ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2014 р.Справа № 922/802/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання
Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства
"Харківські теплові мережі", м.
Харків до Приватного акціонерного
товариства "Інститут
"Укроргверстатінпром", м. Харків про
стягнення коштів за участю
представників сторін:

від позивача: Падалко О.О. (дов. № 38-4425/395
від 23.11.2010 року);

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські
теплові мережі" (позивач) звернулося до
господарського суду Харківської
області із позовом до Приватного
акціонерного товариства "Інститут
"Укроргверстатінпром"(відповідач) про
стягнення коштів у розмірі - 480 947 грн. 13
коп. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
договором № 4303 про постачання
теплової енергії від 01.11.2002 року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07.03.2014 року
порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 25.03.2014 року

24.03.2014 року представник позивача через
канцелярію суду надав документи для
долучення до матеріалів справи.

31.03.2014 року представник позивача через
канцелярію суду надав документи для
долучення до матеріалів справи.

08.04.2014 року представник позивача через
канцелярію суду надав пояснення для
долучення до матеріалів справи.

09.04.2014 року представник позивача у
судовому засіданні надав заяву у якій
зазначає, що на час розгляду справи №
922/802/14 за споживачем Приватним
акціонерним товариством "Інститут
"Укроргверстатінпром" наявна
заборгованість за спожиту теплову
енергію у розмірі - 480 947 грн. 13 коп. за
період з грудня 2012 року по січень 2014
року. грошові кошти, за сплату теплової
енергії за спірний період не надходили.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, витребувані
судом документи не надав, про причину
неявки на час розгляду справи суд не
повідомив, про час та місце розгляду
справи повідомлений своєчасно та
належним чином, про що свідчить поштові
повідомлення (а.с. 29,53).

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини 1
статті 64 та статті 87 Господарського
процесуального кодексу України.

Таким чином, оскільки неможливість
присутності у судовому засіданні
представника відповідача
документально підтверджена не була,
надані позивачем матеріали справи та
оригінали документів дозволяють
розглянути справу по суті спору, суд
вважає за можливе розглянути справу за
відсутності представника відповідача
за наявними в справі матеріалами
відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 09.04.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
з'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані докази, суд встановив
наступне.

01.11.2002 року між Комунальним
підприємством "Харківські теплові
мережі" (Енергопостачальна
організація) та Закритим акціонерним
товариством інститут
«Укроргверстатінпром» (споживач) було
укладено договір №4303 про постачання
теплової енергії (далі-Договір) (а.с. 11).

Пункту 1.1. Договору встановлено, що
енергопостачальна організація
зобов'язується постачати споживачеві
теплову енергію в гарячій воді в
потрібних останньому обсягах на
потреби, перелік яких вказано у пункті
2.1. Договору, а споживач, в свою чергу,
зобов'язався оплачувати одержану
теплову енергію за встановленими
тарифами (цінами) в терміни,
передбачені договором.

Відповідно до пункту 10.1. Договір
набуває чинності з дня його підписання
та діє до 31.12.2002року. Договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо за місяць до закінчення строку
його дії про його припинення не буде
письмово заявлено однією із сторін
(пункт 10.4. Договору).

Пунктом 6.3. Договору встановлено, що
споживач зобов'язаний за 3 дні до
початку розрахункового періоду
сплачувати енергопостачальній
організації вартість необхідного
обсягу теплової енергії, що і є заявкою
на наступний розрахунковий період, з
урахуванням залишкової суми (сальдо)
розрахунків на початок розрахункового
періоду.

Розрахунковим періодом, відповідно до
пункту 6.2. договору, є календарний
місяць, по результатам якого
підписується акт на відпуск-получення
теплової енергії.

01.11.2002 року стороними було укладено
Додаток 1 до Договору, яким узгодено
обсяги постачання теплової енергії.
Пунктом 3 додатку 1 всановлено, що дата
зняття споживачем показань приладів
обліку 25 числа поточного місяця;
подання звіту енергопостачальній
організації не пізніше 28 числа
поточного місяця, при відсутності
даних по витраті тепла в означений
термін розрахунок виконується
розрахунковим методом (а.с. 14).

У Додатку 3 до Договору від 01.11.2002 року
сторонами встановлені умови
припинення подачі теплової енергії
(а.с. 16 ).

Додатком 2 від 01.11.2011 року до Договору
сторони узгодили схему поділу теплової
мережі та технічну характеристику
теплотраси (а.с. 15).

