ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25.03.2014
Справа № 905/8695/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Риженко Т.М.,

при секретарі Куньчик Е.А., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтерпідшипник-Донецьк», м.Донецьк

до Відповідача: Державного
підприємства «Красноармійськвугілля»,
м.Дмитров, Донецька область

про: стягнення заборгованості у сумі 66
861,97грн., 3% річних у розмірі 4 014,89грн.

за участю:

від позивача: Бережной И.А. (за
довіреністю);

від відповідача: Поліванов Л.М. (за
довіреністю);

У судовому засіданні відповідно до ст.77
Господарського процесуального кодексу
України у судовому засіданні
оголошувалась перерва з 13.01.2014р. по
04.02.2014р.

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю
«Інтерпідшипник-Донецьк», м.Донецьк
(далі - Позивач) звернулось до
Господарського суду Донецької області
з позовною заявою до Державного
підприємства «Красноармійськвугілля»,
м.Дмитров, Донецька область (далі -
Відповідач) про стягнення
заборгованості у сумі 66 861,97грн., 3%
річних у розмірі 4 014,89грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань за договором
постачання №256 від 09.06.2011р., договором
про закупівлю по результатам відкритих
торгів, які відбулись 03.06.2011р №435 від
11.06.2011р. щодо оплати за поставлений
товар.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав належним чином
засвідчені копії наступних документів:
правоустановчих документів Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Інтерпідшипник-Донецьк», договору
постачання №256 від 09.06.2011р.,
специфікацій до договору, видаткових
накладних, довіреностей на отримання
матеріальних цінностей, договору про
закупівлю по результатам відкритих
торгів, які відбулись 03.06.2011р. №435 від
11.06.2011р., вимоги-претензії оплати боргу
№1076 від 16.10.2013р., акту звіряння взаємних
розрахунків, який підписано та
засвідчено печатками з боку обох
Сторін без зауважень, відповідно до
якого заборгованість станом на 15.10.2013р.
складає 66 861,97грн., договору про надання
адвокатських послуг №22/11-2013 від
22.11.2013р., свідоцтва про право на заняття
адвокатською діяльністю №3309,
платіжного доручення №2078 від 28.11.2013р. з
доказами оплати за надані адвокатські
послуги.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 220, 223 Господарського
кодексу України, ст.ст. 1, 2, 54
Господарського процесуального кодексу
України.

13.01.2014р. Позивачем через канцелярію
суду надано належним чином засвідчені
копії наступних документів: податкових
накладних, витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб підприємців стосовно статусу та
місцезнаходження Державного
підприємства «Красноармійськвугілля».

04.02.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надано відзив на позовну заяву №
4-39 від 04.02.2014р. в якому проти позовних
вимог заперечує, у зв'язку із тим, що
Позивач, невірно визначив предмет
позову, своїм правом на зміну предмету
позову до початку розгляду по суті не
скористався. Крім того, вказує, що
посилання Позивача на акт звірки, в
якості підтвердження існування
зобов'язань за договором №435 від
11.06.2011р., на думку Відповідача, є
безпідставними, оскільки акт звірки є
тільки документом, по якому
бухгалтерії підприємств звіряють
бухгалтерський облік операції, а
наявність чи відсутність будь-яких
зобов'язань сторін підтверджується
первинними документами. Крім того
надано належним чином засвідчені копії
правоустановчих документів Державного
підприємства «Красноармійськвугілля».

Розпорядженням заступника голови
господарського суду донецької області
від 24.02.2014р. справу передано на розгляд
судді Довгалюк В.О.

24.02.2014р. Позивачем через канцелярію
суду надано належним чином засвідчені
копії наступних документів: рахунку
вартості адвокатських послуг,
платіжних доручень з доказами
здійснення Відповідачем часткових
оплат за поставлений товар, акту
приймання-передачі виконаних робіт.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 03.03.2014р. справу передано на розгляд
судді Риженко Т.М.

25.03.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надано належним чином засвідчені
копії пропозицій конкурсних торгів.

25.03.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надано відзив на позовну заяву
№4-121 від 24.03.2014р. в якому просить
відмовити Позивачу в частині стягнення
заборгованості за договором №256 від
09.06.2011р. у сумі 6 196,85грн. та оплати
адвокатських послуг у сумі 3 000,00грн.

Представник Позивача у судове
засідання 25.03.2014р. з'явився, підтримав
позовні вимоги.

Представник Відповідача у судове
засідання 25.03.2014р. з'явився, заперечив
проти задоволення позовних вимог.

