м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/24784/13 08.04.14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Паритет-Тойс»

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Метро Кеш енд Кері
Україна»

про стягнення
заборгованості у розмірі 31 592,52 грн.

Суддя Удалова О.Г. (головуючий)

Суддя Котков О.В.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Стамбурська І.О. (за
довіреністю)

від відповідача Тимчук Г.І. (за
довіреністю)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва
надійшла позовна заява товариства з
обмеженою відповідальністю
«Паритет-Тойс» (далі - позивач) до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Метро Кеш енд Кері
Україна» (далі - відповідач) про
стягнення заборгованості у розмірі 784
986,48 грн.

В обґрунтування заявлених вимог,
позивач послався на порушення
відповідачем умов договору поставки
товарів та надання послуг № 22337 від
01.03.2012 р. (далі - Договір), згідно з якими
позивач зобов'язувався передати
відповідачу товар, а відповідач
зобов'язувався вказаний товар прийняти
та оплатити вчасно та в повному обсязі.

Позивач, за його твердженням, передав
відповідачу товар на загальну суму 769
521,04 грн., проте відповідач товар,
поставлений позивачем, не оплатив.

Вважаючи, що його права порушені,
позивач звернувся до суду, просив
стягнути з відповідача 769 521,04 грн.
основного боргу та три проценти річних
у розмірі 15 465,44 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.12.2013 р. порушено провадження
у справі № 910/24784/13 та призначено її
розгляд на 23.01.2014 р.

23.01.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від представника
позивача надійшло клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи, яке було задоволено судом.

Від представника відповідача через
загальний відділ діловодства суду
надійшло клопотання про долучення
документів до матеріалів справи, яке
було задоволено судом.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував.

У судовому засіданні було оголошено
перерву до 11.02.2014 р. на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

11.02.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від представника
позивача надійшла заява про уточнення
до позовної заяви, відповідно до якої
позивач просив суд стягнути з
відповідача 221 274,31 грн. основного боргу
та три проценти річних у розмірі 15
465,44 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Подану заяву, яка носить одночасно
характер зменшення та збільшення
розміру позовних вимог, судом прийнято
до розгляду.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував.

Крім того, сторони надали суду спільне
клопотання про продовження строку
вирішення спору, яке було задоволено
судом, на підставі ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.02.2014 р. розгляд справи, на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України, було
відкладено на 06.03.2014 р.

05.03.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від представника
відповідача надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи, у
задоволенні якого судом було
відмовлено.

Від представника позивача через
загальний відділ діловодства суду
надійшло клопотання про витребування
доказів, яке було задоволено судом, та
заява, у якій позивач просив суд
стягнути з відповідача 117 033,74 грн.
основного боргу. Вказана заява була
прийнята судом до розгляду.

Враховуючи складність спірних
правовідносин, суд ухвалив подальший
розгляд справи здійснювати
колегіально.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.03.2014 р., на підставі
розпорядження голови Господарського
суду міста Києва від 06.03.2014 р., справу
прийнято до провадження колегією
суддів у складі: Удалова О.Г.
(головуючий), Котков О.В. та Стасюк С.В.,
та призначено її до розгляду на 03.04.2014 р.

27.03.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від представника
позивача надійшла заява про зменшення
розміру позовних вимог, у якій позивач
просив суд стягнути з відповідача 31 592,52
грн. основного боргу. Вказана заява
була прийнята судом до розгляду. Також
позивач надав клопотання про долучення
документів до матеріалів справи, яке
було задоволено судом.

03.04.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від представника
відповідача надійшло клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи, яке було задоволено судом.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав у
повному обсязі.

Представник відповідача проти
задоволення позову заперечував.

У судовому засіданні було оголошено
перерву до 08.04.2014 р. на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

08.04.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від представника
позивача надійшло клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи, яке було задоволено судом.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги з урахуванням
останньої заяви про зменшення розміру
позовних вимог підтримав у повному
обсязі, вважав їх обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судовому
засіданні проти позову заперечував,
просив суд у його задоволенні
відмовити.

