ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2014 року Справа № 13/119/09

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіКота
О.В.суддів:Попікової О.В. (доповідач у
справі) Саранюка В.І. за участю
представників: від
прокуратури:Козакова І.М. - за посв. від
01.07.2013р. № 018008від позивача:не з'явились
(про дату, час та місце судового
розгляду повідомлено належним
чином)від відповідача:Білоус К.О. - за
дов. від 02.01.2014р. № 08 розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуПублічного
акціонерного товариства
"Електрометалургійний завод
"Дніпроспецсталь" ім. А.М.
Кузьміна" на рішеннягосподарського
суду Запорізької області від 18.10.2013р.та
на постановуДонецького апеляційного
господарського суду від 21.01.2014р.у
справі№ 13/119/09 господарського суду
Запорізької областіза позовомПершого
заступника прокурора міста Запоріжжя в
інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у Запорізькій
областідоПублічного акціонерного
товариства "Електрометалургійний
завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.
Кузьміна"простягнення 189 437,93 грн.
збитків.

У відповідності до розпорядження
секретаря першої судової палати Вищого
господарського суду України від
04.04.2014р. № 02-05/114 для розгляду справи №
13/119/09 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя - Кот О.В.,
судді Попікова О.В., Саранюк В.І.

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора міста
Запоріжжя звернувся в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Запорізькій області до
господарського суду Запорізької
області з позовом до Відкритого
акціонерного товариства
"Електрометалургійний завод
"Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" про
стягнення 189 437,93 грн. збитків,
спричинених внаслідок порушення
законодавства про охорону
атмосферного повітря.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 25.02.2009р.
зупинено провадження у справі до
набрання законної сили рішенням у
справі № 2-а-839/09/0870,
яка знаходиться в провадженні
Запорізького окружного
адміністративного суду.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 02.09.2013р.
провадження у справі було поновлено.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 01.10.2013р.
здійснено заміну відповідача -
Відкрите акціонерне товариство
"Електрометалургійний завод
"Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна" на
його правонаступника -
Публічне акціонерне товариство
"Електрометалургійний завод
"Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 18.10.2013р. (суддя
Серкіз В.Г.) позов задоволено повністю.
Присуджено до стягнення з відповідача
шкоду, завдану державі внаслідок
порушення природоохоронного
законодавства, у розмірі 189 437,93 грн. до
фонду охорони навколишнього
природного середовища в місцевий
бюджет Заводського району м. Запоріжжя,
код платежу 24062100, , МФО
813015, р/р 0004 в ГУ ДКУ в Запорізькій
області.

Рішення місцевого господарського суду
обґрунтовано приписами статті 1187
Цивільного кодексу України, статей 11, 33
Закону України "Про охорону
атмосферного повітря", статей 68, 69
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища",
постанови Кабінету Міністрів України
від 27.07.1995р. № 554, Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, які заподіяні державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
18.05.1995р. № 38, з огляду на встановлення
факту здійснення відповідачем викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря без спеціального дозволу.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 21.01.2014р.
(головуючий суддя Дучал Н.М., судді
Склярук О.І., Ушенко Л.В.) рішення
господарського суду Запорізької
області від 18.10.2013р. змінено шляхом
викладення абзацу другого його
резолютивної частини у новій редакції,
згідно з якою присуджено до стягнення
з відповідача на користь Державного
бюджету України, обласного бюджету
Запорізької обласної ради та місцевого
бюджету Запорізької міської ради
завдані порушенням природоохоронного
законодавства збитки у розмірі 189 437,93
грн. шляхом зарахування коштів на
аналітичний рахунок, відкритий в
головному управлінні Державного
казначейства України за балансовим
рахунком 3311 "Кошти, які підлягають
розподілу між Державним і місцевими
бюджетами" плану рахунків в розрізі
територій та кодів класифікації
доходів бюджету. В іншій частині
рішення залишено без змін.

Змінюючи рішення суду першої
інстанції, апеляційний суд виходив з
того, що розподіл грошових коштів від
стягнення за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
внаслідок господарської та іншої
діяльності, повинен відбуватися
відповідно до вимог частини 3 статті 29,
частини 2 статті 69 Бюджетного кодексу
України.

