грн.

Інших доказів, які б свідчили про
порушення позивачем умов договору щодо
кількості товару в партії відповідачем
2 не надано.

Посилання відповідача 2 на неналежну
якість товару не підтверджуються
матеріалами справи та не можуть бути
підставою для звільнення останнього
від відповідальності, визначеної
договором.

Таким чином, матеріалами справи не
підтверджено факт зміни умов договору
№ 14-08-13/Л у зв'язку з неналежним
виконанням позивачем умов
відповідного договору щодо кількості
та якості поставленого товару.

По-друге, відповідно до ч. 3 ст. 615 ЦК
України внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання частково або у
повному обсязі відповідно змінюються
умови зобов'язання або воно
припиняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 615 ЦК України у
разі порушення зобов'язання однією
стороною друга сторона має право
частково або в повному обсязі
відмовитися від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом.

Положення вказаної норми передбачають
право сторони у договорі у
встановлених договором або законом
випадках відмовитися від своїх
зобов'язань у зв'язку з
недобросовісністю його контрагента.

Договором (п. 4.4) сторони дійшли згоди,
що вразі не оплати покупцем
постачальнику вартості товару,
зазначеної в п. 3.2 в порядку,
визначеному в п. 5.1, ці дії вважаються
односторонньою відмовою покупця від
виконання договору. У цьому разі
постачальник має право розірвати
договір в односторонньому порядку.

Тобто вказаним положенням договору
сторони визначили, в розумінні ч. 1 ст. 615
ЦК України, випадок права позивача на
односторонню відмову від виконання
своїх зобов'язань за договором -
неналежне виконання відповідачем 2 (ПП
«Обрій») грошового зобов'язання по
здійсненню попередньої оплати у
визначений договором строк.

При цьому, враховуючи визначений ч. 1 ст.
615 ЦК України зміст односторонньої
відмови від виконання зобов'язання,
факт порушення відповідачем 2 власних
зобов'язань за договором не свідчить
про односторонню відмову від виконання
договору, а має іншу правову природу
(невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань за договором).

В матеріалах справи відсутні, а
позивачем не надані докази, які б
свідчили про відмову останнього в
односторонньому порядку від виконання
договору або про його розірвання.

Таким чином, судом не встановлено ознак
односторонньої відмови ані позивача,
ані відповідача 2 від договору.

Окрім того, факт односторонньої
відмови від зобов'язань за договором
заперечується відповідачем 2 (арк.спр.
137).

З огляду на наведене, зміна умов
договору № 14-08-13/Л у зв'язку з
односторонньою відмовою сторін
спростовується наявними в матеріалах
справи доказами та встановленими судом
обставинами.

По-третє, згідно ст. 654 ЦК України зміна
або розірвання договору вчиняється в
такій самій формі, що й договір, що
змінюється або розривається, якщо інше
не встановлено договором або законом
чи не випливає із звичаїв ділового
обороту.

Договором (п. 9.2) позивач та відповідач 2
погодили, що всі зміни та/або
доповнення до цього договору дійсні
лише у випадку, якщо вони зроблені в
письмовій формі та підписані
уповноваженими представниками сторін.

З матеріалів справи не вбачається
внесення позивачем та відповідачем 2
(ПП «Обрій») змін до умов договору №
14-08-13/Л у визначеній відповідним
договором письмові формі, що в свою
чергу також свідчить про
безпідставність позиції відповідача 2
про зміну умов договору № 14-08-13/Л.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що правова позиція
відповідача 2 про зміну умов договору
не підтверджується матеріалами справи.

Посилання відповідача 2 на те, що
невиконання покупцем свого обов'язку
по здійсненню попередньої оплати за
товар не тягне за собою настання
наслідків у вигляді сплати штрафу
продавцю, а надає останньому право не
виконувати свій обов'язок, базуються на
довільному тлумаченні положень
чинного законодавства.

Так, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 693 ЦК
України у разі невиконання покупцем
обов'язку щодо попередньої оплати
товару застосовуються положення
статті 538 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 538 ЦК України визначено,
що у разі невиконання однією із сторін
у зобов'язанні свого обов'язку або за
наявності очевидних підстав вважати,
що вона не виконає свого обов'язку у
встановлений строк (термін) або виконає
його не в повному обсязі, друга сторона
має право зупинити виконання свого
обов'язку, відмовитися від його
виконання частково або в повному
обсязі.

Положення вказаної статті надають
позивачу право альтеративної
поведінки щодо виконання своїх
договірних зобов'язань відносно
відповідача 2, який неналежним чином
виконав своє грошове зобов'язання за
договором. Втім, дана норма не виключає
право застосування до відповідачів
передбаченої договором неустойки
(пені, штрафу), як заходу забезпечення
виконання зобов'язання.

19 березня 2014 року відповідач 2 (ПП
«Обрій») звернувся до суду із
клопотанням про зменшення розміру
штрафу на 90 % (арк.спр. 210-212).

Вказане клопотання вмотивоване тим, що
даний спір є виключним, винятковим,
оскільки стягнення штрафу позивачем
вимагається не за прострочення оплати
поставленого товару, не за фактичні
порушення істотних умов договору, що
вплинули на майнові інтереси позивача,
а за невнесення попередньої оплати
відповідачем в повному обсязі за
непоставлений товар; невиконання
відповідачем 2 своїх зобов'язань за
договором не завдало позивачу збитків;
позивач знаходиться у задовільному
фінансовому стані, в той час як
відповідач 2 знаходиться в скрутному
матеріальному становищі; розмір штрафу
є неспівмірним вині відповідача 2; вина
відповідача 2 у виникнення спору
відсутня; штраф, стягнення якого є
предметом спору у даній справі
виступає не як засіб стимулювання
боржника виконати основне
зобов'язання, а як несправедливо
великий тягар для відповідача та
джерело отримання невиправданих
додаткових прибутків позивачем.

