м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2300/14 09.04.14
За позовомТернопільського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Тернопільській
областідоДержавного підприємства
«Укрветсанзавод»простягнення 7 670,96
грн.Суддя Босий В.П.
Представники сторін:
від позивача:не з'явивсявід
з'явивсяпрокурор:Вакалюк Д.С.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Тернопільський міжрайонний прокурор з
нагляду за додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Тернопільській області
звернувся до господарського суду міста
Києва з позовом до Державного
підприємства «Укрветсанзавод» (надалі
- «Підприємство») про стягнення 7 670,96
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідач здійснює свою господарську
діяльність з порушенням вимог
законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, у
зв'язку з чим прокурор вказує на
завдання державі шкоди в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря на
загальну суму 7 670,96 грн.
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 19.03.2014 р. розгляд справи
відкладено до 09.04.2014 р. у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представників сторін та неподанням ним
витребуваних доказів.
Прокурор в судове засідання з'явилася,
надала документи та пояснення стосовно
суті спору, позовні вимоги підтримала
та просила задовольнити їх повністю.
В судове засідання представник
позивача не з'явився, на виконання
вимог ухвали на адресу господарського
суду міста Києва направив витребувані
документи, про причини неявки суд не
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, витребувані
ухвалами суду докази та відзив на
позовну заяву не подав, про поважні
причини неявки суд не повідомив, хоча
про час і місце судового засідання був
належним чином повідомлений, що
підтверджується відмітками на звороті
ухвали суду.

Місцезнаходження відповідача за
адресою: 01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, 1,
на яку було відправлено ухвали суду,
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців №18277569 від
03.04.2014 р., матеріалами справи та вказано
в позові.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що сторони повідомлені про час та місце
судового розгляду належним чином, а
матеріали справи містять достатні
докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
прокурора, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Державною екологічною інспекцією у
Тернопільській області у період з
02.02.2012 р. по 03.02.2012 р. було проведено
перевірку дотримання Підприємством
вимог природоохоронного
законодавства, за наслідками якої
складено акт перевірки дотримання
природоохоронного законодавства.

Вказаним актом встановлено, що
Підприємство не має дозволу на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря від стаціонарних джерел викиду
забруднюючих речовин, що є порушенням
вимог Закону України «Про охорону
атмосферного повітря» та Закону
України «Про охорону навколишнього
природного середовища».

03.02.2012 р. Державною екологічною
інспекцією у Тернопільській області
було складено протокол про
адміністративне правопорушення №000046
відносно керівника Підприємства, та
винесено постанову про накладення
адміністративного стягнення №000046 у
зв'язку з порушенням порядку
здійснення викиду забруднюючих
речовин в атмосферу від стаціонарних
джерел у розмірі 100,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку із
недотриманням, на думку прокурора,
відповідачем нормативів викидів
забруднюючих речовин в повітря, у
зв'язку з чим прокурор вказує на
заподіяння шкоди державі на загальну
суму 7 670,96 грн.

Статтею 5 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
передбачено, що державній охороні і
регулюванню використання на території
України підлягають: навколишнє
природне середовище як сукупність
природних і природно-соціальних умов
та процесів, природні ресурси, як
залучені в господарський обіг, так і
невикористовувані в економіці в даний
період (земля, надра, води, атмосферне
повітря, ліс та інша рослинність,
тваринний світ), ландшафти та інші
природні комплекси.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України
«Про охорону навколишнього природного
середовища» в порядку спеціального
використання природних ресурсів
громадянам, підприємствам, установам і
організаціям надаються у володіння,
користування або оренду природні
ресурси на підставі спеціальних
дозволів, зареєстрованих у
встановленому порядку, за плату для
здійснення виробничої та іншої
діяльності, а у випадках, передбачених
законодавством України, - на пільгових
умовах.