До початку судового засідання надано
до суду клопотання про розгляд справи
без застосування технічних засобів
фіксації судового процесу. Дане
клопотання не суперечить чинному
законодавству, інтересам сторін, тому
приймається судом та підлягає
задоволенню.

Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

09 червня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інтерпідшипник-Донецьк»
(Постачальник) та Державним
підприємством
«Красноармійськвугілля» (Покупець)
було укладено договір постачання №256,
відповідно п.1.1 якого за даним
договором Постачальник зобов'язується
передати у власність Покупцю
обговорену в даному договорі
продукцію, а Покупець зобов'язується
прийняти цю продукцію й оплатити її на
умовах, обговорених у даному договорі.

Згідно п.1.2, 1.4 договору предметом
поставки є така продукція - підшипники.
Кожна партія продукції визначається
специфікацією, в якій зазначається:
номенклатура, одиниця виміру кількості
продукції, кількість продукції, ціна за
одиницю та загальна вартість партії
продукції (з урахуванням ПДВ).

У розділі 3 договору Сторони дійшли
згоди щодо умов передачі продукції та
порядку розрахунків:

- форма оплати за даним договором -
перерахування коштів (отриманих від
реалізації) на поточний рахунок
Постачальника (п.3.4 Договору);

- оплата за даним договором
здійснюється протягом 10 календарних
днів з моменту постачання (п.3.5
Договору);

Термін дії даного договору з 09.06.2011р. до
31.12.2011р. (п.6.7 Договору);

09 липня 2011 року між Сторонами підписано
специфікацію до договору, у якій дійшли
згоди щодо асортименту, кількості та
суми товару яка склала 22 400,34грн.

09 серпня 2011 року між Сторонами
підписано специфікацію до договору, у
якій дійшли згоди щодо асортименту,
кількості та суми товару яка склала 5
898,40грн.

Позивачем на виконання умов договору
було здійснено поставку на суму 23
874,95грн., що підтверджується
видатковими накладними №ИП-40/06 від
10.06.2011р. на суму 8 452,87грн., №ИП-72/06 від
17.06.2011р. на суму 13 947,47грн., №ИП-33/08 від
09.08.2011р. на суму 1 474,61грн. Вказані
накладні підписано з боку обох Сторін
без зауважень.

Відповідачем товар отриманий на
підставі довіреності на отримання
матеріальних цінностей №210 від 10.06.2011р.,
№297 від 09.08.2011р.

Внаслідок цього обов'язок передачі
Постачальником товару вважається
виконаним.

11 червня 2011 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інтерпідшипник-Донецьк» (Виконавець)
та Державним підприємством
«Красноармійськвугілля» (Платник) було
укладено договір про закупівлю по
результатам відкритих торгів, які
відбулись 03.06.2011р., відповідно п.3.1 якого
Виконавець зобов'язується виконати і
передати у власність Платнику
продукцію, а саме: підшипники кочення в
кількості та за ціною згідно
специфікації (надалі за договором
Товар), а Платник зобов'язується
прийняти, здійснити оплату за Товар.
Найменування, ціна, кількість, загальна
вартість Товару, умови оплати за нього
викладені у специфікації. Специфікація
є невід'ємною частиною даного Договору.

Згідно п.3.2 договору загальна вартість
Товару по Договору складає 653 502,10грн.
(шістсот п'ятдесят три тисячі п'ятсот
дві грн., 10 коп.)в тому числі ПДВ 108
917,02грн.

У розділі 5 договору Сторони дійшли
згоди щодо умов платежів:

- оплата за Товар здійснюється: за
фактом постачання протягом 30-90
календарних днів (п.5.2 Договору);

Договір діє з 11.06.2011р. до 31.12.2011р., а щодо
виконання зобов'язань - до повного і
належного їх виконання.

Між Сторонами підписано специфікацію
до договору, в якій дійшли згоди щодо
асортименту, кількості та суми товару
яка склала 635 502,10грн.

Позивачем на виконання умов договору
було здійснено поставку 61 987,02грн., що
підтверджується видатковими
накладними №ИП-35/07 від 11.07.2011р. на суму 1
858,26грн., №ИП-61/07 від 13.07.2011р. на суму 5
476,46грн., №ИП-93/07 від 20.07.2013р. на суму 17
137,39грн., №ИП-105/07 від 21.07.2011р. на суму 9
128,34грн., №ИП-109/07 від 21.07.2011р. на суму 1
864,63грн., №ИП-125/07 від 26.07.2011р. на суму 9
042,10грн., №ИП-32/08 від 09.08.2011р. на суму
433,10грн., №ИП-31/08 від 09.08.2011р. на суму 11
494,10грн., №ИП-92/09 від 16.09.2011р. на суму 5
552,64грн. Вказані накладні підписано з
боку обох Сторін без зауважень.