Не погодившись з рішенням та
постановою, відповідач звернувся до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить їх
скасувати, прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування своєї правової позиції
скаржник посилається на порушення
судами першої та апеляційної інстанцій
норм матеріального і процесуального
права, зокрема приписів статей 34, 35
Господарського процесуального кодексу
України, статті 11 Закону України "Про
охорону атмосферного повітря",
постанови Кабінету Міністрів України
від 29.05.1995р. № 364, постанови Кабінету
Міністрів України від 13.03.2002р. № 302,
наказу Міністерства екології та
природних ресурсів України від 16.05.2002р.
№ 183, Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі внаслідок наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки України від 18.05.1995р.
№ 38. При цьому скаржник наголошує на
тому, що наявними у матеріалах справи
доказами спростовується факт
здійснення відповідачем викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря без спеціального дозволу.

Розглянувши касаційну скаргу,
заслухавши пояснення прокурора та
представника відповідача, перевіривши
наявні матеріали справи на предмет
правильності юридичної оцінки
обставин справи, повноти їх
встановлення в судових рішеннях і
застосування судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Як встановлено судами першої та
апеляційної інстанцій, 16.03.2001р.
Державним управлінням екології та
природних ресурсів в Запорізькій
області було видано ВАТ
"Дніпроспецсталь" дозвіл № 230446 на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, терміном дії до 31.12.2002р.

18.01.2006р. Державним управлінням екології
та природних ресурсів в
Запорізькій області складено акт
цільової перевірки дотримання
ВАТ "Дніпроспецсталь"
повітряноохоронного законодавства, а
саме: виконання Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища". В акті зазначено, що ВАТ
"Дніпроспецсталь" не були виконані
заходи, заплановані згідно Програми
виходу з екологічної кризи в м.
Запоріжжя у період 2001-2010рр. та Проекту
нормативів граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від стаціонарних джерел, а
саме: реконструкція сталеплавильних
цехів № 1 (СПЦ-1) та № 3 (СПЦ-3) із заміною
печей і локалізацією технологічних та
неорганізованих викидів з очисткою у
тканинних фільтрах (строк виконання -
2005 рік). При цьому ВАТ "Дніпроспецсталь"
приписано виконувати у встановлені
строки заходи за Програмою виходу з
екологічної кризи в м. Запоріжжя в
період 2001-2010рр. та Проектом нормативів
граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від стаціонарних джерел.

18.01.2006р. держінспектором з охорони
навколишнього природного середовища в
Запорізькій області складено протокол
№ 001117 про адміністративне
правопорушення відносно посадової
особи відповідача - заступника
генерального директора по технології
та якості ОСОБА_6, за невиконання
екологічних вимог при проектуванні,
розміщенні, будівництві, реконструкції
та прийому в експлуатацію об'єктів та
споруд, що є порушенням статей 11, 33
Закону України "Про охорону
атмосферного повітря", також постанову
№ 001117 про накладення на вказану особу
штрафу за вчинення адміністративного
правопорушення, передбаченого статтею
791 Кодексу України про адміністративні
правопорушення.

Державним управлінням екології та
природних ресурсів в Запорізькій
області були складені протоколи від
05.06.2006р. № 9 та від 21.12.2006р. № 22
вимірювань вмісту забруднюючих
речовин в організованих викидах
стаціонарних джерел ВАТ
"Дніпроспецсталь".

18.01.2007р. Державним управлінням екології
та природних ресурсів в Запорізькій
області складено акт цільової
перевірки дотримання
ВАТ "Дніпроспецсталь"
повітряноохоронного законодавства, а
саме: виконання Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища". В акті зазначено, що ВАТ
"Дніпроспецсталь" не були виконані
заходи, заплановані згідно Програми
виходу з екологічної кризи в м.
Запоріжжя у період 2001-2010рр. та Проекту
нормативів граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від стаціонарних джерел, а
саме: реконструкція сталеплавильних
цехів № 1 (СПЦ-1) та № 3 (СПЦ-3) із заміною
печей і локалізацією технологічних та
неорганізованих викидів з очисткою у
тканинних фільтрах (строк виконання -
2005 рік), встановлення у
сталеплавильному цеху № 2 (СПЦ-2)
рукавного фільтра (за умови
одночасної експлуатації 4-х печей)
(строк виконання 2006 рік). Також в акті
було вказано, що електроплавильна піч
№ 8 та аераційний фонарь цеху (джерела
№№ 359, 366) експлуатуються без
дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря згідно таблиці 4
"Перелік заходів зі зниження викидів
забруднюючих речовин щодо дозволених
викидів" дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від 16.03.2001р. № 230446. При цьому
ВАТ "Дніпроспецсталь"
приписано не допускати викидів
забруднюючих речовин без дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря (строк - 18.01.2007р. та
до отримання дозволу), прийняти заходи
з виконання заходів зі зниження
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, заплановані
Проектом нормативів
граничнодопустимих викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від стаціонарних джерел,
Програмою виходу з екологічної кризи в
м. Запоріжжя в період 2001-2010рр., а також
згідно таблиці 4 "Перелік заходів зі
зниження викидів забруднюючих речовин
щодо дозволених викидів" дозволу на
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря від 16.03.2001р. № 230446
(строк - 25.01.2007р.).

