ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

12 березня 2014 року Справа № 5023/3324/12

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Данилової
Т.Б.,суддів:Бакуліної С.В. Добролюбової
Т.В., Могил С.К., Селіваненка
В.П.,розглянувши заяву фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 12.03.2013у
справі№ 5023/3324/12за позовомфізичної
особи-підприємця ОСОБА_6 до:1.
Харківської міської ради; 2. Управління
Держкомзему у місті Харків, за участю
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача-11. Національний
технічний університет "Харківський
політехнічний інститут"; 2. Харківська
регіональна філія Державного
підприємства "Центр ДЗК при
Державному комітеті України по
земельним ресурсам"; 3. Міністерство
освіти і науки, молоді та спорту
України, провизнання частково
незаконним рішення, визнання
незаконним Державного акту на право
постійного користування земельною
ділянкою, Серія ЯЯ №319716 від 01.10.2010,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Харківської області від 01.10.2012 у справі
№5023/3324/12 позов задоволено повністю.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 11.12.2012 рішення
господарського суду Харківської
області від 01.10.2012 у справі №5023/3324/12
скасовано та прийнято нове рішення,
яким у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 12.03.2013 у справі №5023/3324/12
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 11.12.2012 залишено
без змін.

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6
подано заяву про перегляд Верховним
Судом України постанови Вищого
господарського суду України від 12.03.2013
у справі № 5023/3324/12, у якій заявник
просить скасувати зазначену постанову
та постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
11.12.2012, а рішення господарського суду
Харківської області від 01.10.2012 залишити
без змін.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 04.12.2012
у справі №5015/842/11, від 14.11.2013 у справі
№924/351/13, ухвали Вищого
адміністративного суду України від
31.05.2011 у справі №К-40879/10, від 24.09.2013 у
справі №К/9991/38747/11, від 21.11.2013 у справі
№К/9991/42448/12, від 11.12.2013 у справі
№К/800/7003/13, від 15.01.2014 у справі №К/800/30660/13,
мотивовано неоднаковим застосуванням
судами одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не вбачає підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на наступне.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета та підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень.

При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

У постанові від 12.03.2013 у справі №
5023/3324/12, яку просить переглянути
заявник, Вищий господарський суд
України погодився з висновками суду
апеляційної інстанції щодо
відсутності підстав для задоволення
позову про визнання частково
незаконним рішення, визнання
незаконним Державного акту на право
постійного користування землею,
виходячи із встановлених судом
апеляційної інстанції обставин справи
про те, що на час ухвалення спірного
рішення у позивача було відсутнє право
користування частиною земельної
ділянки, щодо якої було ухвалене
вказане рішення, оскільки позивачем не
оформлено право користування спірною
земельною ділянкою на умовах договору
оренди, а реєстрація права власності на
будівлю і споруду не дає підстав для
переходу права користування земельною
ділянкою під нею. При цьому, судом
касаційної інстанції враховано, що
оскаржувані рішення, відповідають
вимогам чинного законодавства та не
порушують прав чи охоронюваних законом
інтересів позивача, як суміжного
землекористувача та власника
нежитлової будівлі щодо користування
проходами та проїздами.

Водночас у постанові від 04.12.2012 у справі
№5015/842/11, на яку посилається заявник,
Вищий господарський суд України
погодився з висновками судів
попередніх інстанції щодо наявності
підстав для задоволення позову про
визнання частково недійсним договору
купівлі-продажу земельної ділянки в
частині площі, на якій знаходиться
належне державі нерухоме майно,
виходячи із встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
про те, що продаж спірної земельної
ділянки в тій частині, яка знаходиться
під будівлею та належить позивачу на
праві власності, порушує його право на
оформлення землекористування, яке
існувало на момент вчинення між
відповідачами спірного договору
купівлі-продажу, та суперечить вимогам
чинного законодавства України, яким це
право гарантується; крім того
укладення між відповідачами договору
відчуження земельної ділянки
відбулось після набуття права
власності на майно, що знаходиться на
спірній земельній ділянці, без
врахування права та законного інтересу
власника майна на цю ділянку.

