ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

"08" квітня 2014р.
Справа № 927/192/14

Позивач: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Чернігівторг",

юридична адреса: вул. Набережно-Лугова,
2 В, м. Київ, 04071;

поштова адреса: вул. 77 Гвардійської
дивізії, 1, м. Чернігів, 14000.

Відповідач: Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Чернігівська

Електронна Компанія", вул.
Комсомольська 43, м. Чернігів, 14000

про стягнення
заборгованості в сумі 3986,15 грн.

Суддя
Бобров Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Дайнеко І.А., довіреність
№ 19 від 01.01.2014р.

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "Чернігівторг" подано
позов до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Чернігівська
Електронна компанія" про стягнення
3986,15 грн. заборгованості, в тому числі
3148,07 грн. основного боргу, 41,49 грн. пені,
787,02 грн. штрафу та 9,57 грн. 3% річних.

Розгляд справи відкладався.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач в
позовній заяві посилається на
неналежне виконання відповідачем умов
договору поставки від 01.11.2012р. № 042 та
договору про відступлення права вимоги
від 10.10.2013р. № 17/КП-13, в зв'язку з чим у
останнього виникла перед позивачем
заборгованість в сумі 3148,07 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні підтримав позовні вимоги з
мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідач письмового відзиву на
позов не надав. Представник
відповідача, присутній в судовому
засіданні 27.02.2014р., підтвердив
наявність заборгованості перед
позивачем.

В судове засідання 08.04.2014р. відповідач
повноважного представника не направив.
Причини неявки не відомі. Про дату, час
і місце судового засідання відповідача
було повідомлено належним чином. Заяв
та клопотань від відповідача до суду не
надходило.

За таких обставин, суд вважає, що
нез'явлення представника відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду справи за наявними у справі
матеріалами.

Представник позивача не
заперечує стосовно розгляду справи без
представника відповідача.

Розглянувши подані матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
дослідивши та оцінивши надані докази,
заслухавши в судовому засіданні
пояснення представника позивача, суд
встановив наступне.

Як вбачається із матеріалів
справи, 01 листопада 2012 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Севен Систем"
(Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Чернігівська Електронна Компанія"
(Покупець) було укладено договір
поставки № 042 (далі - Договір № 042) (а.с.10).

Відповідно до п. 1.1 Договору № 042
Постачальник зобов'язався в порядку та
на умовах, визначених у цьому договорі,
поставити та передати у власність
Покупцеві товар (партію товару) в
асортименті, кількості та цінами,
вказаних у видаткових накладних, що
засвідчують передачу-приймання товару
від Постачальника до Покупця та є
невід'ємними частинами даного
договору, а Покупець зобов'язався в
порядку та на умовах, визначених у
цьому договорі, прийняти та оплатити
вказаний товар.

Відповідно до п.6.1 Договору № 042
Покупець зобов'язаний оплатити
Постачальнику вартість (ціну) кожної
партії товару не пізніше 14 календарних
днів з дати поставки товару, шляхом
безготівкового або готівкового
перерахування суми грошових коштів на
поточний рахунок Постачальника.

Згідно п. 8.1 Договору № 042, цей договір
вступає в дію з дати його укладання
обома сторонами і діє до 31 грудня 2013
року.

Як вбачається із матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Севен Систем"
виконало свої зобов'язання за
Договором № 042, поставило відповідачу
товар на загальну суму 3148,07 грн., що
підтверджується видатковими
накладними, копії яких знаходяться в
матеріалах справи (а.с. 15-19).

Відповідач товар отримав на підставі
довіреностей на отримання товару,
копії яких також знаходяться в
матеріалах справи (а.с. 12-14), однак, взяті
на себе зобов'язання щодо оплати
вартості отриманого товару своєчасно
та в повному обсязі не виконав.

У відповідності до ст.ст. 525, 526
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України,
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином, відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання не
допускається.

