ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року Справа № 922/1191/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого:Панової
І.Ю.,суддів:Білошкап О.В., Погребняка
В.Я.,

розглянувши касаційну скаргу
Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"на
ухвалу та постановугосподарського
суду Харківської області від 11.10.2013
Харківського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013у справі
№ 922/1191/13 господарського суду
Харківської областіза
заявоюПриватного акціонерного
товариства "АККО-ІНВЕСТ"провизнання
банкрутом

за участю представників сторін: від
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль" - Гіндрюк Т.С.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 11.10.2013 у справі
№ 922/1191/13 визнано грошові
вимоги кредитора - ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль", що забезпечені заставою майна
банкрута у загальній сумі 99 187 043,60 грн.,
які включено до реєстру вимог
кредиторів банкрута окремо.
Зобов'язано ліквідатора окремо внести
до реєстру вимог кредиторів відомості
про майно боржника, що є предметом
застави (іпотеки), а саме: двоповерхову
будівлю їдальні №119 (літера "Д"), площа
2946,7 кв.м., що розташована за адресою: м.
Херсон, вул. Тираспольська, 1; нежитлові
будівлі літ. "А-1", літ. "Б-1", загальною
площею 821,7 кв. м., з надвірними спорудами
літ. "В" (сарай), літ. "Г" (навіс), літ. "Д"
(вбиральня), №1-:-4 (огорожі), що
знаходяться за адресою: м. Харків, вул.
Якіра, буд. 109, нежитлову будівлю літ.
"А-3", нежитлову будівлю літ."Б-2",
нежитлову будівлю літ. "В-2", нежитлову
будівлю літ. "Ж-2", нежитлову будівлю літ.
" 3-1", нежитлову будівлю літ. "И-1",
нежитлову будівлю літ. "Г-1", нежитлову
будівлю літ. "Д-4", нежитлову будівлю літ.
"Е-2", заг. площею 12 220,5 кв.м., що
розташовані за адресою: м. Харків, вул.
Жовтневої Революції, 243 "А",, нежитлові
приміщення № 1,2, 3 в літ. "А-1", площа 178,3
кв.м., що знаходяться за адресою: м.
Харків, пр. Гагаріна, буд. 24-А.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 у справі
№ 922/1191/13 апеляційну скаргу ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" залишено без
задоволення, ухвалу господарського
суду Харківської області від 11.10.2013 у
справі № 922/1191/13 залишено без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" звернулось до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, просило скасувати
ухвалу господарського суду
Харківської області від 11.10.2013 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 у справі
№ 922/1191/13 про банкрутство ПАТ
"АККО-ІНВЕСТ", прийняти нове рішення,
яким включити до реєстру вимог
кредиторів у справі № 922/1191/13 про
банкрутство ПАТ "АККО-ІНВЕСТ"
кредиторські вимоги ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" на загальну суму 99 187 043,60
грн., в тому числі, вимоги в сумі 41 740 541,00
грн., як такі що забезпечені заставою,
кредиторські вимоги в сумі 45 129 736,76 грн.
в четверту чергу та кредиторські
вимоги в сумі 12 316 765,80 грн. в шосту чергу
задоволення, посилаючись на порушення
судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст.ст. 14,
31 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ст. 43 ГПК
України.

Переглянувши у касаційному порядку
прийняті у даній справі судові акти, на
підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши
застосування господарськими судами
норм матеріального та процесуального
права, Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", колегія
суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку, що касаційна
скарга підлягає частковому
задоволенню, з огляду на таке.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 15.04.2013 у справі
№ 922/1191/13, яка залишена без
змін постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
03.06.2013 та постановою Вищого
господарського суду України від 23.07.2013,
порушено провадження у справі про
банкрутство Приватного акціонерного
товариства "АККО-ІНВЕСТ" на підставі ст.
95 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції
Закону від 22.12.2011 № 4212-VI.