У постанові від 14.11.2013 у справі №924/351/13
суд касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для задоволення
позову про визнання протиправним та
скасування рішення міської ради про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та
передачу її в короткострокову оренду
відповідачу-2; визнання недійсним
договору оренди земельної ділянки,
укладеного відповідачами на підставі
рішення міської ради. Такого висновку
суд касаційної інстанції дійшов з
огляду на встановлені судами
попередніх інстанцій обставини справи
про те, що спірним рішенням міської
ради були порушені, передбачені
нормами земельного законодавства,
права позивача щодо оформлення права
користування на частину земельної
ділянки під приміщенням; в порушення
вимог земельного кодексу України
спірне рішення прийнято за відсутності
у відповідача-2 правовстановлюючих
документів на земельну ділянку, що б
передувало передачі земельної ділянки
в оренду; відповідачами не надано
доказів проведення земельних торгів
або доказів права власності
відповідача-2 на об'єкт нерухомості,
розташований на спірній земельній
ділянці; спірним договором порушено
право позивача щодо оформлення права
на користування частиною земельної
ділянки.

Приймаючи ухвалу Вищого
адміністративного суду України від
31.05.2011 у справі №К-40879/10, суд касаційної
інстанції погодився з висновком суду
апеляційної інстанції щодо наявності
підстав для задоволення позовних вимог
в частині визнання протиправними та
скасування рішень ради, виходячи з
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи стосовно
того, що спірним рішенням передано у
власність земельну ділянку, на якій
знаходиться об'єкт нерухомості, особі,
яка не є її власником, за наявності
нерозглянутої заяви останнього про
відведення земельної ділянки. Крім
того, суд касаційної інстанції визнав
обґрунтованим висновок суду
апеляційної інстанції про закриття
провадження у справі в частині
визнання недійсним Державного акту про
право власності на земельну ділянку, з
огляду на те, що така вимога не підлягає
розгляду в порядку адміністративного
судочинства, оскільки стосується спору
про право, та її належить розглядати в
порядку цивільного судочинства.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 24.09.2013 у справі №К/9991/38747/11
суд касаційної інстанції погодився з
висновком суду апеляційної інстанції
щодо наявності підстав для задоволення
позовних вимог в частині зобов'язання
відповідача прийняти рішення, яким
надати дозвіл позивачу на розроблення
проекту відведення земельної ділянки,
оскільки судами попередніх інстанцій
встановлено, що позивачем були надані
відповідачу всі необхідні документи
для прийняття рішення про надання
дозволу на розроблення проекту
відведення земельної ділянки для
розміщення та експлуатації нежитлової
будівлі складських приміщень; факту
зміни позивачем функціонального
призначення нежитлових приміщень, які
знаходяться на спірній земельній
ділянці, а також необхідності
проведення реконструкції таких
нежитлових приміщень матеріали справи
не містять.

В ухвалі Вищого адміністративного суду
України від 15.01.2014 у справі №К/800/30660/13
суд касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
щодо наявності підстав для задоволення
позовних вимог про визнання незаконним
та скасування рішення міської ради
щодо передачі в оренду земельної
ділянки, виходячи при цьому з
встановленого судами попередніх
інстанцій факту невідповідності
оспорюваного рішення вимогам чинного
законодавства, оскільки у відповідача
були відсутні підстави для передачі в
оренду третій особі-1 спірної земельної
ділянки, на якій розміщено і
зареєстровано на праві власності майно
третьої особи-2.

В ухвалах Вищого адміністративного
суду України від 21.11.2013 у справі
№К/9991/42448/12 та від 11.12.2013 у справі
№К/800/7003/13 суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо задоволення
позовних вимог про визнання нечинними
та скасування рішень міської ради, з
огляду на встановлений судами
попередніх інстанцій факт прийняття
спірних рішень з порушенням вимог
чинного законодавства, що свідчить про
наявність підстав для визнання їх
протиправними та скасування.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Враховуючи викладене, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність передбачених
статтею 11116 ГПК України підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_6 у допуску справи №5023/3324/12 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддя Т.Данилова Судді
С.Бакуліна Т.Добролюбова С.Могил
В.Селіваненко