Статтею 10 Закону України «Про охорону
атмосферного повітря» визначено, що
підприємства, установи, організації та
громадяни - суб'єкти підприємницької
діяльності, що здійснюють викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря та діяльність яких пов'язана з
впливом фізичних та біологічних
факторів на його стан, зобов'язані:
здійснювати
організаційно-господарські, технічні
та інші заходи щодо забезпечення
виконання вимог, передбачених
стандартами та нормативами
екологічної безпеки у галузі охорони
атмосферного повітря, дозволами на
викиди забруднюючих речовин тощо;
вживати заходів щодо зменшення обсягів
викидів забруднюючих речовин і
зменшення впливу фізичних факторів;
забезпечувати безперебійну ефективну
роботу і підтримання у справному стані
споруд, устаткування та апаратури для
очищення викидів і зменшення рівнів
впливу фізичних та біологічних
факторів; здійснювати контроль за
обсягом і складом забруднюючих
речовин, що викидаються в атмосферне
повітря, і рівнями фізичного впливу та
вести їх постійний облік; заздалегідь
розробляти спеціальні заходи щодо
охорони атмосферного повітря на
випадок виникнення надзвичайних
ситуацій техногенного та природного
характеру і вживати заходів для
ліквідації причин, наслідків
забруднення атмосферного повітря;
забезпечувати здійснення
інструментально-лабораторних
вимірювань параметрів викидів
забруднюючих речовин стаціонарних і
пересувних джерел та ефективності
роботи газоочисних установок;
забезпечувати розроблення методик
виконання вимірювань, що враховують
специфічні умови викиду забруднюючих
речовин; використовувати метрологічно
атестовані методики виконання
вимірювань і повірені засоби
вимірювальної техніки для визначення
параметрів газопилового потоку і
концентрацій забруднюючих речовин в
атмосферному повітрі та викидах
стаціонарних і пересувних джерел;
здійснювати контроль за проектуванням,
будівництвом і експлуатацією споруд,
устаткування та апаратури для очищення
газопилового потоку від забруднюючих
речовин і зниження впливу фізичних та
біологічних факторів, оснащення їх
засобами вимірювальної техніки,
необхідними для постійного контролю за
ефективністю очищення, дотриманням
нормативів гранично допустимих
викидів забруднюючих речовин і рівнів
впливу фізичних та біологічних
факторів та інших вимог законодавства
в галузі охорони атмосферного повітря;
своєчасно і в повному обсязі
сплачувати екологічний податок.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України
«Про охорону атмосферного повітря»
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря стаціонарними
джерелами можуть здійснюватися на
підставі дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до першої групи, центральним органом
виконавчої влади, що реалізує державну
політику у сфері охорони навколишнього
природного середовища, за погодженням
з центральним органом виконавчої
влади, що реалізує державну політику у
сфері санітарного та епідемічного
благополуччя населення.

Як вбачається із матеріалів справи,
Підприємством у період з 01.02.2011 р. по
01.02.2012 р. здійснювало викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами без
відповідного дозволу, передбаченого ч.
5 ст. 11 Закону України «Про охорону
атмосферного повітря», що
підтверджується актом Державною
екологічною інспекцією у
Тернопільській області перевірки
дотримання природоохоронного
законодавства, складеним за наслідком
проведеної перевірки у період з 02.02.2012
р. по 03.02.2012 р.

За змістом ст. 33 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря» особи,
винні, зокрема, у викидах забруднюючих
речовин в атмосферне повітря без
дозволу спеціально уповноважених на те
органів виконавчої влади відповідно до
закону, несуть відповідальність згідно
з законом.

Матеріалами справи підтверджується
факт відсутності у Підприємства
дозволу на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами.

03.02.2012 р. Державною екологічною
інспекцією у Тернопільській області
було складено протокол про
адміністративне правопорушення №000046
відносно керівника Підприємства, та
винесено постанову про накладення
адміністративного стягнення №000046 у
зв'язку з порушенням порядку
здійснення викиду забруднюючих
речовин в атмосферу стаціонарними
джерелами у розмірі 100,00 грн.

Таким чином судом встановлено, що у
період з 01.02.2011 р. по 01.02.2012 р.
відповідачем було здійснено викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря з перевищенням затверджених у
дозволах нормативів гранично
допустимих викидів забруднюючих
речовин, що підтверджується
матеріалами справи та не спростовано
належним чином відповідачем.

При цьому, у зв'язку зі встановленням
Державною екологічною інспекцією у
Тернопільські області відповідних
порушень, на керівника Підприємства
було накладено адміністративне
стягнення - штраф у розмірі 100,00 грн.

Стаття 41 Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
встановлює економічні заходи
забезпечення охорони навколишнього
природного середовища, зокрема,
передбачає відшкодування в
установленому порядку збитків,
завданих порушенням законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища.