Постановою господарського суду
Харківської області від 17.04.2013 у справі
№ 922/1191/13 визнано Приватне
акціонерне товариство "АККО-ІНВЕСТ"
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру; призначено ліквідатором
Приватного акціонерного товариства
"АККО-ІНВЕСТ" голову ліквідаційної
комісії Колесникова Олексія
Миколайовича; зобов'язано ліквідатора
Колесникова О.М. здійснити офіційне
оприлюднення в газеті "Голос України"
або "Урядовий кур'єр" повідомлення про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури.

26.04.2013 в газеті "Голос України" № 81 (5581)
опубліковано оголошення про визнання
банкрутом ПАТ "АККО-ІНВЕСТ" та
відкриття ліквідаційної процедури, і
про призначення ліквідатором
Колеснікова О.М.

30.05.2013 до господарського суду
Харківської області АТ "Райффайзен
Банк Аваль" звернулось з заявою про
визнання кредиторських вимог у справі
про банкрутство ПАТ "АККО-ІНВЕСТ" та
включення їх до реєстру вимог
кредиторів у справі № 922/1191/13 в сумі 99 187
043,06 грн., у тому числі, кредиторські
вимоги у сумі 41 740 541,00 грн. - як такі, що
забезпечені заставою, кредиторські
вимоги у сумі 45 129 736,76 грн. - в четверту
чергу та в сумі 12 316 765,80 грн. - в шосту
чергу.

Судом першої інстанції в оскаржуваній
ухвалі встановлено, що заборгованість
боржника перед кредитором
підтверджена рішенням господарського
суду Харківської області у справі №
5023/6334/11 від 28.09.2011, яке набрало законної
сили, відповідно до якого з боржника
було стягнуто солідарно з на користь
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі
Харківської обласної дирекції АТ
"Райффайзен Банк Аваль" заборгованість
за кредитними договорами у розмірі 10 438
472,10 доларів США (еквівалент в гривні - 83
220 718,81 грн.) та 475 985,47 грн., а також
стягнуто з ПАТ "АККО-ІНВЕСТ" на користь
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі
Харківської обласної дирекції АТ
"Райффайзен Банк Аваль" за кредитними
договорами у розмірі 22 490,72 доларів США
(еквівалент в гривні - 179 307,26 грн.) та 401
907,62 грн. Постановою Харківського
апеляційного господарського суду від
19.12.2011 рішення господарського суду
Харківської області від 28.09.2011 у справі
№ 5023/6334/11 скасовано, в частині
стягнення з боржника пені за
невиконання умов кредитних договорів в
сумі 1 219 276,92 доларів США; пені за
невиконання умов кредитних договорів
щодо сплати відсотків в сумі 112 832,57
доларів США та залишено в цій частині
позов без розгляду. В іншій частині
рішення залишено без змін.

Також господарським судом встановлено,
що ПАТ "Райфайзен Банк Аваль",
звертаючись з заявою з грошовими
вимогами до банкрута, посилався на те,
що 13.11.2006 між ним та ПАТ "АККО-ІНВЕСТ",
ТОВ "Анк-Моторс", ТОВ "Акко-Моторс", ТОВ
"ННК-інвест", ТОВ "Алк-інвест" укладено
генеральну угоду № 574 від 13.11.2006, в межах
якої між ПАТ "АККО-ІНВЕСТ" та банком
укладено ряд кредитних договорів. У
забезпечення виконання вимог за
генеральною угодою № 574 від 13.11.2006 між
банком та ПАТ "АККО-ІНВЕСТ" укладено
договори іпотеки за № 574/1 від 16.11.2006, №
574/2 від 16.04.2007, № 574/7 від 16.04.2007, № 574/3
від 16.11.2006. Заставна вартість предметів
іпотеки сторонами визначена в
загальній сумі 41 740 541,00 грн.

