ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 квітня 2014 р. Справа №
903/152/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вірамакс Україна",
м.Одеса

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Три Л", м.Луцьк

третя особа без самостійних вимог на
стороні позивача: Товариство з
обмеженою відповідальністю "Наш офіс",
м.Запоріжжя

про витребування майна з чужого
незаконного володіння

Суддя Пахолюк
В.А.

за участю представників:

від позивача: Кіртока А.В. - представник,
дов. від 10.02.2014р.,

від відповідача: Токарчук В.М. -
представник, дов. № 126 від 16.09.2013 р.,
Каленюк С.Л. - директор,

від третьої особи: не прибув.

Суть спору:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вірамакс Україна",
звертаючись з позовом до суду, просить
витребувати шляхом вилучення у
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Три Л" та передати
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Вірамакс Україна"
майно: 3 будівельних люльки ZLP 630-6 м
виробництва компанії "Boyu (Wuxi) Technology Co.
Ltd", загальною вартістю 275 664, 00 грн. та
вантажний підіймач "Кран у вікно"
вартістю 61 448, 00 грн. відповідно
комплектації.

В обґрунтування позовних вимог
позивач посилається на умови
укладеного 31.05.2012 р. між ТОВ "Вірамакт
Україна" (Орендодавець) та ТОВ "Наш офіс"
(Орендар) договору оренди будівельного
обладнання № А/204/3, відповідно якого
Орендодавець передав у строкове платне
користування (оренду) належне йому на
праві власності будівельне обладнання.

Згідно умов договору оренди
місцем використання обладнання
визначено: м.Луцьк, вул..Відродження, 1,
строк дії договору - до 31.12.2013 р.

Факт передачі Орендарю
вищевказаного обладнання підтверджує
актами передавання - приймання від
30.07.2012 р. (додатки 2/1, 2/2, 2/3, 2/4 до договору
оренди № А/204/3 від 31.05.2012 р.), підписаними
позивачем та третьою особою.

Як зазначає позивач, у серпні 2013 р.
йому стало відомо про порушення його
прав як власника майна, зокрема,
обладнання, яке було орендовано ТОВ
"Наш офіс" фактично перебуває у
володінні, користуванні та
розпорядженні ТОВ "Три Л".

Листами від 19.08.2013 р. та 05.09.2013 р.
ТОВ "Наш офіс" зверталось до ТОВ "Три Л"
про повернення майна його власнику -
ТОВ "Вірамакс Україна", однак отримав
відмову.

Посилаючись на приписи ч.1 ст.387, ч.1
ст.1212 ЦК України, позивач вважає, що ТОВ
"Три Л" зобов'язано повернути
безпідставно набуте майно його
власнику.

Ухвалою суду від 26.02.2014 р. порушено
провадження у справі та прийнято
позовну заяву до розгляду. Позивача
зобов'язано: подати додаткові письмові
обгрунтування щодо порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів зі сторони - ТзОВ
"Три-Л", докази наявних правовідносин
ТзОВ "Вірамакс Україна" та ТзОВ "Три Л",
довідку з ЄДРПОУ; додаткові письмові
обгрунтування підстави залучення у
справі третьої особи, як це визначено
ст.27 ГПК України, зазначити, на якій
стороні: позивача чи відповідача
братиме участь третя особа, підстави
залучення третьої особи; зазначити, які
правовідносини існують у третьої особи
з позивачем чи відповідачем та яким
чином рішення суду вплине на ці
правовідносини. Відповідача та третю
особу зобов'язано: подати обґрунтовані
доводи та заперечення по суті та
предмету спору, довідку з ЄДРПОУ.

Позивачем вимоги ухвали суду
виконано частково. У письмових
поясненнях від 07.03.2014 р. (вх. № 01-29/2327/14
від 11.03.2014 р.) зазначає наступне:

ТОВ "Три Л" здійснюється безпідставне
утримання (володіння) майном, власником
якого є ТОВ "Вірамакс Україна". Жодних
документів, які б підтверджували право
власності ТОВ "Три Л" на будівельне
майно, що зазначено у позовній заяві у
ТОВ "Три Л" відсутнє.

Своїм листом від 20.08.2013 р. Відповідач
підтвердив факт перебування у нього
спірного майна, а також повідомив, що не
погоджується на повернення цього майна
власникові.