Відповідачем товар отриманий на
підставі довіреності на отримання
матеріальних цінностей №258 від 11.07.2011р.,
№297 від 09.08.2011р., №349 від 16.11.2011р.

Внаслідок цього обов'язок передачі
Постачальником товару вважається
виконаним.

Факт поставки за договорами також
підтверджується, податковими
накладними які містяться в матеріалах
справи.

Відповідачем було здійснено часткову
оплату за поставлений товар у розмірі 19
000,00грн., що підтверджується платіжними
дорученнями, внаслідок чого виникла
заборгованість у розмірі 66 861,97грн.

За для досудового врегулювання спору
Позивачем на адресу Відповідача було
направлено претензію №1076 від 16.10.2013р. з
вимогою здійснити оплату за
поставлений товар.

За таких обставин та у зв'язку із
неналежним виконанням грошових
зобов'язань Відповідачем Позивач
звернувся до суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає вимоги Позивача до Відповідача
такими, що підлягають частковому
задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст даного договору з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм статті 712 Цивільного
кодексу України та статей 264-271
Господарського кодексу України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у власність у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або іншим
подібним використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до
умов договору постачання №256 від
09.06.2011р., договору про закупівлю по
результатам відкритих торгів, які
відбулись 03.06.2011р № 435 від 11.06.2011р.
Позивачем було здійснено поставку
Відповідачу на суму 85 861,97грн., але
Відповідачем незважаючи на настання
строку оплати була здійснена лише
часткова оплата за поставлений товар у
сумі 19 000,00грн.

Відтак, несплачена сума, наявність якої
кваліфікується судом як порушення
грошових зобов'язань у розумінні ст.610
Цивільного кодексу України, становить
66 861,97грн. За змістом ст.625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідачем доказів погашення суми
боргу у розмірі 66 861,97грн. до матеріалів
справи не надано, у зв'язку з чим вимоги
про стягнення суми боргу підлягають
задоволенню та стягненню з Державного
підприємства «Красноармійськвугілля».

З огляду на викладене, враховуючи
наявні в матеріалах справи докази
наявності заборгованості та порушення
зобов'язань за договором, суд вважає,
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості обґрунтованими,
доведеними належним чином та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі статті 625 ЦК України
прострочення виконання грошового
зобов'язання тягне за собою обов'язок
відповідача сплатити 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За розрахунком Позивача розмір 3%
річних від суми загального боргу
складає 4 014,89грн.

Суд, перевіривши арифметичний
розрахунок позовних вимог про
стягнення 3% річних задовольняє цю
вимогу у розмірі зазначеному Позивачем
- 4 014,07грн.

Щодо вимог Позивача про стягнення з
Відповідача витрат на адвокатські
послуги в сумі 4 000,00грн. то суд вважає,
що вони підлягають частковому
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов`язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката, та інших
витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки статтею 44 ГПК України
передбачено, що до складу судових
витрат входить оплата послуг адвоката,
то суд вважає, що в контексті цієї норми
судові витрати за участь адвоката при
розгляді справи підлягають оплаті лише
в тому випадку, якщо вони сплачені
адвокату стороною, котрій такі послуги
надавались, та їх сплата
підтверджується відповідними
фінансовими документами, а також в тому
випадку, коли відповідні послуги
надавались адвокатом стосовно
конкретного боржника та повноваження
адвоката підтвердженні відповідними
документами.

У зв'язку з неналежним виконанням
зобов'язання Відповідачем з метою
відновлення свого порушеного права
Позивач поніс додаткові витрати на
оплату послуг адвоката, який взяв
участь у судових засіданнях.

Як вбачається з матеріалів справи,
правовідносини між Позивачем
(замовник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 (виконавець),
підтверджуються договором про надання
адвокатських послуг №22/11-2013р.

Відповідно п.1.1 якого за Замовник
доручає, а Виконавець приймає на себе
зобов'язання з надання адвокатських
послуг при пред'явленні позовних вимог
до Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» та
забезпеченню участі в якості
представника Позивача у судових
засіданнях Господарського суду
Донецької області за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інтерпідшипник-Донецьк» до
Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» про стягнення
заборгованості з оплати поставленого
товару та 3% річних.