Суд першої інстанції, керуючись ст. 11 ЦК
України, п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 2 ст. 22 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень",
зазначив, що зазначені приписи Закону
кореспондуються з п. 2.7, п. 5.1.- 5.10, п. 8.1
генеральної угоди за № 574 від 13.11.2006,
відповідно до яких зобов'язання
боржника перед кредитором складаються
з сум наданого боржнику кредиту,
нарахованих відсотків, суми штрафів та
пені за прострочення виконання
кредитних зобов'язань боржником,
нарахованою сумою можливих збитків, а
укладеними договорами іпотеки за № 574/1
від 16.11.2006, № 574/2 від 16.04.2007, № 574/7 від
16.04.2007, № 574/3 від 16.11.2006, забезпечено
виконання зобов'язань боржника перед
кредитором, що випливають з укладеної
генеральної угоди за № 574 від 13.11.2006.

Господарським судом встановлено, що до
заяви кредитора з вимогами до банкрута
ПАТ "АККО-ІНВЕСТ" банком не надано
доказів, що сума його вимог лише
частково забезпечена заставою майна
боржника (41 740 541,00 грн.), не надано
доказів припинення іпотеки або застави
нерухомого майна.

Крім того, суд першої інстанції
зазначив, що згідно з інформаційною
довідкою з Державного реєстру іпотек
від 05.04.2013, зазначене в заяві кредитора
майно банкрута знаходиться під
обтяженням (відомості про іпотеку),
реєстраційні номери обтяження №№
4065441,4813409, 4813422,6058711.

Враховуючи зазначене, господарський
суд дійшов висновку, що заявлені вимоги
кредитора - Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль" до
банкрута повністю забезпечені
заставою нерухомого майна банкрута ПАТ
"АККО-ІНВЕСТ" на суму 99 187 043,60 грн.

Суд апеляційної інстанції, залишивши
ухвалу господарського суду
Харківської області від 11.10.2013 у справі
№922/1191/13 без змін, а апеляційної скаргу -
без задоволення, в постанові дійшов
висновку, що, оскільки, під час розгляду
справи судом першої інстанції
встановлені фактичні обставини справи
на основі повного і об'єктивного
дослідження поданих доказів, висновки
суду відповідають цим обставинам та їм
надана правильна юридична оцінка з
правильним застосуванням норм
матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника про те, що його вимоги
до банкрута ПАТ "АККО-ІНВЕСТ" у сумі 57 446
502,56 грн. не забезпечені заставою
боржника колегією суддів апеляційної
інстанції не прийнято до уваги,
оскільки при зверненні ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" до місцевого
господарського суду з заявою з
кредиторськими вимогами до ПАТ
"АККО-ІНВЕСТ" заявником не надано
доказів оцінки заставного та
іпотечного майна станом на момент
звернення з урахуванням кон'юнктури
ринку, а відповідно і доказів того, що
реалізація заставного майна не
забезпечить задоволення його вимог у
повному обсязі.

Крім того, з матеріалів справи судом
апеляційної інстанції встановлено, що
заставна вартість майна, визначеного в
іпотечних договорах № 574/1, № 574/2, № 573/3
неодноразово змінювалась, у зв'язку з
чим вносились відповідні зміни до
договорів іпотеки, кредитором не
надано доказів на підтвердження того,
чи змінювалось заставне майно у своїх
кількісних та якісних характеристиках
та яким чином, та яка його ринкова
вартість на момент звернення до
місцевого господарського суду.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що ухвала
господарського суду про визнання
грошових вимог кредитора - ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль", як таких, що
повністю забезпечені заставою майна
банкрута у загальній сумі 99 187 043,60 грн.
та постанова суду апеляційної
інстанції прийняті із порушенням
вимог ст. 43 ГПК України, при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи, а також з порушенням вимог
матеріального права та спеціального
Закону, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", в редакції
Закону від 22.12.2011 № 4212-VI, кредитор -
юридична або фізична особа, а також
органи державної податкової служби та
інші державні органи, які мають
підтверджені у встановленому порядку
документами вимоги щодо грошових
зобов'язань до боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство і виконання яких не
забезпечено заставою майна боржника;

поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство;

забезпечені кредитори - кредитори,
вимоги яких забезпечені заставою майна
боржника (майнового поручителя).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 23 Закону,
забезпечені кредитори зобов'язані
подати заяву з грошовими вимогами до
боржника під час провадження у справі
про банкрутство лише в частині вимог,
що є незабезпеченими, або за умови
відмови від забезпечення.