Постановою господарського суду
Запорізької області від 26.03.2007р. у
справі № 24/114/07-АП, залишеною в силі
ухвалою Вищого адміністративного суду
України від 14.10.2008р., задоволено позов
ВАТ "Дніпроспецсталь" до Державного
управління екології та природних
ресурсів в Запорізькій області та
визнано продовженим термін дії дозволу
від 16.03.2001р. № 230446 на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами і
додатків №№ 1, 3, 4 до нього до кінця 2007р.

У листі Державного управління охорони
навколишнього природного середовища в
Запорізькій області від 03.04.2007р. № 451/07
ВАТ "Дніпроспецсталь", було
повідомлено, що останньому необхідно,
відповідно до затвердженого Плану
робіт на 2007-2008 роки з видачі
підприємствам, установам, організаціям
та громадянам-суб'єктам
підприємницької діяльності дозволів
на викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами за новою формою по території
Запорізької області та Положення про
Державне управління охорони
навколишнього природного середовища в
Запорізькій області, затвердженого
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
України від 19.02.2007р. № 55, отримати
дозвіл на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами за новою формою,
затвердженою наказом

Мінприроди від 30.05.2006р. № 266, згідно з
вимогами Закону України "Про внесення
змін до Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" та постанови
Кабінету Міністрів України від 13.03.2002р.
№ 302 "Про затвердження Порядку
проведення та оплати робіт, пов'язаних
з видачею дозволів на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами,
обліку підприємств, установ,
організацій та громадян-суб'єктів
підприємницької діяльності, які
отримали такі дозволи" в термін до
31.12.2008р. При цьому Державним
управлінням охорони навколишнього
природного середовища в Запорізькій
області було зазначено, що до отримання
дозволу за новою формою діє дозвіл на
джерела викидів забруднюючих речовин,
які враховані у нормативах
граничнодопустимих викидів,
затверджених в установленому порядку.

На припис позивача від 31.03.2008р. № 752/07
відповідачем у листі від 15.04.2008р. № 128-356
надано інформацію про фактичний час
роботи електродугової печі № 8
сталеплавильного цеху № 3 (дж. № 359) за
період з 01.01.2008р. по 01.04.2008р.

Позивачем на підставі наданої
відповідачем інформації про фактичний
час роботи електродугової печі № 8
сталеплавильного цеху № 3 (дж. № 359) за
період з 01.01.2008р. по 01.04.2008р., відповідно
до положень Методики розрахунку
відшкодування збитків, які заподіянні
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, здійснено
розрахунок розміру збитків, заподіяних
відповідачем державі в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря, який
дорівнює 189 437,93 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у повному
обсязі, суди попередніх інстанцій
виходили з того, що наявними в
матеріалах справи доказами
підтверджується факт здійснення
відповідачем у період з 01.01.2008р. по
01.04.2008р. наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря без наявності дозволу на такі
викиди.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає такі висновки судів попередніх
інстанцій помилковими та
безпідставними, з огляду на таке.

У статті 10 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" встановлені
обов'язки підприємств, установ,
організацій та громадян - суб'єктів
підприємницької діяльності щодо
охорони атмосферного повітря.

Статтею 11 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" передбачено
вимоги щодо регулювання викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарних джерел.

Порядком проведення та оплати робіт,
пов'язаних з видачею дозволів на викиди
забруднюючих речовин в атмосфері
повітря стаціонарними джерелами,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 13.03.2002р. № 302,
встановлено, що дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами - це
офіційний документ, який дає право
підприємствам, установам, організаціям
та громадянам - підприємцям
експлуатувати об'єкти, з яких надходять
в атмосферне повітря забруднюючі
речовини або їх суміші, за умови
дотримання встановлених відповідних
нормативів граничнодопустимих викидів
та вимог до технологічних процесів у
частині обмеження викидів
забруднюючих речовин протягом
визначеного дозволі терміну.

