ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2014 р.Справа № 922/823/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання
Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом ДК "Газ України" НАК
"Нафтогаз України", м. Київ до КП
"Харківські теплові мережі", м. Харків
про про стягнення 1569422,14 грн. за участю
представників:

позивача - Онищенко І.П., довіреність
№10/10 від 17.01.2014 р.

відповідача - Счастлива Я.О.,
довіреність №38-1867 від 28.05.2010 р.

ВСТАНОВИВ:

ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"
звернулось до господарcького суду
Харківської області з позовною заявою,
в якій просить стягнути з КП
"Харківські теплові мережі" 1569422,14 грн.
Судові витрати просить покласти на
відповідача.

Ухвалою суду від 11.03.14р. за позовною
заявою було порушено провадження по
справі та призначено до розгляду у
відкритому судовому засіданні.

На підставі розпорядження керівника
апарату №354 від 31.03.14р. та витягу
автоматизованої системи
документообігу суду від 31.03.14р. у
зв`язку з хворобою судді Суслової В.В.,
справу передано для розгляду судді
Шарко Л.В.

01.04.14р. представник відповідача надав
відзив на позовну заяву, в якому
позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Представник позивача в судовому
засіданні 01.04.14р. підтримав позовні
вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому
засіданні 01.04.14р. позовні вимоги визнав
в повному обсязі.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

Відповідно до ч.5 ст.78 ГПК України, у
разі визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Справа розглядається відповідно до ч.5
ст.78 ГПК України, оскільки відповідачем
визнані заявлені вимоги та дії
відповідача не суперечать
законодавству і не порушують інтересів
інших осіб.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноважених представників сторін,
судом встановлено наступне.

20 грудня 2010 року між ДК "Газ України"
Національною акціонерною компанією
"Нафтогаз України", м. Київ (продавець)
та Комунальним підприємством
"Харківські теплові мережі" (покупець)
був укладений договір про закупівлю
природного газу за державні кошти №
06/10-2244ТЕ-32 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1. цього договору
позивач зобов'язався передати
відповідачу імпортований природний
газ, а відповідач зобов'язався прийняти
та оплатити газ в обсязі, зазначеному в
п. 1.2. цього договору.

Газ, що постачається за цим договором,
використовується відповідачем
виключно для надання населенню та
релігійним організаціям послуг з
опалення та гарячого водопостачання.

Згідно з пунктом 1.2. договору позивач
зобов'язався передати відповідачу в
період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2011
року природний газ з урахуванням
вартості його транспортування в обсязі
до 949 730,0 тис. куб. м., у тому числі по
місяцях кварталів (тис. куб. м).

На виконання умов договору позивач
поставив відповідачу природний газ на
загальну суму 707842086,10 грн. Покупець свої
зобов'язання з оплати газу не виконав,
за природний газ розрахувався лише на
суму 580246790,07 грн.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 13.09.12 у справі
№5023/3165/12 (набрало законної сили)
частково задоволено позовні вимоги
Позивача - стягнуто:

- основний борг у розмірі 127595296,03 грн.;

- пеню у розмірі 1341815,61 грн.;

- інфляційні збитки у розмірі 1465201,33
грн.;

- 3% річних за період з 21.03.11р. по 09.07.12р. у
розмірі 4664539,11 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме виписки з рахунку Рахунок
№4035 за 07.12.12р. (а.с. 38) основний борг
у розмірі 127595296,03 грн. було сплачено
відповідачем на рахунок позивача
06.12.12р.

У зв`язку з тим, що основну
заборгованість було сплачено
відповідачем з простроченням,
позивачем було нараховано відповідачу
3% річних, що і стало підставою для
звернення до суду з відповідною
позовною заявою.

Надаючи правову кваліфікацію доказам
які надані сторонами та викладеним
обставинам з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог і
заперечень проти них суд виходить з
наступного.

За загальним положенням цивільного
законодавства, зобов'язання виникають
з підстав, зазначених у статті 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договір та інші
правочини та юридичні факти. Підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є дії осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також дії, що не передбачені цими
актами, але за аналогією породжують
цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим кодексом, в силу якого один суб'єкт
господарювання (зобов'язана сторона, у
тому числі боржник) зобов'язаний
вичинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкту (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо) або
утримуватися від певних дій, а інший
суб'єкт (управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського
кодексу України господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу
України, зобов'язання припиняється
частково або у повному обсязі на
підставах, встановлених договором або
законом та припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін допускається
лише у випадках, встановлених законом
або договором, а згідно ст. 599
Цивільного кодексу України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не припустив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 193 Господарського
кодексу України, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те,
що наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3% річних не є санкціями, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінених грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за порушення виконання
зобов'язання.

Суд, перевіривши розрахунок позивача,
перевіривши період нарахування
останнім вказаної суми 3% річних, дійшов
висновку про те, що відповідний
розрахунок є вірним, та відповідає
нормам чинного законодавства, а тому
підлягає стягненню з відповідача у
повному обсязі в сумі 1569422,14 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що
позовні вимоги обгрунтовані, визнані
відповідачем та такі, що підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 509, 598, 612, 625 Цивільного кодексу
України; ст.ст. 173, 174, 179, 193, 197
Господарського кодексу України; ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44, 49, 78, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному
обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі" (61037, м.
Харків, вул. Доброхотова, 11, Код ) на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1 ) 3%
річних в сумі 1569422,14 грн., витрати по
сплаті судового збору в сумі 31389,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 04.04.2014 р.

Суддя Л.В. Шарко