ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року Справа № 910/15419/13

Вищий господарський суд України у
складі: суддя Львов Б.Ю. (доповідач) -
головуючий, судді Бенедисюк І.М. і
Харченко В.М.,

розглянувши касаційну скаргу
державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА", м.
Київ,

на рішення господарського суду міста
Києва від 05.12.2013

та постанову Київського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014

зі справи № 910/15419/13

за позовом державного підприємства
"ЗАВОД 410 ЦА" (далі - Завод)

до державного підприємства "Антонов"
(далі - Підприємство), м. Київ,

Державної служби інтелектуальної
власності України (далі - Служба),
м. Київ,

про визнання недійсними свідоцтв
України на знаки для товарів і послуг
та зобов'язання вчинити певні дії,

за участю представників сторін:

Заводу - Малеєвої Ю.К.,

Підприємства - Деяки Я.В., Кириченко І.А.,
Краснікова В.С.,

Служби - Ресенчука В.М.,

ВСТАНОВИВ:

Завод звернувся до господарського суду
міста Києва з позовом про визнання
недійсними свідоцтв України на знаки
для товарів і послуг: від 15.11.2000 № 16958
("АНТОНОВ"; заявка на реєстрацію від
05.11.1996), від 15.11.2000 № 16959 ("ANTONOV"; заявка на
реєстрацію від 05.11.1996), від 25.04.1997 № 8008
("АН"; заявка на реєстрацію від 16.04.1993),
від 25.04.1997 № 8009 ("AN"; заявка на реєстрацію
від 16.04.1993), що належать Підприємству, а
також просив зобов'язати Службу внести
відповідні зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг та здійснити необхідну офіційну
публікацію.

Позовні вимоги з посиланням на приписи
пункту 4 статті 6 Закону України від
15.12.1993 № 3689-XII "Про охорону прав на знаки
для товарів і послуг" (далі - Закон № 3689)
мотивовано невідповідністю названих
свідоцтв України умовам надання
правової охорони внаслідок
відтворення в них прізвища відомої в
Україні особи - генерального
конструктора ОСОБА_7.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 05.12.2013 (суддя Бондарчук В.В.),
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 (колегія
суддів у складі: Разіна Т.І. - головуючий
суддя, судді Доманська М.Л., Копитова
О.С.), у задоволенні позову відмовлено.

Прийняті зі справи судові рішення з
посиланням, зокрема, на приписи статей
1, 5, 6, 10, 16, 19, 20 Закону № 3689, статей 16, 269, 294
Цивільного кодексу України, статей 67, 188
Господарського кодексу України
мотивовано тим, що реєстрація за
Підприємством спірних торговельних
марок (знаків для товарів і послуг) не
порушує прав та/або охоронюваних
законом інтересів Заводу.

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України Завод
просить зазначені рішення місцевого і
постанову апеляційного господарських
судів зі справи скасувати внаслідок їх
прийняття з неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права, а справу
передати на новий розгляд до суду
першої інстанції.

Підприємство подало відзив на
касаційну скаргу, в якому зазначило про
безпідставність її доводів та просило
судові рішення зі справи залишити без
змін, а скаргу - без задоволення.

Учасників судового процесу відповідно
до статті 1114 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) належним чином
повідомлено про час і місце розгляду
касаційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення
попередніми судовими інстанціями
обставин справи та правильність
застосування ними норм матеріального і
процесуального права, заслухавши
представників сторін, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
задоволення касаційної скарги з
урахуванням такого.

Як встановлено місцевим та апеляційним
господарськими судами, Завод,
обґрунтовуючи порушення його прав та
інтересів згаданими реєстраціями,
послався на виникнення в його
господарській діяльності спірних
питань, пов'язаних з виконанням
зобов'язань за укладеним ним 04.09.2009 з
Підприємством ліцензійним договором №
02-552-09, за яким Завод одержав право на
використання цих торговельних марок,
за що зобов'язався сплачувати
Підприємству відповідну винагороду.

Згідно з підпунктом "а" пункту 1 статті 19
Закону № 3689 свідоцтво може бути
визнано у судовому порядку недійсним
повністю або частково у разі
невідповідності зареєстрованого знака
умовам надання правової охорони.

За приписами абзацу четвертого пункту 4
статті 6 Закону № 3689 не реєструються як
знаки позначення, які відтворюють
прізвища, імена, псевдоніми та похідні
від них, портрети і факсиміле відомих в
Україні осіб без їх згоди.

Відповідно до абзацу п'ятого пункту 3
постанови Верховної Ради України від
23.12.1993 № 3771-XII "Про введення в дію Закону
України "Про охорону прав на знаки для
товарів і послуг" свідоцтво України
може бути визнано недійсним у разі
невідповідності знака умовам його
реєстрації, визначеним законодавством,
що діяло на дату подання заявки.

У свою чергу, статтею 1 ГПК України
передбачено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Місцевий та апеляційний господарські
суди, повно і всебічно дослідивши
обставини справи, перевіривши їх
поданими сторонами доказами, яким дали
необхідну оцінку, з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
навівши в судових рішеннях зі справи
необхідне мотивування, встановивши те,
що ОСОБА_7 (видатний український
авіаконструктор) помер у ІНФОРМАЦІЯ_1,
тобто до подання заявок на реєстрацію
спірних знаків, дослідивши обставини,
пов'язані з наявністю згаданого
ліцензійного договору від 04.02.2009 №
02-552-09, - дійшли обґрунтованих висновків
щодо реєстрації уповноваженим
відомством спірних торговельних марок
без порушення прав та/або охоронюваних
законом інтересів Заводу, а тому й
правомірно відмовили в позові.

Доводи касаційної скарги не
спростовують наведеного в
оскаржуваних судових рішеннях.

Таким чином, рішення місцевого та
постанова апеляційного господарських
судів зі справи за відсутності
передбачених законом підстав для їх
скасування мають бути залишені без
змін.

Керуючись статтями 1117, 1119-11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду міста
Києва від 05.12.2013 та постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 зі
справи № 910/15419/13 залишити
без змін, а касаційну скаргу державного
підприємства "ЗАВОД 410 ЦА" - без
задоволення.

Суддя Б.Львов

Суддя
І.Бенедисюк

Суддя
В.Харченко