З приводу заявленого відповідачем 2 (ПП
«Обрій») клопотання про зменшення
розміру штрафу на 90 % (арк.спр. 210-212), суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу. Якщо порушення зобов'язання
не завдало збитків іншим учасникам
господарських відносин, суд може з
урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо (п.
3.17.4 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року N 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції».

Обґрунтування відповідачем 2
винятковості спору у даній справі
через призму невеликої кількості
судової практики у подібних спорах є
недостатньою підставою для зменшення
розміру штрафу, оскільки відповідна
обставина носить не об'єктивний
характер та не свідчить про
виключність саме обставин невиконання
зобов'язань за договором.

Посилання відповідача 2 на те, що штраф
стягується не за неналежне виконання
зобов'язання з оплати вартості вже
поставленого товару, а за порушення
зобов'язання по здійсненню попередньої
оплати також не свідчить про наявність
перелічених вище підстав для зменшення
розміру штрафу. Так, оплата
поставленого товару та здійснення
попередньої оплати не відрізняються
своєю значимістю в процесі здійснення
господарської діяльності між
суб'єктами господарювання на підставі
договірних домовленостей, оскільки
невиконання або неналежне виконання
таких зобов'язань рівнозначно
порушують стабільність договірних
відносин, а також права подавця
(позивача у даній справі).

Така обставина, як відсутність збитків
у позивача внаслідок порушення
відповідачем 2 своїх грошових
зобов'язань за договором, не звільняє
останнього від відповідальності за
неналежно виконане зобов'язання,
оскільки відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК
України право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов'язання.

Не співмірність розміру штрафу з виною
відповідача 2 не підтверджується
матеріалами справи, оскільки законних
підстав невиконання своїх зобов'язань
за договором останній не підтвердив, а
розмір сплаченої ним вартості товару
(280000,00 грн.) є незначним порівняно із
загальною вартістю договору (2500000,00
грн.).

Відповідачем 2 також не підтверджено
належними та допустимим доказами його
скрутне матеріальне становище. Надані
довідки про отримані в банківських
установах кредити (арк.спр. 213-214) про
відповідні факти не свідчать, а
навпаки, підтверджують платіжну
здатність відповідача 2, оскільки
заборгованість по кредитних
зобов'язаннях згідно вказаних довідок
у нього відсутня.

Інших доказів, які б свідчили про
наявність обумовлених ст. 233 ГК України,
ст. 551 ЦК України підстав для зменшення
розміру штрафу відповідачем 2 не
надано.

Таким чином, враховуючи, що
відповідачем 2 не надано інших доказів,
які б свідчили про наявність
обумовлених ст. 233 ГК України, ст. 551 ЦК
України підстав для зменшення розміру
штрафу, задоволення відповідного
клопотання призведе до порушення
балансу фінансових інтересів сторін та
до грубого порушення прав та законних
інтересів позивача.

З огляду на наведене, враховуючи, що
виникнення заборгованості є наслідком
неналежного виконання відповідачем
договірних зобов'язань, погашення
заборгованості за договором поставки
після звернення позивача з позовом у
даній справі, виходячи із
співвідношення інтересів обох сторін,
співрозмірності розміру штрафних
санкцій до розміру невиконаного
зобов'язання, суд вважає за неможливе
задовольнити клопотання відповідача
про зменшення розміру штрафу на 90 %.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується положеннями ст. 49
ГПК України. Відповідно до даної норми
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.
Суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються при задоволенні позову -
на відповідача. Таким чином, витрати по
сплаті судового збору покладаються на
відповідачів пропорційно розміру
задоволених позовних вимог - на
відповідача 2 (ПП «Обрій») - в сумі 4436,00
грн., а на відповідачів солідарно - в
сумі 4,00 грн.

На підставі викладеного, відповідно до
ст.ст. 175, 230-231, 233 ГК України, ст.ст. 11,
253-255, 526, 530, 549, 553, 550-551, 610-612, 615, 626, 693 ЦК
України ст.ст. 1, 4-3, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю "АПК
Донець" (64282, Харківська обл.,
Балаклійський район, село Петрівське,
вулиця Шкільна, будинок 1, ) та Приватного підприємства
"Обрій" (49000, Дніпропетровська обл.,
місто Дніпропетровськ, вулиця
Каштанова, будинок 4-Б, )
на користь Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАН" (63033, Харківська
обл., Валківський район, село Черемушна,
вулиця Радянська, будинок 68А, ) 200,00 грн. штрафу., 4,00 грн.
судового збору.

Стягнути з Приватного підприємства
"Обрій" (49000, Дніпропетровська обл.,
місто Дніпропетровськ, вулиця
Каштанова, будинок 4-Б, )
на користь Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "ЛАН" (63033, Харківська
обл., Валківський район, село Черемушна,
вулиця Радянська, будинок 68А, ) 221800,00 грн. штрафу, судовий
збір в розмірі 4436,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 07.04.2014 р.

Суддя Т.Д. Суярко