Згідно ч. 3 ст. 95 спеціального Закону,
кредитори мають право заявити свої
вимоги до боржника, який ліквідується,
у місячний строк з дня офіційного
оприлюднення повідомлення про
визнання боржника, який ліквідується,
банкрутом, на офіційному веб-сайті
Вищого господарського суду України в
мережі Інтернет.

Зазначений строк є граничним і
поновленню не підлягає.

Особи, вимоги яких заявлені після
закінчення строку, встановленого для
їх подання, або не заявлені взагалі, не
є конкурсними кредиторами, а їх вимоги
погашаються в шосту чергу.

Як вбачається із матеріалів справи,
26.04.2013 в газеті "Голос України" № 81 (5581)
опубліковано оголошення про визнання
банкрутом ПАТ "АККО-ІНВЕСТ" та
відкриття ліквідаційної процедури, і
про призначення ліквідатором
Колеснікова О.М.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 30.05.2013 до
господарського суду Харківської
області АТ "Райффайзен Банк Аваль"
звернулось з заявою про визнання
кредиторських вимог у справі про
банкрутство ПАТ "АККО-ІНВЕСТ" та
включення їх до реєстру вимог
кредиторів у справі № 922/1191/13 в сумі 99 187
043,06 грн., у тому числі, кредиторські
вимоги у сумі 41 740 541,00 грн. - як такі, що
забезпечені заставою, кредиторські
вимоги у сумі 45 129 736,76 грн. - в четверту
чергу та в сумі 12 316 765,80 грн. - в шосту
чергу.

Колегія суддів касаційної інстанції
зазначає, що виходячи з вимог
спеціального Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
обов'язок надання правового аналізу
поданих кредиторських вимог, підстав
виникнення грошових вимог кредиторів
до боржника, їх характеру,
встановлення розміру та моменту
виникнення цих грошових вимог,
покладений на господарський суд.

На підставі вимог ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається із тексту мотивувальної
частини ухвали та постанови, суди
попередніх інстанцій фактично
ухилились, в порушення вимог ст.ст. 4-2 ,
4-7, 33, 34, 43, 84 ГПК України, від з'ясування в
тексті процесуальних документів та
надання правового аналізу та
докладного розгляду по суті
кредиторських вимог ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" до боржника.

Із заяви ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" про
визнання кредитором у справі
№ 922/1191/13 про банкрутство ПАТ
"АККО-ІНВЕСТ" вбачається, що кредитор
просив господарський суд визнати його
вимоги на загальну суму 99 187 043,60 грн., в
тому числі, вимоги в сумі 41 740 541,00 грн.,
як такі що забезпечені заставою,
кредиторські вимоги в сумі 45 129 736,76 грн.
в четверту чергу та кредиторські
вимоги в сумі 12 316 765,80 грн. в шосту чергу
задоволення.

З'ясовуючи статус даного кредитора у
справі про банкрутство ПАТ
"АККО-ІНВЕСТ", суд першої інстанції в
ухвалі встановив, що ПАТ " Райффайзен
Банк Аваль", звертаючись з заявою з
грошовими вимогами до банкрута
послався на те, що заставна вартість
предметів іпотеки сторонами визначена
в загальній сумі 41 740 541,00 грн.

