ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2014 р.Справа № 916/585/14

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвій
К.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: Воєвода В.О. за
довіреністю № 228 від 03.12.2013р.

Від відповідача: Чулаков В.Т. за
довіреністю від 11.03.2014р.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю
„Сервісагро - Умань" до приватного
акціонерного товариства „Ширяївське
підприємство по агрохімічному
обслуговуванню сільського
господарства „Сільгоспхімія" про
стягнення 111 694,88 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю „Сервісагро - Умань"
(далі по тексту - ТОВ Сервісагро - Умань")
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
приватного акціонерного товариства
„Ширяївське підприємство по
агрохімічному обслуговуванню
сільського господарства
„Сільгоспхімія" (далі по тексту - ПрАТ
„Ширяївська сільгоспхімія") про
стягнення заборгованості в загальному
розмірі 111 694,88 грн., яка складається з
суми основного боргу в розмірі 63 459,17
грн., відсотків річних в сумі 30 667,45 грн.,
пені в сумі 10 650,30 грн. та штрафу в сумі 6
917,96 грн. Позовні вимоги обґрунтовані
фактом неналежного виконання
відповідачем прийнятих на себе
зобов'язань за договором постави на
умовах розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р. щодо
здійснення своєчасної та в повному
обсязі оплати вартості придбаного
товару.

Відповідач визнає заявлені позовні
вимоги частково та не заперечує проти
стягнення на користь позивача суми
основного боргу в розмірі 63 459,17 грн. та
відсотків річних в сумі 18 346,41 грн. Крім
того, ПрАТ „Ширяївська сільгоспхімія"
просило суд зменшити розмір заявлених
до стягнення штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
учасників судового процесу, суд
встановив наступне.

29.04.2013р. між ТОВ Сервісагро - Умань"
(Постачальник) та ПрАТ „Ширяївська
сільгоспхімія" (Покупець) було укладено
договір поставки на умовах
розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ, у відповідності до
п.п. 1.1, 1.2, 1.4 якого Постачальник
зобов'язався передати (поставити) у
зумовлений строк Покупцеві продукцію
для сільгоспвиробництва (товар), а
Покупець зобов'язався прийняти товар
та сплатити за нього певну грошову
суму. Поставка товару в рамках і на
підставі цього договору може
здійснюватись окремими партіями
відповідно до додаткових угод
(специфікацій) до цього договору.
Зобов'язання сторін по поставці
відповідної партії товару (певного
асортименту) в рамках цього договору
виникають лише після підписання
сторонами відповідної додаткової
угоди (специфікації) до цього договору.

Підписанням специфікацій № 1 від
29.04.2013р. та № 2 від 03.06.2013р. сторонами по
справі було погоджено, що предметом
договору поставки на умовах
розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р. є засоби
захисту рослин загальною вартістю 148
359,18 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Виходячи з положень п.п. 2.2, 2.4, 3.4, 6.3
договору поставки на умовах
розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р. поставка
товару здійснюється на умовах,
визначених відповідно до офіційних
правил тлумачення торговельних
термінів INCOTERMS-2010. Конкретні умови
поставки вказуються в додаткових
угодах (специфікаціях) до цього
договору. Строки, порядок та інші умови
поставки, вибірки (отримання) товару
встановлюються сторонами в додатковій
угоді (специфікації). Датою поставки
товару вважається дата, вказана у
видаткових накладних, на підставі яких
товар був переданий Покупцю. Приймання
товару по кількості, якості й
асортименту здійснюється під час
передачі тару Покупцю з наданням усіх
необхідних документів. Свідченням
приймання товару є підпис
співробітника Покупця на видаткових
накладних, які мають містити посилання
на цей договір та довіреності на
отримання товару.

Як свідчить зміст специфікацій до
договору поставки на умовах
розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р.,
Постачальник прийняв на себе
зобов'язання здійснити поставку товару
на наступну адресу Покупця: 66800, Одеська
область. Ширяївський район, смт
Ширяєве, Коробченка, будинок № 28.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.
Обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору поставки на
умовах розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р. позивачем
було поставлено на користь ПрАТ
„Ширяївська сільгоспхімія" товар на
загальну суму 148 359,18 грн., а
відповідачем вказаний товар було
прийнято, що підтверджується наявними
у матеріалах справи копіями видаткових
накладних №452 від 08.05.2013р., № 551 від
03.06.2013р., № 678 від 20.06.2013р., № 679 від
20.06.2013р., які підписані представниками
сторін та скріплені відповідними
печатками товариств.

Згідно з п. 4.1 договору поставки на
умовах розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р. вартість
товару повинна бути повністю сплачена
Постачальнику Покупцем на умовах, які
зазначені в додаткових угодах
(специфікаціях) до даного договору, що є
невід'ємною частиною даного договору.

Як вбачається із змісту специфікацій
до договору поставки на умовах
розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р., Покупець
був зобов'язаний здійснити оплату
вартості поставленого товару в
наступні строки:

- до 10.05.2013р. сплатити грошові кошти
в сумі 43 292,21 грн.