У відповідності до приписів статей 68, 69
Закону України «Про охорону
навколишнього природного середовища»
порушення законодавства України про
охорону навколишнього природного
середовища тягне за собою встановлену
цим Законом та іншим законодавством
України дисциплінарну,
адміністративну, цивільну і
кримінальну відповідальність.
Підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодовувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, в
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України. Застосування
заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршенням якості
природних ресурсів. Шкода, заподіяна
внаслідок порушення законодавства про
охорону навколишнього природного
середовища, підлягає компенсації в
повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної
порушенням природоохоронного
законодавства, за своєю правовою
природою є відшкодуванням
позадоговірної шкоди, тобто деліктною
відповідальністю.

Загальне положення про
цивільно-правову відповідальність за
завдання позадоговірної шкоди
визначено у статті 1166 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Підставою деліктної відповідальності
є протиправне шкідливе винне діяння
особи, яка завдала шкоду. Для
відшкодування завданої шкоди
необхідно довести такі факти як
неправомірність поведінки особи; вина
завдавача шкоди; наявність шкоди;
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх вищезазначених умов є
обов'язковим для прийняття судом
рішення про відшкодування шкоди.
Відсутність хоча б одного з цих
елементів виключає відповідальність
за заподіяну шкоду.

В деліктних правовідносинах саме на
позивача покладається обов'язок
довести наявність шкоди,
протиправність (незаконність)
поведінки заподіювача шкоди та
причинний зв'язок такої поведінки із
заподіяною шкодою, в свою чергу,
відповідач повинен довести, що в його
діях (діях його працівників) відсутня
вина у заподіянні шкоди.

З огляду на викладене, відповідач
здійснював в процесі своєї діяльності
викиди забруднюючих речовин в
атмосферне повітря без відповідного
дозволу, а відтак суд приходить до
висновку про виникнення у Підприємства
зобов'язання з відшкодування завданих
державі збитків.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про
охорону атмосферного повітря» шкода,
завдана порушенням законодавства про
охорону атмосферного повітря, підлягає
відшкодуванню у порядку та розмірах,
встановлених законом.

За змістом пункту 1.2 Методики
розрахунку розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, затвердженої наказом
Міністерства охорони навколишнього
природного середовища України від
10.12.2008 р. №639 (надалі - «Методика»),
методика встановлює порядок
визначення розмірів відшкодування
збитків, заподіяних державі в
результаті наднормативних викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
суб'єктів господарювання (юридичних і
фізичних осіб).

Згідно з п. 2.1.1 Методики
наднормативними викидами забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
вважаються викиди забруднюючих
речовин, які перевищують затверджені
граничнодопустимі викиди, установлені
дозволом на викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами.

При цьому, пунктом 2.2 Методики
встановлено, що факт наднормативного
викиду забруднюючих речовин в
атмосферне повітря встановлюється
державними інспекторами при
проведенні перевірки суб'єктів
господарювання
інструментально-лабораторними
методами контролю та розрахунковими
методами.

Відповідно до п. 4.1 Методики розмір
відшкодування збитків за
наднормативний викид однієї тонни
забруднюючої речовини в атмосферне
повітря розраховується на основі
розміру мінімальної заробітної плати,
установленої на час виявлення
порушення, помноженої на коефіцієнт 1,1,
з урахуванням регулювальних
коефіцієнтів і показника відносної
небезпечності кожної забруднюючої
речовини. Загальний розмір
відшкодування збитків розраховується
як сума розмірів збитків за
наднормативний викид в атмосферне
повітря кожної забруднюючої речовини.

Суд відзначає, що державним
інспектором з охорони навколишнього
природного середовища Тернопільської
області з урахуванням вимог Методики
було здійснено розрахунок збитків,
заподіяних Підприємством в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря у період з
01.02.2011 р. по 01.02.2012 р., відповідно до якого
сума збитків становить 7 670,96 грн.

За таких обставин суд приходить до
висновку, що розрахунок розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря Підприємством, був
складений у відповідності до вимог
чинного законодавства України.

Таким чином, відповідачем, з його вини,
було вчинено протиправні дії -
забруднення атмосферного повітря за
відсутності відповідного дозволу, чим
завдано шкоди державі у розмірі 7 670,96
грн., і між діями відповідача та
заподіяними збитками наявний
причинно-наслідковий зв'язок.

Викладені обставини свідчать про
наявність всіх елементів
правопорушення, що має наслідком
відповідальність у вигляді стягнення
шкоди, а відтак свідчить про
правомірність та обґрунтованість
позовних вимог прокурора, у зв'язку з
чим вимоги про стягнення з
Підприємства збитків у розмірі 7 670,96
грн. підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Стосовно правомірності звернення
прокурора з даним позовом суд
відзначає наступне.