У судовому засіданні 08.04.2014 р. було
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши надані документи та
матеріали, з'ясувавши обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи та вирішення спору по суті, суд
встановив:

01.03.2012 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Паритет-Тойс» (далі -
позивач) та товариством з обмеженою
відповідальністю «Метро Кеш енд Кері
Україна» (далі - відповідач) був
укладений договір поставки товарів та
надання послуг № 22337 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, відповідач
надає позивачу рекламні, інформаційні,
маркетингові та інші послуги у порядку
та згідно з додатковими угодами та
додатками до цього договору. Надання
рекламних та інших послуг
підтверджуються атами приймання
наданих послуг. Відповідач також
надаватиме позивачу послуги з
логістики товарів згідно з процедурою
та умовами, які вказані в додатку 6 до
цього договору.

Згідно з п. 1.2 Договору, позивач
постачає та передає у власність
відповідача, а відповідач приймає та
оплачує товари згідно з замовленнями
відповідача та товаросупровідною
документацією, які складають
невід'ємну частину цього договору
(додаток № 3 «Бланк замовлення»), на
умовах цього договору. Відповідач
надає замовлення позивачу на підставі
специфікації, затвердженої сторонами,
в якій наведено перелік товарів, що
поставляються за цим договором, та їх
ціни, і яка складає невід'ємну частину
цього договору (Додаток № 2
«Специфікація/Прайс лист»).

Позивач передав відповідачу товар на
загальну суму 877 258,99 грн., що
підтверджується видатковими
накладними за період з 24.10.2012 р. до 17.04.2013
р., копії яких долучені до матеріалів
справи.

Після звернення позивача до суду,
відповідач товар, поставлений
позивачем, оплатив частково на суму 766
788,04 грн., що підтверджується актом
перевірки розрахунків між ТОВ «Метро
Кеш енд Кері Україна» та
постачальником ТОВ «Паритет-Тойс» (ІПН
75) згідно з контрактом № 22337 за
період з 01.03.2012 р. по 25.03.2014 р., копія
якого долучена до матеріалів справи.

05.03.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від представника
позивача надійшло клопотання про
витребування доказів. Подане
клопотання було обґрунтоване тим, що
відповідач безпідставно зменшив суму
основного боргу, посилаючись на
накладні про повернення товару, у
зв'язку з цим позивач просив суд
витребувати у відповідач накладні на
повернення товару № 4 від 29.03.2012 р.
на суму 14 615,12 грн., № 8 від 30.03.2012 р.
на суму 19 561,24 грн., № 3 від 31.03.2012 р.
на суму 2 049,30 грн., № 4 від 14.08.2012 р.
на суму 21,72 грн., № 5 від 18.09.2012 р. на
суму 2 506,32 грн., № 7 від 28.09.2012 р. на
суму 1 644,00 грн. (далі - накладні на
повернення товару).

Ухвалою суду від 06.03.2014 р. вищевказане
клопотання було задоволено,
відповідача було зобов'язано надати
суду накладні на повернення товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Письмовими доказами є документи i
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 36
Господарського процесуального кодексу
України).

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Частиною 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідач вимог ухвали суду від 06.03.2014
р. не виконав, накладні на повернення
товару не надав.

Разом з тим, 27.03.2014 р. через загальний
відділ діловодства суду від
представника позивача надійшла заява
про зменшення розміру позовних вимог, у
якій позивач, зокрема зазначив, що під
час проведення фактичної звірки
розрахунків між позивачем та
відповідачем було виявлено накладні на
повернення № ТО-0001083, № ТО-0001082,
№ ТО-0001084, № ТО-0001085, № ТО-0001086, № ТО-0001087,
№ ТО-0001088, № ТО-0001089 та №
ТО-0001090 від 14.08.2012 р., які відображені в
акті перевірки розрахунків як накладна
на повернення товару № 4 від 29.03.2012
р. на суму 14 615,12 грн. У зв'язку з
врахуванням вказаної накладної на
повернення позивач зменшив розмір
позовних вимог на суму 14 615,12 грн.