- до 05.06.2013р. сплатити грошові кошти
в сумі 1 215,54 грн.

- до 25.08.2013р. сплатити грошові кошти
в сумі 51 925,71 грн.

- до 15.10.2013р. сплатити грошові кошти
в сумі 51 925,72 грн.

При цьому, у відповідності до п. 8.3
договору поставки на умовах
розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р.
Постачальник вправі застосувати на
свій розсуд будь-які
оперативно-господарські санкції,
визначені ст. 235 Господарського кодексу
України, зокрема у разі порушення
строків оплати, встановлених даним
договором та додатковими угодами
(специфікаціями) до нього, зобов'язання
Покупця по повному розрахунку за
отриманий товар вважаються такими, що
настали з моменту такого прострочення.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Зобов'язання, в
свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК
України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610-612 ЦК України встановлено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом. При цьому, у випадку порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, визначені договором або
законом.

За твердженнями позивача, які не були
спростовані в установленому порядку,
відповідачем було здійснено лише
часткову оплату вартості товару, який є
предметом договору поставки на умовах
розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р., на суму 84
900,00 грн., що є порушенням покладених на
відповідача умовами вказаної угоди
грошових зобов'язань. В результаті
викладеного, станом на момент
вирішення даного спору у ПрАТ
„Ширяївська сільгоспхімія" утворилась
прострочена заборгованість перед ТОВ
Сервісагро - Умань" в сумі 63 459,17 грн.,
факт наявності якої було визнано
відповідачем під час розгляду даної
справи.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 525,
526, 530, 629, 692 ЦК України господарський суд
дійшов висновку про наявність правових
підстав для задоволення позовних вимог
ТОВ Сервісагро - Умань" в частині
стягнення з ПрАТ „Ширяївська
сільгоспхімія" заборгованості за
придбаний товар в сумі 63 459,17 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Положеннями п. 8.5.2 договору поставки на
умовах розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р.
передбачено, що за порушення грошових
зобов'язань по оплаті ціни товару на
підставі ст. 625 ЦК України Покупець
сплачує на користь Постачальника 39%
річних від суми боргу.

У зв'язку із порушенням відповідачем
прийнятих на себе грошових зобов'язань
щодо здійснення своєчасної та в
повному обсязі оплати вартості товару,
договору поставки на умовах
розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р., позивачем
в порядку ст. 625 ЦК України та з
посиланням на п. 8.5.2 вказаної угоди було
нараховано ПрАТ „Ширяївська
сільгоспхімія" до сплати 39% річних в
сумі 30 667,45 грн. Проаналізувавши
здійснений позивачем розрахунок
відсотків річних, господарський суд
дійшов висновку про його правильність
та обґрунтованість, у зв'язку з чим,
позовні вимоги в частині стягнення із
ПрАТ „Ширяївська сільгоспхімія" на
користь ТОВ Сервісагро - Умань"
відсотків річних в сумі 30 667,45 грн.
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки -грошової суми, яку боржник
повинен сплатити кредиторові у рази
порушення ним зобов'язання. Так, згідно
ч.ч. 1 - 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання. При цьому,
відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями) платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений ст. 1
вказаного Закону, обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

В силу положень ч. 4 ст. 231 ГК України у
разі якщо розмір штрафних санкцій
законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід
мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, згідно
з якими нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями п.п. 8.5.1, 8.6 договору
поставки на умовах розстрочення
платежу № УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р.
передбачено, що за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
оплаті ціни товару Покупець сплачує на
користь Постачальника штраф в розмірі
5% та пеню за кожен день прострочення в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми боргу. Нарахування неустойки
(пені) за цим договором здійснюється
протягом всього часу існування
заборгованості.

З посиланням на п. 8.5.1 договору поставки
на умовах розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р. позивачем
було нараховано відповідачу до сплати
пеню в сумі 10 650,30 грн. та штраф в сумі 6
917,96 грн. за порушення останнім власних
грошових зобов'язань. Проаналізувавши
здійснений позивачем розрахунки
вказаних штрафних санкцій,
господарський суд визнає їх
правильними та обґрунтованими, у
зв'язку з чим, позовні вимоги в частині
стягнення із ПрАТ „Ширяївська
сільгоспхімія" на користь ТОВ
Сервісагро - Умань" штрафу в сумі 6 917,96
грн. та пені в сумі 10 650,30 грн. підлягають
задоволенню.

При цьому, судом відхиляються
заперечення відповідача проти
правомірності здійснених позивачем
розрахунків штрафних санкцій та
відсотків річних, які обґрунтовані
неврахуванням визначеного
специфікаціями графіку внесення
платежів, оскільки згідно з п. 8.3
договору поставки на умовах
розстрочення платежу №
УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р. у разі
порушення строків оплати, встановлених
даним договором та додатковими угодами
(специфікаціями) до нього, зобов'язання
ПрАТ „Ширяївська сільгоспхімія" по
повному розрахунку за отриманий товар
вважаються такими, що настали з моменту
такого прострочення.