Відповідно до ст. 121 Конституції
України на прокуратуру України
покладається представництво інтересів
держави в суді у випадках, визначених
законом.

Згідно з п. 6 частини другої ст. 20 Закону
України «Про прокуратуру» при
виявленні порушень закону прокурор або
його заступник у межах своєї
компетенції мають право звертатись до
суду з заявами про захист прав і
законних інтересів громадян, держави, а
також підприємств та інших юридичних
осіб.

Ст. 361 Закону України «Про прокуратуру»
передбачає, що представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом. Підставою
представництва у суді інтересів
держави є наявність порушень або
загрози порушень економічних,
політичних та інших державних
інтересів внаслідок протиправних дій
(бездіяльності) фізичних або юридичних
осіб, що вчиняються у відносинах між
ними або з державою. Формами
представництва є, зокрема, звернення до
суду з позовами, коли порушуються
інтереси держави та участь у розгляді
судами справ. Прокурор самостійно
визначає підстави для представництва у
судах, форму його здійснення і може
здійснювати представництво в будь-якій
стадії судочинства в порядку,
передбаченому процесуальним законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до
господарського суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві.

У рішенні Конституційного Суду України
від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 зазначено,
що інтереси держави можуть збігатися
повністю, частково або не збігатися
зовсім з інтересами державних органів,
державних підприємств та організацій
чи з інтересами господарських
товариств з часткою державної
власності у статутному фонді. Проте
держава може вбачати свої інтереси не
тільки в їх діяльності, але й в
діяльності приватних підприємств,
товариств. Із врахуванням того, що
«інтереси держави» є оціночним
поняттям, прокурор чи його заступник у
кожному конкретному випадку
самостійно визначає з посиланням на
законодавство, на підставі якого
подається позов, в чому саме відбулося
чи може відбутися порушення
матеріальних або інших інтересів
держави, обґрунтовує у позовній заяві
необхідність їх захисту та зазначає
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Згідно з п. 4.2 положення про Державну
екологічну інспекцію у Тернопільській
області, затвердженого наказом
Державної екологічної інспекції
України №136 від 12.12.2011 р., вона здійснює
державний нагляд (контроль) за
додержанням територіальними органами
центральних органів виконавчої влади,
місцевими органами виконавчої влади,
органами місцевого самоврядування в
частині делегованих їм повноважень
органів виконавчої влади,
підприємствами, установами та
організаціями незалежно від форм
власності і господарювання,
громадянами України, іноземцями та
особами без громадянства, а також
юридичними особами - нерезидентами
вимог законодавства зокрема, про
охорону атмосферного повітря.

В даному випадку інтереси держави
полягають в захисті та охороні
атмосферного повітря України, а тому
враховуючи викладене, Тернопільського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері правомірно
згідно діючого законодавства
звернувся до суду з даною позовною
заявою для захисту інтересів держави в
особі Державної екологічної інспекції
у Тернопільській області.

Стосовно розподілу судових витрат суд
відзначає наступне.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру підлягає сплаті
судовий збір у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Частиною 3 статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судовий збір, від
сплати якого позивач у встановленому
порядку звільнений, стягується з
відповідача в доход бюджету
пропорційно розміру задоволених вимог,
якщо відповідач не звільнений від
сплати судового збору.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Тернопільського
міжрайонного прокурора з нагляду за
додержанням законів у
природоохоронній сфері в інтересах
держави в особі Державної екологічної
інспекції у Тернопільській області
задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Укрветсанзавод» (01001, м. Київ, вул. Б.
Грінченка, 1; ідентифікаційний код 38519326)
збитки, заподіяні державі в результаті
наднормативних викидів в атмосферне
повітря, у розмірі 7 670 (сім тисяч
шістсот сімдесят) грн. 96 коп. в
наступних частинах: (30%) 2 301,29 грн. в
доход спеціального фонду Державного
бюджету України, (50%) 3 835,48 грн. в доход
спеціального фонду місцевого бюджету
Острівської сільської ради, (20%) 1 534,19
грн. в доход спеціального фонду
місцевого бюджету Тернопільської
обласної ради на р/р 0540, код
бюджету 24062100, ідентифікаційний код
одержувача 38038156 в ГУДКСУ у
Тернопільській області, МФО 838012.

3. Стягнути з Державного підприємства
«Укрветсанзавод» (01001, м. Київ, вул. Б.
Грінченка, 1; ідентифікаційний код 38519326)
в дохід Державного бюджету України
судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 14.04.2014 р.

Суддя
В.П. Босий