Крім того, у вищевказаній заяві позивач
вказує, що зменшив розмір позовних
вимог на 15 321,89 грн. внаслідок
врахування переданих йому
відповідачем актів приймання наданих
послуг за період з 01.02.2014 р. по 27.02.2014 р.

З урахуванням заяв про зменшення
розміру позовних вимог позивач просить
суд стягнути з відповідача основний
борг у розмірі 31 592,52 грн.

Частиною 1 ст. 264 Господарського кодексу
України встановлено, що
матеріально-технічне постачання та
збут продукції виробничо-технічного
призначення і виробів народного
споживання як власного виробництва,
так і придбаних у інших суб'єктів
господарювання, здійснюються
суб'єктами господарювання шляхом
поставки, а у випадках, передбачених
цим Кодексом, також на основі договорів
купівлі-продажу.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму (ч.
1 ст. 265 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать (п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 7 цієї статті встановлено, що
не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Господарське зобов'язання
припиняється, зокрема, виконанням,
проведеним належним чином (ч. 1 ст. 202
Господарського кодексу України).

Представник відповідача документів, що
спростовують доводи позивача або
підтверджують сплату ним
заборгованості перед позивачем у
повному обсязі, суду не надав.

03.04.2014 р. через загальний відділ
діловодства суду від представника
відповідача надійшло клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи. З зазначеним клопотанням
відповідач долучив претензію про
відшкодування збитків, що виникли
внаслідок втрати права на податковий
кредит № від 28.02.2014 р., в якій
вказано, що, як вважає відповідач,
внаслідок порушення позивачем умов
Договору відповідачу були завдані
збитки на суму 8 337,98 грн. Позивач
вказану претензію не визнав, про що
вказано у заяві про зменшення розміру
позовних вимог, поданій представником
позивача 27.03.2014 р.

Крім того, предметом розгляду даного
спору є заборгованість відповідача
перед позивачем за товар, поставлений
останнім. Претензія про відшкодування
збитків не являється документом, що
підтверджує оплату боргу.

Так, за розрахунком суду розмір
основного боргу відповідача перед
позивачем становить 80 533,94 грн. Оскільки
позивач просить суд стягнути з
відповідач борг у розмірі 31 592,52 грн., то
стягненню підлягає саме ця сума.

Відповідно до п. 4.7 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» № 7
від 21.02.2013 р., якщо зменшення позивачем
розміру позовних вимог пов'язане з
частковим визнанням та задоволенням
позову відповідачем після подання
позову, то судовий збір у відповідній
частині покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
спір виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.

Так, з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню судовий збір у
розмірі 16 560,78 грн.

Крім того, частиною 2 ст. 4 Закону
України «Про судовий збір»
встановлено, що ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Пунктом 4.7 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 7 від
21.02.2013 р. визначено наступне.

Частиною другою статті 49 ГПК
передбачено, що в разі коли спір виник
внаслідок неправильних дій сторони,
господарський суд має право покласти
на неї судовий збір незалежно від
результатів вирішення спору. Зазначена
норма виступає процесуальною санкцією,
яка застосовується господарським
судом незалежно від того, чи заявлялося
відповідне клопотання заінтересованою
стороною.