Згідно п.3.1 договору вартість юридичних
послуг, які складаються в: наданні
необхідних консультацій та роз'ясненні
по правовим питанням, які стосуються
позовних вимог: підготовки позовних
вимог та участі у судовому засіданні за
позовом, зазначеному в п.1.1 Договору,
складає 4 000 (чотири тисячі) грн. без
урахування ПДВ. Виконавець є платником
податку на прибуток на загальних
підставах.

Сплата позивачем адвокатських послуг
за зазначеним договором
підтверджується платіжним дорученням
№2078 від 28.11.2013р. на суму 4 000,00грн.,
призначенням платежу за яким є
Зарахування ОСОБА_3 адвокатські
послуги згідно договору №22/11-2013 від
22.11.2013р.

Одночасно, для того, щоб витрати
позивача на правову допомогу вважались
судовими витратами в розумінні ст.44
Господарського процесуального кодексу
України, повноваження адвоката повинні
бути підтвердженні відповідними
документами.

За приписом ст.2 Закону України „Про
адвокатуру", адвокатом може бути особа,
яка має вищу юридичну освіту,
підтверджену дипломом України або
відповідно до міжнародних договорів
України дипломом іншої країни, стаж
роботи у галузі права не менше двох
років, володіє державною мовою, склала
кваліфікаційні іспити, одержала в
Україні свідоцтво про право на
зайняття адвокатською діяльністю та
прийняла Присягу адвоката України.

Таким чином, належним підтвердженням
повноважень адвоката є свідоцтво про
право на зайняття адвокатською
діяльністю.

В підтвердження повноважень адвоката,
позивачем до матеріалів справи додано
копію свідоцтва про право заняття
адвокатською діяльністю №3309 на ім`я
ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 3 ст. 48 ГПК України
витрати, що підлягають сплаті за
послуги адвоката, визначаються у
порядку, встановленому Законом України
"Про адвокатуру". До таких
правовідносин слід також
застосовувати і Правила адвокатської
етики, які схвалені Вищою
кваліфікаційною комісією адвокатури
при Кабінеті Міністрів України
протоколом № 6/VI від 12.10.1999 р., які на
підставі статей 15, 16 Закону України "Про
адвокатуру" є нормативно-правовим
актом і обов'язкові для виконання.

Пунктом 2 ст. 33 Правил встановлено
принцип "розумного обґрунтування"
розміру оплати юридичної допомоги. Цей
принцип набуває конкретних рис через
перелік певних факторів, що мають
братись до уваги при визначенні
розміру оплати - обсяг часу і роботи,
що вимагається для адвоката, його
адвокатський досвід,
науково-теоретична підготовка, тощо.

Визначаючи розмір сум, які підлягають
сплаті за послуги адвоката, повинні
братися до уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази,
які підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
подавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат.

У відповідності до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
із сторін повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи
позовна заява підписана директором
ТОВ «Інтерпідшипник-Донецьк» Бакуров
А.Л., письмові пояснення від 13.01.2014р.,
заперечення на відзив Відповідача
підписані ОСОБА_3, крім того адвокат був
присутній у чотирьох судових
засідання. Інших доказів на
підтвердження зайнятості адвоката у
цьому судовому процесі, ступеня
складності справи, вирішення нових
правових питань та доказів в чому
полягала складність справи не надано.

Виходячи з розміру витрат на правову
допомогу за договором про надання
адвокатських послуг №22/11-2013 від
22.11.2013р. про надання правової допомоги
по господарській справі в сумі 4
000,00грн., суд робить висновок, що
вартість наданих послуг занадто
завищена, не доведена відповідними
документами, а тому, на думку суду,
підлягає стягненню в розмірі 1 000,00грн.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтерпідшипник-Донецьк», м.Донецьк до
Державного підприємства
«Красноармійськвугілля», м.Дмитров,
Донецька область про стягнення
заборгованості у сумі 66 861,97грн., 3%
річних у розмірі 4 014,89грн. задовольнити
частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Красноармійськвугілля» (85322,
м.Дмитров, вул.Ватутіна, буд.1, р/р 2
у філії «Красноармійське відділення
№2863» ВАТ «Державний ощадбанк України»,
МФО 335496, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Інтерпідшипник-Донецьк» (83112,
м.Донецьк, вул.Купріна, буд. 117, р/р
3291 у РУ «Приватбанк» м.Донецьк,
МФО 335496, ) заборгованість у
розмірі 66 861,97, 3% річних у сумі 4 014,07грн..
судовий збір у розмірі 1 720,48грн.,
витрати на послуги адвоката у сумі 1
000,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

У судовому засіданні 25.03.141р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Суддя
Т.М. Риженко

Повний текст рішення
складено та підписано 31.03.14р.