Відтак, Відповідачем порушено низку
нормативно - правових актів, які
гарантують та охороняють право
власності в Україні. Така поведінка
Відповідача не є законною.

Зазначає, що жодних правовідносин між
ТОВ "Вірамакс Україна" та ТОВ "Три Л" не
існує та не існувало. Жодних угод
(господарських, цивільних, тощо) між
вищевказаними компаніями не
укладалося та не виконувалося, жодних
платежів не проводилося.

Відтак, ТОВ "Вірамакс Україна" не може
надати суду докази наявних
правовідносин між ТОВ "Вірамакс
Україна" та ТОВ "Три Л".

ТОВ "Вірамакс Україна" вважає за
необхідне залучити до розгляду справи
Третю особу на стороні Позивача без
самостійних вимог - ТОВ "Наш Офіс".

Підставою для цього зазначає, що у ТОВ
"Наш Офіс" існують зобов'язання по
відношенню до ТОВ "Вірамакс Україна"
стосовно збереження та повернення
майна ТОВ "Вірамакс Україна". Крім того,
рішення господарського суду
Волинської області по цій справі
прямим чином вплине на права та
обов'язки ТОВ "Наш офіс" перед ТОВ
"Вірамакс Україна". Зокрема, при
задоволенні позовних вимог Позивача по
справі №6/903/152/14, орендоване Третьою
особою (ТОВ "Наш офіс") майно буде
повернуто його власникові - ТОВ
"Вірамакс Україна", а у самої Третьої
особи відпадуть зобов'язання із
повернення цього майна в належному
стані, відповідно до умов договору
оренди № А/204/3 від 31.05.2012 р. У
протилежному ж випадку ТОВ "Вірамакс
Україна" потрібно буде звернутися до
Господарського суду Волинської
області з тим самим же позовом, але вже
до ТОВ "Наш офіс", яке наразі не здійснює
володіння майном ТОВ "Вірамакс
Україна". Само ж рішення суду не можливо
буде реалізувати, так як ТОВ "Наш офіс"
не зможе повернути майно ТОВ "Вірамакс
Україна", оскільки це майно не
перебуває у фактичному віданні ТОВ "Наш
офіс".

Відповідач у відзиву № 18 від
28.02.2014 р. позовні вимоги не визнає в
повному обсязі, вважає їх
необґрунтованими, посилаючись на
наступне.

Вказані Позивачем у позовній заяві
підстави повинні підтверджувати його
право власності на витребуване майно,
факт вибуття майна з його володіння,
наявність майна у володінні
відповідача та відсутність у
відповідача правових підстав для
володіння майном.

Проте, Позивачем не надано жодних
належних доказів в підтвердження того,
що саме ТзОВ "Три Л" порушується його
право власності на будівельне
обладнання і що саме дане обладнання і
саме у тій комплектації, зазначеній в
позовній заяві, до цього часу
знаходиться у ТзОВ "Три Л" і те, що
останній повинен бути Відповідачем у
справі.

Повідомляє, що жодних договірних
стосунків з Позивачем у ТзОВ "Три Л"
немає. Майно, яке Позивач хоче
витребувати у товариства, як зазначено
в позовній заяві, орендується у
Позивача Третьою особою у даній справі
- ТзОВ "Наш офіс".

Вказане майно ТзОВ "Три Л" ніколи не
отримувало ні від Позивача, ні від
Третьої особи і ніколи не
використовувало в роботі.

ТзОВ "Наш офіс" заборгувало ТзОВ "Три Л"
значну суму коштів і згідно Рішення
господарського суду Запорізької
області від 29.05.2013 р. у справі № 908/828/13-г,
підтвердженого Постановою Донецького
апеляційного господарського суду від
27.08.2013 р., присуджено стягнути з
боржника 1 189 104,00 грн. передплати, 183 750,73
грн. пені, 32 279,11 грн. судового збору.

На усе майно ТзОВ "Наш офіс" Жовтневим
відділом ДВС Запорізького міського
управління юстиції було накладено
арешт та оголошено заборону на його
відчуження (Постанова про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження від 07.10.2013 р.). Можливо
серед майна, яке знаходиться на об'єкті
будівництва, є і майно, на яке накладено
арешт.