На виконання умов Договору позивач
свої зобов'язання за даним договором
виконав у повному обсязі, здійснив
відпуск теплової енергії відповідачу,
та направив на адресу відповідача
рахунки на оплату спожитої теплової
енергії (а.с.18-22,25,26), а саме:

- за грудень 2012 року по рахунку від
08.01.2013 року на суму 210 235 грн. 72 коп.;

- за січень 2013 року від 07.02.2013 року на
суму 138 440 грн. 73 коп.;

- за лютий 2013 року по рахунку від 07.03.2013
року на суму - 62 726 грн. 88коп.;

- за березень 2013 року по рахунку від
08.04.2013 року на суму 72 150 грн. 84 коп.;

- за квітень 2013 року по рахунку від
07.05.2013 року на суму 19 552 грн. 58 коп.;

- за грудень 2013 року по рахунку від
08.01.2014 року на суму 53 916 грн. 25 коп.;

- за січень 2014 року по рахунку від 08.01.2014
року на суму 110 579 грн. 21коп.

Відповідно до Договору про переведення
боргу № 360669 від 26.11.2012 року борг
Приватного акціонерного товариства
"Інститут "Укроргверстатінпром" за
попередню оплату теплової енергії на
листопад 2012 року у сумі 61 201 грн. 32 коп.
був переведений на Комунальне
підприємство «Харківводоканал», у
зв'язку з чим заборгованість
відповідача за грудень 2012 року
становить 149 034 грн. 40 коп.(а.с.43).

Згідно службової записки начальника
ОРТЕ і ПН Бавикіна В.Н. за січень 2013
року було проведено перерахунок на
суму 123 043 грн. 21 коп., тому у лютому 2013
року переплата становить 62 726 грн. 88
коп.(а.с.51).

Таким чином заборгованість
відповідача перед позивачем за
отриману теплову енергію становить 480
947 грн.13 коп., що підтверджується
матеріалами справи.

Відповідач суму заборгованості не
сплатив, що є причиною виникнення
спору.

Проаналізувавши матеріали справи, суд
дійшов висновку про те, що позовні
вимоги підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України
з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема, із господарського договору
(стаття 174 Господарського кодексу
України).

Відповідно до статті 509 Цивільного
Кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
Кодексу України.

Згідно із частиною 2 пунктом 1 статті 11
Цивільного Кодексу України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до приписів статті 901
Цивільного Кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

За своєю правовою природою договір, на
підставі якого заявлений позов, є
договором про надання послуг.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова вiд зобов'язання або
одностороння змiна його умов не
допускається, якщо iнше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 2 статті 218
Господарського кодексу України
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання.

У відповідності до статті 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Доказів здійснення оплати за спірним
договором відповідач суду не надав.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, враховуючи те, що
сума заборгованості відповідача
підтверджується зібраними у справі
матеріалами, то за відсутності доказів
сплати відповідачем заборгованості за
надану теплову енергію, позовні вимоги
про стягнення коштів у сумі 480 947 грн. 13
коп. за період з грудня 2012 року по
січень 2014 року, судом визнаються
обґрунтованими та такими що
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

З урахуванням викладеного,
господарський суд дійшов висновку, що
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі.

У зв'язку із прийняттям Верховною Радою
України Закону України "Про судовий
збір" від 08.07.2011 № 3674-VI, який набрав
чинності 01.11.2011р. (пункт 1 статті 10
Закону), розмір ставок судового збору
встановлено виходячи з розміру
мінімальної заробітної плати. Статтею 4
Закону України "Про судовий збір"
передбачено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2014 року"
встановлено, що мінімальна заробітна
плата у місячному розмірі з 1 січня 2014
року становить 1 218 грн. 00 коп.

В підпунктах 1 та 2 пункту 2 частини 2
статті 4 Закону України "Про судовий
збір" визначений розмір ставки
судового збору, а саме за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру розмір ставки
судового збору складає 2 відсотки від
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Отже, відповідно до вказаних вище
вимог, судовий збір становить 9 618 грн. 95
коп.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується статтею 49
Господарського процесуального кодексу
України, при задоволені позову судові
витрати у справі покладаються на
відповідача.

Керуючись статтями 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 -
85, 115 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Інститут
"Укроргверстатінпром" (,
вул. Червоношкільна набережна, 16, м.
Харків, 61010) на користь Комунального
підприємства "Харківські теплові
мережи" ( , р/р 13 в ВАТ
"Державний ощадний банк України", МФО
351823; вул. Доброхотова 11, м. Харків, 61037) -
суму боргу у розмірі 480 947 (чотириста
вісімдесят тисяч дев'ятсот сорок сім)
грн. 13 коп.; витрати зі сплати судового
збору у розмірі 9 618(дев'ять тисяч
шістсот вісімнадцять) грн 95 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Харківського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Харківської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом

Повне рішення складено 14.04.2014 р.

Суддя О.О. Ємельянова