ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.04.2014
Справа № 905/647/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Сажневої М.В., розглянувши
матеріали справи

за позовомДержавного підприємства
"Донецька залізниця"до Публічного
акціонерного товариства "Центральна
збагачувальна фабрика
"Узлівська"простягнення 6 600,00 грн. за
участю представників:

від позивачаДьомін В.М. - представник за
довіреністю від відповідачаЛисенко
О.В. - представник за довіреністю
Рішення прийняте 14.04.2014, оскільки 19.03.2014
та 09.04.2014 в судових засіданнях
оголошувались перерви відповідно до
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду
Донецької області передані позовні
вимоги Державного підприємства
"Донецька залізниця" про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
"Центральна збагачувальна фабрика
"Узлівська" штрафу в розмірі 6 600,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем здійснено перевезення
вантажу (концентрат вугільний) у вагоні
№ 66102781 за накладною № 50740190. На станції
призначення залізницею проведено
перевірку маси вантажу, під час якої
було виявлено розбіжності між
фактичною масою вантажу у вагоні №
66102781 та відомостями, зазначеними у
накладній, про що складено комерційний
акт БН №696620/27 від 13.08.2013, у зв'язку з чим
позивачем нарахований штраф за
неправильне зазначення у накладній
маси вантажу у розмірі 6 600,00 грн., який
він просить стягнути з відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
проти позовних вимог заперечує,
зазначає, що залізницею не надано
доказів про сплату додаткового збору
за договірним тарифом за участь
представника залізниці у вивантаженні
і видачі вантажу. За накладною № 50172063
здійснювалося перевезення одночасно 4
вагона, тому, оформивши комерційний акт
тільки на один з вказаних вагонів
(№63282198), відповідач вважає, що
позивачем порушено вимоги Правил
складання актів. Звертає увагу на той
факт, що позивачем було порушено
порядок зважування спірного вагону,
оскільки спосіб визначення маси
вантажу при відправленні відрізнявся
від способу, яким здійснювалося
зважування при складанні комерційного
акту. Вказує на те, що зазначення в
накладній відомостей про складання
комерційного акту шляхом проставлення
штемпелю, а не в електронному вигляді, є
порушенням Правил оформлення
перевізних документів. Вважає, що
комерційний акт БН №696620/27 від 13.08.2013 не
може бути доказом невірного зазначення
відправником маси вантажу, оскільки
вказаний акт був складений з
порушеннями законодавства.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд Донецької
області

В С Т А Н О В И В:

11.08.2013 зі станції Трудова Донецької
залізниці Публічним акціонерним
товариством "Центральна збагачувальна
фабрика "Узлівська" (вантажовідправник)
на адресу вантажоотримувача - ПАТ
"Авдієвський КХЗ" на станцію Авдіївка
Донецької залізниці у вагоні № 66102781 за
залізничною накладною № 50740190
відвантажено вантаж: вугільний
концентрат.

При оформленні зазначеної залізничної
накладної відповідачем зазначено масу
вантажу у вагоні № 66102781: нетто 71 000 кг,
тара - 21 200 кг. Завантаження вагонів
здійснювалось засобами
вантажовідправника, вантаж марковано.
В накладній також зазначено, що масу
визначено на електронних вагонних
вагах.

На станції призначення Авдіївка
Донецької залізниці був складений
комерційний акт БН № 696620/27 від 13.08.2013,
відповідно до якого проведено
комісійне переважування вагону № 66102781
на 100-тонних електронних вагах
вантажоотримувача приписаних до
залізниці та встановлено наступне:
вагон № 66102781 за документом вага нетто 71
000 кг, тара 21200 кг, фактично при
переважуванні брутто 90 320 кг, тара 21 200
кг, нетто 69 120 кг, що менше ваги,
зазначеної у документі, на 1 800 кг.
Вантаж прибув у технічно справному
вагоні, люки, двері зачинені, витікання
вантажу відсутнє. Завантаження
рівномірне, на рівні бортів. Вантаж
маркований чотирма поздовжніми
смугами, маркування вантажу не
порушене. При повторному зважуванні
нестача вантажу підтвердилася.

Комерційний акт підписаний належними
особами, зокрема: з боку залізниці - ДСМ,
прийомоздавальником, інженером з
розшуку вантажу, з боку
вантажоотримувача - уповноваженим
представником.

Відповідно до технічного паспорту на
вагонні ваги № 0330 станції Авдіїївка
Донецької залізниці, власник -
Авдіївський КХЗ, інтервал повірки ваг -
1 раз на 12 місяців, інтервал контролю
придатності ваг для зважування
вантажів - 1 раз на 6 місяців. Остання
повірка ваг проведена 04.04.2013, про що
свідчить відповідний запис у
технічному паспорті ваг.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного
кодексу України та ч. 1 ст. 307
Господарського кодексу України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

За змістом ст. 307 Господарського
кодексу України, ст. 909 Цивільного
кодексу України договір перевезення
вантажу укладається в письмовій формі.
Укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства.
Перевізники зобов'язані забезпечувати
вантажовідправників бланками
перевізних документів згідно з
правилами здійснення відповідних
перевезень.