Тобто, ТзОВ "Три Л" не здійснює будь-яких
дій щодо володіння, користування та
розпорядження майном Позивача. Право
власності Позивача в розумінні статті
321 ЦК України ТзОВ "Три Л" не
порушувалося.

Зобов'язання, передбачене ч.1 ст.1212 ЦК
України Відповідача не стосується,
оскільки, як вказує й сам Позивач,
спірне майно ніколи Відповідачу не
передавалося і останнім не
використовувалося, а згідно зазначених
вище угод, було передане Третій особі в
даній справі - ТзОВ "Наш офіс", яке
володіє та користується цим майном.

З врахуванням вказаних обставин, ТзОВ
"Три Л" вважає, що всупереч вимог ст.33
ГПК України, Позивач не довів факт
наявності майна у незаконному
володінні Відповідача та те, що
Відповідач повинен відповідати за
даним позовом, тобто є належним
Відповідачем у справі.

На підтвердження викладених у відзиві
заперечень до матеріалів справи
долучає постанову державного
виконавця Жовтневого відділу ДВС
Запорізького міського управління
юстиції про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
від 07.10.2013 р. (з ЄДРВК), копію постанови
про відкриття виконавчого провадження
від 07.10.2013 р. з супровідним листом № 20404
від 07.10.2013 р., копію довідки АА № 689809 з
ЄДРПОУ ТзОВ "Три Л" від 11.10.2012 р., копію
наказу № 22 від 07.10.2011 р. про обрання
директора ТзОВ "Три Л", копію договору
підряду № 01/15-06 від 15.06.2012 р. з додатками,
копію рішення у справі № 908/828/13-г та
постанови від 27.08.2013 р. у даній справі.

Згідно ухвали суду від 11.03.2014 р. розгляд
справи було відкладено на 07.04.2014 р.
Зобов'язано позивача: подати додаткові
письмові обґрунтування щодо порушених
або оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів зі сторони ТзОВ «Три
Л», докази наявних правовідносин ТзОВ
«Вірамакс Україна» та ТзОВ «Три Л».
Третій особі: подати обґрунтовані
заперечення по суті та предмету спору.

Позивачем в судовому засіданні 07.04.2014 р.
надано суду додаткові письмові
пояснення, в яких зазначає, що
підтвердженням факту порушення
Відповідачем права власності на майно
є листи Третьої особи до Відповідача
від 19.08.2013 р., 27.08.2013 р. та 05.09.2013 р. де
зазначено, хто є власником майна, яке
перебуває у відповідача, а також
міститься вимога про повернення такого
майна. Право власності на майно
підтверджує: копією контракту № 12-04.2012
р. від 12.04.2012 р., копією ВМД № 500060006/2012/001967
від 20.05.2012 р. Факт вибуття майна із
володіння підтверджує: копією договору
оренди обладнання А/204/3 від 31.05.2012 р. (з
додатками); копіями Актів
приймання-передавання обладнання від
30.07.2012 р. Наявність майна у володінні
Відповідача підтверджує листом
Відповідача від 20.08.2013 р., а також
поясненнями представника Відповідача
у судовому засіданні 11.03.2014 р.

В обґрунтування зазначених вимог
посилається на п.19 Постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ №5 від 07.02.2014 р., п.6.1 Листа Вищого
арбітражного суду України від 31.01.2001 р.
№ 01-8/98 «Про деякі приписи
законодавства, що регулює питання,
пов'язані із здійсненням права
власності та його захисту».

Третя особа - ТзОВ «Наш офіс» у
письмовому поясненні від 31.03.2014 р. №
1-31/03 (вхідний від 07.04.2014 р.) вважає позов
законним та обґрунтованим. Зазначає, що
позивач є власником вказаного
обладнання, що підтверджується
відповідними доказами. Посилаючись на
лист Відповідача від 20.08.2013 р. № 108,
вважає, що вказаним листом відповідач
визнає те, що обладнання перебуває у
нього, проте відмовляється його
повертати до моменту виконання рішення
господарського суду Запорізької
області від 29.05.2013 р., а саме погашення
заборгованості перед ТзОВ «Три Л».
Однак, вказані в позові вимоги про
витребування майна з чужого
незаконного володіння не мають
відношення до рішення Господарського
суду Запорізької області.

Дослідивши в їх сукупності наявні
докази у справі, заслухавши
уповноважених представників сторін,
судом встановлено наступне.