Приписами статей 33, 34 Закону України
"Про охорону атмосферного повітря"
передбачено, що особи, винні, зокрема у
викидах забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без дозволу
спеціально уповноважених на те органів
виконавчої влади відповідно до закону,
несуть відповідальність згідно з
законом. Шкода, завдана порушенням
законодавства про охорону
атмосферного повітря, підлягає
відшкодуванню у порядку та розмірах,
встановлених законом.

Стаття 41 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
встановлює економічні заходи
забезпечення охорони навколишнього
природного середовища, зокрема,
передбачає відшкодування в
установленому порядку збитків,
завданих порушенням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища.

У відповідності до приписів статей 68, 69
Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
порушення законодавства України про
охорону навколишнього природного
середовища тягне за собою встановлену
цим Законом та іншим законодавством
України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.
Підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодовувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України. Шкода,
заподіяна внаслідок порушення
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, за своєю правовою
природою є відшкодування
позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.

Загальне положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди
визначено у статті 1166 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності
є протиправне шкідливе винне діяння
особи, яка завдала шкоду. Для
відшкодування завданої шкоди
необхідно довести такі факти як
неправомірність поведінки особи; вина
завдавача шкоди; наявність шкоди;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування шкоди.
Відсутність хоча б одного з цих
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

У свою чергу відповідно до частини 5
статті 1187 Цивільного кодексу України
та частини 3 статті 69 Закону України
"Про охорону навколишнього природного
середовища" особи, що володіють
джерелами підвищеної екологічної
небезпеки та діяльність яких пов'язана
з підвищеною небезпекою для оточення,
зобов'язані відшкодувати шкоду,
заподіяну джерелом підвищеної
небезпеки, якщо вони не доведуть, що
шкода виникла внаслідок стихійних
природних явищ або умислу потерпілого,
тобто незалежно від наявності вини.

Джерелом підвищеної небезпеки є
діяльність, пов'язана з використанням,
зберіганням або утриманням
транспортних засобів, механізмів та
обладнання, використанням, зберіганням
хімічних, радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин, що
створює підвищену небезпеку для особи,
яка цю діяльність здійснює та інших
осіб (частина 1 статті 1187 Цивільного
кодексу України).

У статті 1 Закону України "Про об'єкти
підвищеної небезпеки" визначено, що
об'єкт підвищеної небезпеки - це об'єкт,
на якому використовуються,
виготовляються, переробляються,
зберігаються або транспортуються одна
або кілька небезпечних речовин чи
категорій речовин у кількості, що
дорівнює або перевищує нормативно
встановлені порогові маси, а також інші
об'єкти як такі, що відповідно до закону
є реальною загрозою виникнення
надзвичайної ситуації техногенного та
природного характеру.

Металургія (чорна і кольорова), згідно
постанови Кабінету Міністрів від
27.07.1995р. № 554 "Про перелік видів
діяльності та об'єктів, що становлять
підвищену екологічну небезпеку",
відноситься до видів діяльності та
об'єктів, що становлять підвищену
екологічну небезпеку.

У відповідності до пункту 4.2. Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, які заподіяні державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря (далі - Методика), затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
та ядерної безпеки України від 18.05.1995р.
№ 38, збитки, заподіяні державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, відшкодовуються
підприємствами незалежно від форм
власності та видів господарської
діяльності.

Згідно з підпунктом 5.1.2. пункту 5.1.
Методики наднормативними викидами
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря вважаються викиди
забруднюючих речовин джерелами, які не
мають дозволів на викид, в тому числі і
по окремих інгредієнтах.

Факт наднормативного викиду
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря встановлюється спеціалістами
Державної екологічної інспекції
Мінекобезпеки України при перевірці
підприємств шляхом інструментальних
методів контролю та розрахунковими
методами (пункт 5.4. Методики).

Відповідно до пункту 5.7. Методики за
результатами обстеження й
інструментальних вимірів потужності
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря від джерел
забруднення атмосферного повітря
складається акт.

Виявлені в ході перевірки факти
перевищення нормативів викидів, що
зафіксовані в первинній обліковій
документації, також включаються до
акта перевірки, який підписується
спеціалістом Державної екологічної
інспекції Мінекобезпеки України та
керівником підприємства (підпункт 5.7.1.
пункту 5.7. Методики).

Згідно з пунктом 6.2. Методики термін
роботи джерела в режимі
наднормативного викиду визначається з
моменту виявлення порушення до моменту
його усунення, підтвердженого даними
контрольної перевірки, з урахуванням
фактично відпрацьованого часу.