У разі порушення зобов'язань, що
випливають із договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами) (ст. 920 Цивільного
кодексу України).

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць
України під час здавання вантажів для
перевезення відправником має бути
зазначена у накладній їх маса. Маса
вантажів визначається відправником.
Спосіб визначення маси зазначається у
накладній.

Статтею 6 Статуту залізниць України
встановлено, що накладна - основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони-одержувача.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до
перевезення, затверджених наказом
Міністерства транспорту України від
21.11.2000 року №644, встановлено, що вантажі,
завантажені відправниками у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т. ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць
України вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній. Залізниця має право
перевіряти правильність цих
відомостей, а також періодично
перевіряти кількість та масу вантажу,
що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Комерційний акт складається для
засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи
вантажобагажу без документів або
документів без вантажу, багажу чи
вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу,
багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого
вантажу, багажу або вантажобагажу.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, суд
не надав.

Доказів на підтвердження відсутності
вини вантажовідправника у
невідповідності відомостей,
зазначених у перевізному документі,
фактичній масі вагону,

відповідачем суду також не надано.

Оскільки саме відповідач, як
відправник, визначив масу вантажу,
заповнив і підписав накладну, яка є
основним перевізним документом,
надається залізниці відправником
разом з вантажем, і є обов`язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, а згідно статті
24 Статуту вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності неточності або
неповноти відомостей, зазначених ними
у накладній, то позов підлягає
задоволенню за рахунок відправника
-відповідача у справі.

Заперечення відповідача, викладені у
відзиві на позовну заяву, судом
відхиляються з огляду на наступне.

Зокрема, відповідач зазначає, що
позивачем не надано доказів сплати
додаткового збору за договірним
тарифом за участь представника
залізниці у вивантаженні і видачі
вантажу, однак на станції призначення
мала місце перевірка маси вантажу у
разі прибуття вантажів у вагонах
навалом і насипом за вимогою
одержувача у розмірах, передбачених
Правилами, відповідно до ст. 52 Статуту
залізниць України, а не надання
додаткових (договірних) послуг (участь
представника залізниці у вивантаженні
і видачі вантажу).

Відповідач посилається також на те, що
за накладною № 50172063 здійснювалося
перевезення одночасно 4 вагонів.
Оформивши комерційний акт тільки на
один з вказаних вагонів (№ 63282198),
позивач порушив вимоги Правил
складання актів. Однак, предметом спору
у даній справі є стягнення штрафу за
неправильне зазначення маси вантажу у
вагоні № 66102781, що перевозився за
накладною № 50740190, згідно якої
перевозився лише один вагон.

Стосовно недотримання позивачем
способу та порядку визначення маси
вантажу на станції призначення суд
відзначає наступне.

Відповідно до п. 5 Правил приймання
вантажів до перевезення загальна маса
вантажу визначається зважуванням (на
вагонних, вантажних, елеваторних та
інших вагах) або іншим способом. Тип ваг
указується в накладній. Маса вантажу
визначається відправником. Про спосіб
визначення маси вантажу відправник
зобов'язаний зазначити в накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів,
затверджених Наказом Міністерства
транспорту України № 644 від 21.11.2000,
встановлено, що перевірка маси вантажу
на станції призначення провадиться, як
правило, таким самим способом, яким цю
масу було визначено на станції
відправлення. Зважування вантажів на
вагонних вагах провадиться в порядку,
передбаченому Правилами приймання
вантажів до перевезення.

У накладній № 50740190 зазначено, що маса
вантажу у вагоні № 66102781 визначена
шляхом зважування на електронних
вагах. В свою чергу, комерційний акт БН
№696620/27 від 13.08.2013 свідчить про те, що на
станції призначення визначення маси у
вагоні №66102781 також визначена шляхом
зважування на електронних вагах.

Пунктом 10 Правил приймання вантажів до
перевезення передбачено, що зважування
під час руху дозволяється тільки
на вагонних вагах, призначених для
цього способу зважування. Ваги, на яких
здійснювалось зважування на станції
Авдіївка Донецької залізниці,
призначені для зважування під час руху
вагону, а тому зважування під час
руху не суперечить чинному
законодавству.

Комерційний акт БН №696620/27 від 13.08.2013 не
містить відомостей про те, що
зважування спірного вантажу
здійснювалося під час руху, як
стверджує відповідач. Крім того, той
факт, що ваги призначені для зважування
під час руху, не означає неможливість
визначити за допомогою таких ваг масу
вантажу в інший спосіб.

Суд відзначає, що поняття "спосіб
визначення маси вантажу" і "спосіб
зважування" не є тотожними, оскільки
зважування є лише одним зі способів
визначення маси вантажу, передбачених
ст. 37 Статуту залізниць України.

Спосіб визначення маси вантажу при
відправленні і на станції призначення
був однаковий, оскільки маса вантажу
визначалась зважуванням (тип ваг
значення не має).