31.05.2012 р. між ТОВ «Вірамакс Україна»
(орендодавець, надалі Позивач у справі)
та ТОВ «Наш офіс» (надалі - Третя особа,
орендар) було укладено договір оренди
будівельного обладнання № А/207/3, згідно
п.1.1 якого Орендодавець передав у
строкове платне користування (оренду)
будівельне обладнання.

Згідно додаткової угоди № 1 від 25.07.2012 р.
до Договору оренди сторонами внесено
зміни до п.2.4 Договору оренди та
визначено, що місцем використання
(оренди) обладнання є: м.Луцьк,
вул..Відродження, 1.

Термін дії Договору оренди на підставі
п.8.1. визначено до 31.12.2012 р. Додатковою
угодою від 25.12.2012 р. строк дії Договору
оренди було продовжено до 31.12.2013 р.

Як визначено п.2.1 Договору оренди,
передача обладнання здійснюється на
підставі Акту приймання - передачі
обладнання в оренду, підписаного
належно повноважними представниками
сторін.

Факт передачі обладнання ТзОВ
«Вірамакс Україна» ТзОВ «Наш офіс», а
саме:

- Будівельної люльки ZIP 630-6м. - у
кількості 3 шт.;

- Вантажного підйомника «кран у
вікно» - 1 шт.

підтверджено Актом
приймання-передавання від 30.07.2012 р. -
Додаток № 2/1 до Договору оренди № А/204/3
від 31.05.2012 р. - будівельна люлька ZIP 630-6м
№ 111605;

- Актом приймання-передавання від
30.07.2012 р. - Додаток № 2/2 до Договору
оренди № А/204/3 від 31.05.2012 р. - будівельна
люлька ZIP 630-6м № 08622;

- Актом приймання-передавання від
30.07.2012 р. - Додаток № 2/4 до Договору
оренди № А/204/3 від 31.05.2012 р. - вантажний
підіймач «кран у вікно» б/н.

Комплектація переданого обладнання
визначена у Специфікаціях, що є
складовою Актів приймання -
передавання.

Загальна вартість переданого
Позивачем Третій особі обладнання
складає в сумі 337 112 грн., про що
зазначено в Актах
приймання-передавання обладнання.

Право власності на дане обладнання
позивач підтверджує ВМД № 500060006/2012/001967
від 30.05.2012 р. та контрактом № 12-04-2012 від
12.04.2012 р.

Отже, з доводів позивача, він є
власником будівельного обладнання
переданого за Договором оренди
будівельного обладнання № А/204/3 від
31.05.2012 р. третій особі - ТзОВ «Наш офіс».

Позивач зазначає, що у серпні 2013 р. йому
стало відомо, що його права, як власника
майна порушені.

Зокрема, обладнання, яке було
орендовано Третьою особою, розміщено
за адресою: м.Луцьк, проспект
Відродження, 1, а повноваження із
фактичного володіння, користування та
розпорядження майном позивача
здійснюються ТОВ «Три Л» (Відповідачем
у справі).

Третя особа своїми листами від 19.08.2013 р.
та від 05.09.2013 р. зверталася до
Відповідача із заявою про повернення
майна його власникові - ТОВ «Вірамакс
Україна», однак, Відповідач своїм
листом № 108 від 20.08.2013 р. повідомив Третю
особу про свою відмову від повернення
обладнання власникові.

Третя особа своїм листом від 27.08.2013 р.
повідомила Позивача про місце
знаходження майна, власником якого є
ТОВ «Вірамакс Україна», а також
Відповідача - ТОВ «Три Л» на підставі
листа від 05.09.2013 р. № 01-05/09.

Позивачем 10.09.2013 р. було направлено
Відповідачу Вимогу про повернення
обладнання та докази належності йому
майна. Однак, Відповідач не повернув
майна та не надав Позивачеві жодних
письмових обґрунтувань даної
поведінки.

Отже, як зазначає позивач, жодного
документу, який би підтверджував право
власності Відповідача на будівельне
обладнання немає. Так само і відсутнє
будь-яке рішення суду стосовно
визнання права власності на будівельне
обладнання за Відповідачем.

Таким чином, ТОВ «Три Л» протиправно
володіє, користується та
розпоряджається будівельним
обладнанням ТОВ «Вірамакс Україна», а
саме будівельними люльками ZIP 630 -6м у
кількості 3 шт. та 1 шт. вантажним
підіймачем «кран у вікно».