Також, судом відхиляються заперечення
ПрАТ „Ширяївська сільгоспхімія" проти
позовних вимог про стягнення пені, які
обґрунтовані здійсненням нарахування
вказаної штрафної санкції протягом
терміну, що перевищує шість місяців,
оскільки відповідно до п. 8.6 договору
поставки на умовах розстрочення
платежу № УМ-ОД-54-290413/ззр-РЕ від 29.04.2013р.
сторони погодили нарахування пені
протягом всього строку існування суми
основного боргу, що узгоджується із
диспозитивними положеннями ч. 6 ст. 232 ГК
України, які надають сторонам договору
право подовжити шестимісячний строк
нарахування штрафних санкцій.

Посилання ПрАТ „Ширяївська
сільгоспхімія" на необхідність
зменшення заявлених до стягнення
штрафних санкцій через їх надмірно
великий розмір також не заслуговують
на увагу з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено,
що розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 233 Господарського
кодексу України у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Згідно з положеннями п. 3 ч.1 ст. 83 ГПК
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право, зокрема, зменшувати
у виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

При розгляді даного питання суд вважає
за доцільне звернутися також до
приписів п. 3.17.4 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
„Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011р. № 18 (з
наступними змінами та доповненнями),
якими встановлено, що вирішуючи, в тому
числі й з власної ініціативи, питання
про зменшення розміру неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання
(пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За переконанням суду, у спірних
правовідносинах розмір заявлених до
стягнення та правомірно нарахованих у
відповідності до вимог закону та
укладеного між сторонами по справі
договору штрафних санкцій є
співрозмірним із розміром існуючої
суми основного боргу. В свою чергу,
посилаючись на положення ст. 233 ГК
України щодо необхідності зменшення
розміру заявлених до стягнення
штрафних санкцій, відповідач не навів
суду існування жодної із обставин, які
можуть бути підставою для часткового
звільнення відповідача від
відповідальності за допущене ним
порушення власних зобов'язань у
вказаний спосіб, та, відповідно, не
надав суду жодного доказу на
підтвердження їх (обставин) існування.

З огляду на викладене, господарський
суд дійшов висновку про відсутність
правових підстав для зменшення розміру
заявлених до стягнення штрафних
санкцій.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
В свою чергу, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт
існування заборгованості ПрАТ
„Ширяївська сільгоспхімія" перед ТОВ
Сервісагро - Умань" в загальній сумі 111
694,88 грн., яка складається з суми
основного боргу в розмірі 63 459,17 грн.,
відсотків річних в сумі 30 677,45 грн., пені
в сумі 10 650,30 грн. та штрафу в сумі 6 917,96
грн., витікає з умов укладеної між
сторонами по справі угоди, положень
чинного законодавства та
підтверджується матеріалами справи.
Доказів, спростовуючих викладене,
відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України
особа, не звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання у разі відсутності у
боржника необхідних коштів. Крім того,
згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд
доходить висновку щодо необхідності
задоволення заявлених позовних вимог у
повному обсязі шляхом присудження до
стягнення із ПрАТ „Ширяївська
сільгоспхімія" на користь ТОВ
Сервісагро - Умань" суми основного
боргу в розмірі 63 459,17 грн., відсотків
річних в сумі 30 667,45 грн., пені в сумі 10
650,30 грн. та штрафу в сумі 6 917,96 грн.
відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 536, 549,
610 - 612, 615, 617, 625, 629, 662, 664, 692, 712 ЦК України,
ст.ст. 193, 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з
наступними змінами та доповненнями).

Судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на відповідача
відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 536, 549, 610 -
612, 615, 617, 625, 629, 662, 664, 692, 712 ЦК України,
ст.ст. 193, 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з
наступними змінами та доповненнями),
ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного
акціонерного товариства „Ширяївське
підприємство по агрохімічному
обслуговуванню сільського
господарства „Сільгоспхімія" /66800,
Одеська область, Ширяївський район, смт
Ширяєве, вул. Коробченко, 28, / на користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Сервісагро - Умань"
/20355, Черкаська область, Уманський
район, с. Оксанина, вул. Черняховського,
49-А, / суму основного
боргу в розмірі 63 459 грн. 17 коп.
/шістдесят три тисячі чотириста
п'ятдесят дев'ять грн. 17 коп./, відсотки
річних в сумі 30 667 грн. 45 коп. /тридцять
тисяч шістсот шістдесят сім грн. 45 коп./,
пеню в сумі 10 650 грн. 30 коп. /десять тисяч
шістсот п'ятдесят грн. 30 коп./, штраф в
сумі 6 917 грн. 96 коп. /шість тисяч
дев'ятсот сімнадцять грн. 96 коп./,
судовий збір в сумі 2 233 грн. 90 коп. /дві
тисячі двісті тридцять три грн. 90 коп./.
Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Апеляційна
скарга подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів з дня його оголошення місцевим
господарським судом. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 14.04.2014р.

Суддя
С.П. Желєзна