Згідно ч.2 ст.712 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

10 жовтня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Севен
Систем" (Первісний кредитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Чернігівторг" (Новий
кредитор) укладено договір про
відступлення права вимоги № 17/КП-13
(далі - Договір № 17/КП-13) (а.с. 9).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.4 Договору
№ 17/КП-13 Первісний кредитор відступає,
а Новий кредитор набуває право вимоги,
належне Первісному кредиторові у
відповідності до договору поставки №
042 від 01.11.2012р., укладеного між Первісним
кредитором та Боржником; Новий
кредитор одержує право (замість
Первісного кредитора) вимагати від
Боржника належного виконання всіх
зобов'язань за основним договором;
сторони засвідчують, що сума грошових
зобов'язань Боржника за основним
договором, які передаються за цим
договором від Первісного кредитора до
Нового кредитора становить 3148,07 грн.

Пунктом 1.5 Договору № 17/КП-13
встановлено, що Боржник має виконати на
користь Нового кредитора грошове
зобов'язання у сумі 3148,07 грн. у строк до
31 грудня 2013 року включно.

Пунктом 1 частини 1 ст. 512 Цивільного
кодексу України визначено, що кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 Цивільного
кодексу України правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредиторові.

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом (ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу
України).

Відповідач не виконав зобов'язання
належним чином у встановлений строк, в
наслідок чого, станом на 07.02.2014р.,
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 3148,07 грн.

Враховуючі те, що матеріалами справи
підтверджено факт наявності
заборгованості відповідача перед
позивачем в сумі 3148,07 грн., суд вважає,
що позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повній сумі.

Позивачем також заявлено до стягнення
41,49 грн. пені за період з 01.01.2014р. по
07.02.2014р., 787,02 грн. штрафу та 9,57 грн. 3%
річних за період з 01.01.2014р. по 07.02.2014р.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу
України передбачено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст. 546,549 Цивільного
кодексу України, виконання зобов'язань
за договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, яке боржник повинен передати
кредитору в разі порушення боржником
зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафні санкції за порушення
зобов'язання застосовуються у розмірі
передбаченому сторонами у договорі.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу
України.

Також частиною 6 ст. 232 Господарського
кодексу України передбачено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до п. 7.3 Договору № 042 за
порушення терміну оплати вартості
(ціни) поставленого товару,
встановленого п.6.1 цього договору,
Постачальник має право стягнути з
Покупця пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка діяла у
період порушення винною стороною
грошового зобов'язання, від суми боргу
за кожен день прострочки. Штрафна
санкція, передбачена цим пунктом
договору, нараховується та стягується
понад строк, передбачений п.6 ст.232
Господарського кодексу України в межах
3-ох річного строку.

Згідно п. 7.4 Договору № 042, в разі
порушення грошових зобов'язань за
договором Постачальник також має право
стягнути з Покупця штраф в розмірі 25%
від вартості поставлених, але не
оплачених товарів.

Враховуючи те, що сума основного боргу
не була своєчасно сплачена
відповідачем, відповідно до розрахунку
позивача, відповідачу нараховано та
пред'явлено до стягнення 41,49 грн. пені
за період з 01.01.2014р. по 07.02.2014р., 787,02 грн.
штрафу та 9,57 грн. 3% річних за період з
01.01.2014р. по 07.02.2014р.

Беручи до уваги, що матеріалами справи
підтверджено затримку виконання
відповідачем взятих на себе договірних
зобов'язань, суд доходить висновку про
правомірність вимог позивача щодо
стягнення пені, штрафу та річних.
Вимоги є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

За таких обставин, суд доходить
висновку про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чернігівська
Електронна Компанія» (вул.
Комсомольська, 43, м. Чернігів, 14000, , р/р 2 в ПАТ
"Полікомбанк", МФО 353100) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Чернігівторг»
(юридична адреса: пр. Набережно-Лугова,
2-В, м. Київ, 04071; поштова адреса: вул. 77
Гвардійської дивізії, 1, м. Чернігів, 14000;
, р/р 3063 в ПАТ "Креді
Агріколь Банк" м. Київ, МФО 300614) 3986,15 грн.
(три тисячі дев'ятсот вісімдесят шість
грн. 15 коп.) заборгованості, в тому числі
3148,07 грн. основного боргу, 41,49 грн. пені,
787,02 грн. штрафу та 9,57 грн. 3% річних, та
1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять
сім грн. 00 коп.) на відшкодування витрат
по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

В судовому засіданні 08.04.2014р., на
підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено тільки вступну та
резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 09.04.2014р.

Суддя
Ю.М. Бобров