Позивач, на підставі вимог ч.1 ст.387 ЦК
України, ч.1 ст.1212 ЦК України, п.19
Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ просить витребувати шляхом
вилучення у ТОВ «Три Л» та передачі ТОВ
«Вірамакс Україна» визначеного
будівельного обладнання, посилаючись
на правильність обраного способу
захисту.

Водночас, суд приходить до висновку про
відсутність правових підстав для
задоволення позову.

Про цьому виходив із наступного.

Відповідно до ст.41 Конституції України
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право власності є
непорушним.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові
належить право володіння, користування
та розпорядження своїм майном.

За вимогами ч.1 ст.317 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно вимог ст.387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

За правилами застосування ст.387 ЦК
України визначено, що витребування
власником свого майна із чужого
незаконного володіння здійснюється
шляхом подання до суду вендикаційного
позову за допомогою якого власник
захищає не тільки свої права на
володіння та користування майном, а
також і право на розпорядження ним,
оскільки перебування майна у чужому
незаконному володінні певним чином
обмежує і право власника на
розпорядження майном.

За загальним правилом предметом позову
є матеріально-правова вимога до
відповідача про повернення майна з
чужого незаконного володіння, що має
відповідні підстави, які тягнуть за
собою визначені законом правові
наслідки. Зазначені позивачем правові
підстави повинні підтверджувати право
власності (інше суб'єктивне право
титульного володільця) позивача на
витребуване майно, факт вибуття майна з
його володіння, наявність майна у
незаконному володінні відповідача,
відсутність у відповідача правових
підстав для володіння майном
(безтитульний статус його володіння).

Позивачем на підтвердження свого
суб'єктивного права на витребуване
майно надано суду: копію контракту №
12-04.2012 р. від 12.04.2012 р., копію ВМД №
500060006/2012/001967 від 20.05.2012 р. На
підтвердження факту вибуття майна із
володіння надано: копію договору
оренди обладнання А/204/3 від 31.05.2012 р. (з
додатками); копії Актів
приймання-передавання обладнання від
30.07.2012 р. Наявність майна у володінні
Відповідача підтверджує листом
Відповідача від 20.08.2013 р., а також
поясненнями представника Відповідача
у судовому засіданні 11.03.2014 р.

Згідно п.19 Постанови Пленуму Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 5 від 27.02.2014 р. «Про судову
практику в справах про захист права
власності та інших речових прав»
зазначено: «Застосовуючи положення
ст.387 ЦК України, суди повинні виходити
з того, що власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним і в якої майно
фактично знаходиться в індивідуально
визначеним. Позов про витребування
майна пред'явлений до особи, у
незаконному володінні якої це майно
знаходилось, але на момент розгляду
справи в суді у неї відсутнє, не може
бути задоволений.».

Водночас, судом встановлено, що
використання будівельного обладнання
на будівельному майданчику за адресою:
м.Луцьк, вул.Відродження, 1
здійснювалось Третьою особою - ТОВ «Наш
офіс» на підставі договору підряду №
01/15-06 від 15.06.2012 р., укладеного між ТОВ
«Три Л» (Замовник) та ТОВ «Наш офіс»
(Підрядник). Згідно п.п.2, 7.2.2 даного
договору Підрядник зобов'язувався
виконати на свій ризик власними та
залученими силами за завданням
Замовника роботи по реконструкції
об'єкту та здати їх в обумовлені строки
згідно Акту приймання-передачі
виконаних робіт.

Крім того, даним договором (п.7.2.2.)
передбачено, що Підрядник зобов'язаний
протягом десяти днів з моменту
завершення робіт звільнити місце
проведення робіт від невикористаних
матеріалів, будівельного сміття,
будівельних машин та механізмів,
тимчасових споруд. Якщо Підрядник не
виконає цього в визначені строки,
Замовник має право попередити
підрядника про дане порушення,
визначити необхідний термін для його
усунення і у випадку невиконання
Підрядником відповідних міроприємств
звільнити будівельний майданчик
своїми силами і з залученням третіх
осіб з віднесенням витрат на
Підрядника.