У такому застосуванні суду слід
виходити з широкого розуміння даної
норми, маючи на увазі, що передбачені
нею наслідки можуть наставати і в разі
неправомірної бездіяльності винної
особи, яка не вжила заходів до
поновлення порушених нею прав і
законних інтересів іншої особи
(зокрема, ухилялася від задоволення її
заснованих на законі вимог), що змусило
останню звернутися за судовим
захистом. Так, якщо зменшення позивачем
розміру позовних вимог пов'язане з
частковим визнанням та задоволенням
позову відповідачем після подання
позову, то судовий збір у відповідній
частині покладається на відповідача.
Або у разі, коли в позові відмовлено,
але з обставин справи вбачається, що
спір доведено до судового розгляду
внаслідок ухилення відповідача від
розгляду претензії позивача, якщо вона
пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то
судовий збір також покладається на
відповідача. При цьому, якщо у
відповідних випадках позивача
звільнено від сплати судового збору, то
останній стягується в дохід державного
бюджету України.

Відповідно до п. 4.6 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. зменшення розміру позовних
вимог згідно з пунктом 1 частини
першої статті 7 Закону України "Про
судовий збір" є підставою для
повернення відповідної суми судового
збору; що ж до інших судових витрат, то
в такому разі вони у відповідній
частині покладаються на позивача.
Якщо ж таке зменшення пов'язане з
частковим визнанням та задоволенням
позову відповідачем після подання
позову, то судовий збір у відповідній
частині з урахуванням припису частини
другої статті 49 ГПК може бути
покладений на відповідача.

Отже, оскільки 766 788,04 грн. основного
боргу сплачено відповідачем позивачу
після подання позову, судові витрати в
цій частині позову покладаються судом
на відповідача, в іншій частині судові
витрати покладаються на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

766 788,04 х 2% = 15 335,76 грн. - частина судового
збору, яка підлягає стягненню з
відповідача, оскільки зменшення
позовних вимог пов'язане з частковим
визнанням та задоволенням позову
відповідачем.

Позивачем сплачений судовий збір у
розмірі 16 560,78 грн.

16 560,78 - 15 335,76 = 1 225,02 грн. - розмір судових
витрат, що підлягають розподілу між
сторонами на загальних підставах.

Оскільки позов задоволено повністю, то
судові витрати у розмірі 1 225,02 грн., на
підставі ст. 49 ГПК України,
покладаються на відповідача.

Всього з відповідача підлягає
стягненню судовий збір у розмірі 16 560,78
грн.

Враховуючи, що вимоги позивача до
зменшення їх розміру становили 892 724,43
грн. (769 521,04 + 15 465,44 + 107 737,95), позивач
повинен був сплатити судовий збір у
розмірі 17 854,49 грн. Розмір недоплаченого
судового збору становить 1 203,71 грн.

Однак, у зв'язку зі зменшенням розміру
позовних вимог на 45 402,45 грн. (15 321,89 - за
актами; 14 615,12 грн. - повернення товару,
оскільки воно вже існувало на час
звернення з позовом; 15 465,44 - 3% річних,
від стягнення яких позивач відмовився),
на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
судовий збір» підлягає поверненню
позивачу судовий збір у розмірі 908,05
грн.

За таких обставин, стягненню з позивача
підлягає недоплачений судовий збір у
розмірі 295,66 грн.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 4, 33, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Метро Кеш енд Кері
Україна» (02140, м. Київ, проспект Петра
Григоренка, буд. 43, код 32049199) з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення, на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
«Паритет-Тойс» (04128, м. Київ, вул.
Академіка Туполєва, буд. 17, код 34761734) 31 592
(тридцять одну тисячу п'ятсот
дев'яносто дві) грн. 52 коп. основного
боргу та витрати по сплаті судового
збору в розмірі 16 650 (шістнадцять тисяч
шістсот п'ятдесят) грн. 78 коп.

3. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Паритет-Тойс» (04128, м.
Київ, вул. Академіка Туполєва, буд. 17,
код 34761734) з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання рішення, до Державного
бюджету України 295 (двісті дев'яносто
п'ять) грн. 66 коп. судового збору.

Повне рішення складено 18.04.2014 р.

Суддя (головуючий)
О.Г.
Удалова

Суддя
О.В.
Котков

Суддя
С.В.
Стасюк