Щодо статусу інших вимог кредитора,
господарським судом встановлено, що
ПАТ "Райфайзен Банк Аваль", звертаючись
з заявою з грошовими вимогами до
банкрута, посилався на те, що 13.11.2006 між
ним та ПАТ "АККО-ІНВЕСТ", ТОВ
"Анк-Моторс", ТОВ "Акко-Моторс", ТОВ
"ННК-інвест", ТОВ "Алк-інвест" укладено
генеральну угоду № 574 від 13.11.2006, в межах
якої між ПАТ "АККО-ІНВЕСТ" та банком
укладено ряд кредитних договорів. У
забезпечення виконання вимог за
генеральною угодою № 574 від 13.11.2006 між
банком та ПАТ "АККО-ІНВЕСТ" укладено
договори іпотеки за № 574/1 від 16.11.2006,
№ 574/2 від 16.04.2007, № 574/7 від 16.04.2007, № 574/3
від 16.11.2006.

Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України,
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірах та
на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

В даному випадку, суд першої інстанції,
в порушення вимог ст. 43, 84 ГПК України, в
ухвалі не надав правового аналізу та
оцінки складовим частинам вимог
даного кредитора до боржника, періоду
виникнення грошових вимог, правовим
підставам виникнення, а також,
документам, що їх підтверджують,
зокрема, не надав належної правової
оцінки змісту кредитних договорів та
договорам іпотеки, що укладались між
ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та
боржником, не з'ясував, чи надавались
фактично в порядку ст. 1054 ЦК України
даним кредитором боржнику кредитні
кошти та на яку суму, якими первинними
платіжними документами
підтверджується факт надання
кредитних коштів боржнику, також не
встановив що було предметом договорів
іпотеки, на що суд апеляційної
інстанції в постанові уваги не звернув.

Судами попередніх інстанції, в
порушення вимог ст. 84 ГПК України, не
з'ясовано в тексті ухвали та постанови
також, що є предметом та складовими
частинами вимог ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" до боржника у сумі 57 446 502,56 грн.,
які останній просив визнати такими, що
не забезпечені майном боржника.

Крім того, неправомірними є висновки
суду апеляційної інстанції, щодо
необхідності надання заявником
доказів оцінки заставного та
іпотечного майна станом на момент
звернення з урахуванням кон'юнктури
ринку для доведення того, що реалізація
заставного майна не забезпечить
задоволення його вимог у повному
обсязі, враховуючи таке.

Виходячи з вимог ст. 18 Закону України
"Про іпотеку" іпотечний договір може,
зокрема, містити положення про
визначення вартості предмета іпотеки
та визначення способу звернення
стягнення на предмет іпотеки.

Суди попередніх інстанцій не прийняли
до уваги, що у визначенні
господарським судом розміру вимог
кредитора, що забезпечені майном
боржника, до уваги має братися оцінка
майна, узгоджена сторонами у
відповідному договорі застави
(іпотеки).

У зв'язку з чим, проведена будь-якою із
сторін договору в односторонньому
порядку оцінка заставного майна не
може слугувати підставою для
визначення розміру грошових вимог, що
забезпечені заставою.

Отже, суди попередніх інстанцій, дійшли
висновку стосовно того, що грошові
вимоги АТ "Райффаййзен банк Аваль" до
боржника ПрАТ "АККО-ІНВЕСТ" у сумі 99 187
043,60 забезпечені заставою майна
боржника без з'ясування та
встановлення, в порушення вимог ст. 43
ГПК України, усіх обставин, що мають
значення для справи.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів Вищого господарського суду
України дійшла висновку, що ухвала суду
першої інстанції за результатами
розгляду вимог ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" до боржника та постанова суду
апеляційної інстанції підлягають
скасуванню, а справа - передачі на новий
розгляд до господарського суду
Харківської області в іншому складі
суду.

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 11.10.2013 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 10.12.2013 у справі
№ 922/1191/13 скасувати. Справу № 922/1191/13
передати на новий розгляд до
господарського суду Харківської
області в іншому складі суду.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді
О.В. Білошкап

В.Я. Погребняк