Як вбачається з матеріалів справи,
згідно рішення господарського суду
Запорізької області від 29.05.2013 р. у
справі № 908/828/13-г за позовом ТзОВ «Три
Л» до ТзОВ «Наш офіс» було розірвано
договір підряду № 01/15-06 від 15.06.2012 р.,
укладеного між ТзОВ «Три Л» та ТзОВ
«Наш офіс» та стягнуто з ТзОВ «Наш
офіс» на користь ТзОВ «Три Л» 1 189 104 грн.
передоплати, 183 750 грн., 73 коп. пені, 32 279, 11
грн. судового збору.

Підставою для прийняття даного рішення
було невиконання Відповідачем - ТзОВ
«Наш офіс» належним чином взятих на
себе договірних зобов'язань по
виконанню у встановлений договором
строк будівельних робіт.

Згідно постанови Донецького
апеляційного господарського суду від
27.08.2013 р. рішення господарського суду
Запорізької області від 29.05.2013 р. у
справі № 908/828-13-г залишено без змін.

Отже, твердження позивача щодо
безпідставності перебування
будівельного обладнання за адресою:
м.Луцьк, вул..Відродження, 1 на
будівельному майдані, що належить ТзОВ
«Три Л» є необґрунтовані і
спростовуються матеріалами справи.

Згідно ст.1212 ЦК України особа, яка
набула майно, або зберегла його у себе
за рахунок іншої особи (потерпілого)
без достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно) зобов'язана
повернути потерпілому це майно. Особа
зобов'язана повернути майно і тоді,
коли підстава, на якій воно було набуте,
згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб, чи наслідком
події.

Слід зазначити, що положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Водночас, підставами, що дають
право законно отримати та зберігати
майно, можуть бути різного роду факти,
перелік яких наведено у ст.11 ЦК України.

Судом встановлено, що між
Позивачем та Третьою особою цивільні
права та обов'язки виникли з Договору
оренди будівельного обладнання від
31.05.2012 р. зі строком дії до 31.12.2013 р.

Позивачем у розумінні вимог
ст.ст.34, 36 ГПК України не було доведено
та не подано належних та допустимих
доказів щодо припинення між ТзОВ
«Вірамакс Україна» та ТзОВ «Наш офіс»
договору оренди від 31.05.2013 р.

Згідно ст.764 ЦК України визначено,
якщо наймач продовжує користуватися
майном після закінчення строку
договору найму, то за відсутності
заперечень наймодавця протягом одного
місяця, договір вважається поновленим
на строк, який був раніше встановлений
договором.

Як визначено ст.782 ЦК України
наймодавець має право відмовитися від
договору найму і вимагати повернення
речі, якщо наймач не вносить плату за
користування річчю протягом трьох
місяців підряд.

У разі відмови наймодавця від
договору найму договір є розірваним з
моменту одержання наймачем
повідомлення наймодавця про відмову
від договору.

Слід зауважити, що позивачем не
було подано суду доказів щодо вчинення
дій, передбачених розділом 3 договору №
А/204/3 оренди обладнання від 31.05.2012 р., а
відтак твердження про те, що ТзОВ «Три
Л» здійснює будь-які дії щодо
володіння, користування та
розпорядження майном ТзОВ «Віримакс
України» є безпідставними.

В ході розгляду даної справи не
було встановлено, що право власності
позивача у розумінні вимог ст.321 ЦК
України було порушено зі сторони
відповідача - ТзОВ «Три Л».

Доказів звернення позивачем на
адресу правоохоронних органів з
приводу неправомірних дій зі сторони
ТзОВ «Три Л» щодо володіння,
користування та розпорядження майном
ТзОВ «Вірамакс Україна» під час
розгляду даної справи суду не було
подано.

Згідно ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості. Отже, обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Беручи до уваги вищезазначене, суд
приходить до висновку про відмову у
задоволенні позову.

Позивачем при подачі позову згідно
платіжного доручення № 88 від 06.02.2014 р.
сплачено судовий збір в сумі 6 742, 24 грн.,
який згідно ст.49 ГПК України слід
покласти на нього.

Господарський суд, керуючись ст.387
Цивільного кодексу України, ст.ст.49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, -

ВИРІШИВ:

В позові Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вірамакс Україна" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Три Л", третьої особи
без самостійних вимог на стороні
позивача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Наш офіс" про
витребування майна з чужого
незаконного володіння відмовити.

Повне рішення складено 11.04.2014 р.

Суддя
В.А.Пахолюк