Застосування при розрахунку нестачі
вантажу маси тари (вагону), зазначеної у
перевізному документі, а не на
трафареті вагону, не суперечить
вимогам чинного законодавства. Пункт 4
Правил складання актів, вимоги якого,
на думку відповідача, були порушені при
визначенні маси вантажу, регулює
нормативні строки складання
комерційних актів у певних випадках, а
ніяк не порядок визначення маси вагону.
До того ж, відповідачем не доведено, що
фактично маса вагону № 66102781 є іншою,
ніж зазначено у накладній № 50740190.

Крім того, відповідач вказує на
порушення, допущені позивачем при
заповненні перевізного документу. Так,
на думку відповідача, неправомірним є
проставлення штампу залізниці про
складання комерційного акту на
паперовій версії накладної, якщо
перевізний документ складався в
електронному вигляді.

Згідно з п. 1.1 Правил оформлення
перевізних документів, затверджених
Наказом Міністерства транспорту
України № 644 від 21.11.2000, накладна може
оформлятися і надаватися в
електронному вигляді. Електронний
перевізний документ та його паперова
версія мають однакову юридичну силу.

Штемпель у графі 49 накладної №50740190 про
складання комерційного акту було
проставлено без порушення Правил
оформлення перевізних документів,
оскільки заборони на проставлення
штампів на паперовій версії зазначені
Правила не містять.

Графа 25 залізничної накладної
заповнюється, якщо масу вантажу
визначено залізницею на станції
відправлення, а в даному випадку маса
вантажу на станції відправлення була
визначена вантажовідправником.

Таким чином, матеріалами справи не
підтверджується порушення
законодавства при визначенні маси
спірного вантажу на станції
призначення.

Комерційний акт БН 696620/27 від 13.08.2013 за
своєю формою та змістом відповідає
вимогам Статуту залізниць України та
Правил складання актів, а тому
визнається судом належним доказом на
підтвердження факту невідповідності
маси, зазначеної у накладній, та
фактичної маси вантажу.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць
України за неправильно зазначені у
накладній масу, кількість місць
вантажу, його назву, код та адресу
одержувача з відправника, порта
стягується штраф у розмірі згідно зі
статтею 118 цього Статуту. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Аналогічне положення закріплено в п. 5.5
Правил оформлення перевізних
документів, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України № 644
від 21.11.2000.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць
України за пред'явлення вантажу, який
заборонено до перевезень або який
потребує під час перевезення особливих
заходів безпеки, та з неправильним
зазначенням його найменування або
властивостей з відправника, крім
заподіяних залізниці збитків і витрат,
стягується штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

Провізна плата за перевезення вантажу
у вагоні № 66102781 зазначена у накладній
№50740190 та складає 1 320,00 грн.

Позивачем, за неправильно зазначену у
залізничній накладній № 50740190 масу
вантажу у вагоні № 66102781, нарахований
відповідачу штраф відповідачу в
розмірі 6600,00 грн.

Відповідно до п. 27 Правил видачі
вантажів при видачі вантажів, маса яких
унаслідок їх властивостей зменшується
при перевезенні, норма недостачі (сума
норми природної втрати та граничного
розходження визначення маси нетто) для
мінерального палива становить 1 % маси,
зазначеної в перевізних документах,
тобто у даному випадку 710 кг, що менше
виявленої нестачі - 1880 кг;

Судом перевірено наданий позивачем
розрахунок штрафу, у зв'язку з чим суд
приходить до висновку, що вказаний
розрахунок здійснено арифметично
вірно та у відповідності до вимог
чинного законодавства.

14.04.2014 від відповідача надійшло
клопотання про зменшення розміру
штрафу на підставі того, що перевізнику
не було завдано збитків внаслідок
неправильного зазначення у
перевізному документі маси вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 Господарського
кодексу України, якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Відповідно до приписів п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд має право у
виняткових випадках зменшити розмір
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання.

Як встановлено судом, фактична маса
вантажу у вагоні № 66102781 була меншою,
ніж маса, зазначена у накладній, мало
місце недовантаження, а отже
підвищеного навантаження на рухомий
склад не було. З огляду на те, що
допущене відповідачем порушення не
спричинило збитків для залізниці та
інших учасників господарських
відносин, навантаження у вагоні не
перевищувало його вантажопідйомність,
суд вважає за можливе задовольнити
клопотання відповідача та зменшити
розмір штрафу до 1 провізної плати, а
саме до 1 320,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку, що передбачений ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, в п. 3.17.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.2011
роз'яснено, що судовий збір у разі
зменшення судом розміру неустойки
покладається на відповідача повністю,
без урахування зменшення неустойки, а
тому судовий збір покладається на
відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Центральна збагачувальна
фабрика "Узлівська" (84604, Донецька
область, м. Горлівка, вул. Знатна, 41,
ідентифікаційний код 30399369, з будь-якого
рахунку виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення)
на користь Державного підприємства
"Донецька залізниця" (83001, м. Донецьк,
вул. Артема, 68, ідентифікаційний код
01074957) штраф у розмірі 1320 (одна тисяча
триста двадцять) грн. 00 коп. та судовий
збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складення повного рішення 16.04.2014.

Суддя
М.В. Сажнева