У відповідності до пункту 6.4. Методики
розрахунки потужності викидів
забруднюючих речовин по джерелах або
речовинах, які не мають дозволу на
викид, ведуться на основі потужності
фактичного викиду, визначеної
інструментальними вимірами. При цьому
час роботи джерела в режимі
наднормативного викиду визначається з
моменту виявлення порушення до моменту
оформлення дозволу на викид.

Із вказаних правових норм вбачається,
що підставою для притягнення порушника
до цивільно-правової відповідальності
у вигляді відшкодування збитків за
наднормативні викиди в атмосферне
повітря джерелами, які не мають
дозволів на викиди, є встановлений
за результатами перевірки,
проведеної спеціалістами

Державної екологічної інспекції
Мінекобезпеки України, факт здійснення
таких викидів, який фіксується у акті
перевірки, який підписується
спеціалістом Державної екологічної
інспекції та керівником підприємства.

Із встановлених судами попередніх
інстанцій обставин вбачається, що за
період з 01.01.2008р. по 01.04.2008р., за який
позивачем було розраховано розмір
збитків, заявлених до стягнення у даній
справі, та в цілому у 2008 році державною
екологічною інспекцію не було
проведено відповідних перевірок
дотримання відповідачем вимог
природоохоронного законодавства, за
результатами яких би було оформлено
акт перевірки та встановлено факт
здійснення ВАТ "Дніпроспецсталь"
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без дозволів на
такі викиди.

У свою чергу оскаржувані судові
рішення ґрунтуються на матеріалах
перевірок, проведених Держуправлінням
екології та природних ресурсів в
Запорізькій області у 2006-2007рр., які
відповідно не можуть встановлювати
факт здійснення відповідачем
наднормативних викидів забруднюючих
речовин у атмосферне повітря за період
01.01.-01.04.2008р.

Інших доказів, які б свідчили про
здійснення відповідачем
наднормативних викидів забруднюючих
речовин у атмосферне повітря,
прокурором та позивачем під час
розгляду справи в судах попередніх
інстанцій надано не було.

Сторони обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами
(стаття 43 Господарського
процесуального кодексу України).

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи викладене та зважаючи на те,
що прокурором і позивачем під час
розгляду справи в судах попередніх
інстанцій не було доведено належними і
допустимими доказами протиправність
поведінки відповідача та факт
здійснення ним наднормативних викидів
забруднюючих речовин у атмосферне
повітря у період з 01.01.2008р. по 01.04.2008р.,
колегія суддів вважає помилковим і
необґрунтованим висновок судів першої
та апеляційної інстанції стосовно
наявності підстав для притягнення
відповідача до цивільно-правової
відповідальності у вигляді
відшкодування збитків у розмірі 189 437,93
грн., заподіяних наднормативними
викидами забруднюючих речовин у
атмосферне повітря.

За таких обставин, оскаржувані судові
рішення, які прийняті внаслідок
порушення і неправильного
застосування чинного законодавства,
підлягають скасуванню з прийняттям
нового рішення про відмову у
задоволенні позовних вимог, з огляду на
їх безпідставність.

Відповідно до пункту 4.6. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України", приймаючи рішення зі
справи, провадження в якій порушено за
заявою прокурора, господарський суд у
разі повної або часткової відмови в
позові стягує судовий збір з
визначеного прокурором позивача
(повністю або пропорційно задоволеним
вимогам), за винятком випадків, коли
останнього звільнено від сплати
судового збору та коли позивачем у
справі є сам прокурор.

Отже, витрати відповідача зі сплати
судового збору за подання апеляційної
та касаційної скарги відповідно до
приписів статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
підлягають відшкодуванню за рахунок
позивача - Державної екологічної
інспекції у Запорізькій області.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
"Електрометалургійний завод
"Дніпроспецсталь" ім. А.М. Кузьміна"
задовольнити.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 18.10.2013р. та
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 21.01.2014р. у
справі № 13/119/09 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі.

Стягнути з Державної екологічної
інспекції у Запорізькій області на
користь Публічного акціонерного
товариства "Електрометалургійний
завод "Дніпроспецсталь" ім. А.М.
Кузьміна" 1 894,38 грн. витрат зі сплати
судового збору за подання апеляційної
скарги, 1 894,38 грн. витрат зі сплати
судового збору за подання касаційної
скарги.

Видачу відповідних наказів доручити
господарському суду Запорізької
області.

Головуючий суддя
О.В. Кот

Судді:
О.В. Попікова

В.І. Саранюк