ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" квітня 2014 р.Справа № 916/258/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Камянка Глобал Вайн"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮНІПРОДУКТ"

про стягнення 54166,39 грн.

Суддя Гут С.Ф.

В судовому засіданні приймали участь:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: Мілошевич А.С.,
довіреність від 10.10.2013р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, Товариство з
обмеженою відповідальністю "Камянка
Глобал Вайн", звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮНІПРОДУКТ" про
стягнення заборгованості у розмірі
54166,39грн., а саме: основного боргу у
розмірі 43605,26грн., пені у розмірі
8515,39грн., 3%річних у розмірі 1827,71грн. та
індексу інфляції у розмірі 218,03грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 29.01.14р. порушено
провадження у справі №916/258/14.

18.02.14р. від позивача надійшло
клопотання (вх.№4278/14 від 18.02.2014р.),
згідно якого просить суд розгляд
справи №916/258/14 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Камянка
Глобал Вайн" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮНІПРОДУКТ" про
стягнення 54166,39 грн., призначеного на
12год. 15хв. 18.02.2014р. - відкласти, у зв'язку
з неможливістю оплатити відрядження
представників.

Надане клопотання судом задоволено та
залучено до матеріалів справи.

11.03.2014р. відповідач надав клопотання
про витребування документів
(вх.ГСОО№6057/14 від 11.03.2014р.), відповідно
до якого, у зв'язку з тим, що відповідач
заперечує факт належного отримання
товару, просить суд витребувати у
позивача довіреності про поставку
товару за дистриб'юторською угодою
№26/12-1 від 26.12.2011р., додатки №2, №4 до
дистриб'юторської угоди №26/12-1 від
26.12.2011р.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 11.03.2014р. клопотання
Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮНІПРОДУКТ"
(вх.ГСОО№6057/14 від 11.03.2014р.) про
витребування доказів завдолено та
витребувати у Товариства з обмеженою
відповідальністю "Камянка Глобал Вайн"
оригінали та належним чином завірені
копії довіреностей про поставку товару
за дистриб'юторською угодою №26/12-1 від
26.12.2011р., додатку №4 до
дистриб'юторської угоди №26/12-1 від
26.12.2011р.

11.03.2014р. відповідач надав відзив на
позовну заяву (вх.ГСОО№6076/14 від
11.03.2014р.), відповідно до якого проти
позову заперечує у повному обсязі з
наступних підстав: 26 грудня 2011року ТОВ
"Камянка Глобал Вайн" до ТОВ
"Юніпродукт" укладено дистриб'юторську
угоду №26/12-1. Відповідно до п. 1.1. угоди с
продавець поставляє на підставі
замовлень дистриб'ютора прийнятих
продавцем до виконання та передає у
власність дистриб'ютору продукцію, а
дистриб'ютор приймає та здійснює
оплату продукції в порядку та на умовах
передбачених дійсною угодою. Згідно з
п. 14.3. угоди, дана угода вважається
укладеною з моменту підписання
сторонами в день зазначений на початку
і діє до 31.12.2011 року, але в будь-якому
випадку до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань за даною угодою.
Сторони можуть за допомогою додаткової
угоди продовжити термін дії угоди на
певний строк. На виконання умов угоди
Позивач поставив Відповідачу товар на
загальну суму 43 605 грн. 26 коп., що
підтверджується наступними
видатковими накладними: № 001148 від
08.06.2012 року (14526,71 грн.); № 001408 від 11.07.2012
року (16 968,15 грн); № 001410 від 12.07.2012 року (12
110,40 грн.). У вказаних видаткових
накладних зазначено: підстава продажу
товарний кредит договір № 26/12-1ду2 від
01.06.2012 року. Відповідно до п. 1.5. угоди,
накладні по яким поставляється
продукція, повинні містити номер та
дату цієї угоди. Оскільки термін дії
угоди сплинув 31.12.2011 року та жодних
додаткових угод щодо продовження
терміну дії угоди Відповідач з
Позивачем не укладав, згідно вказаних
видаткових накладних поставка товару є
позадоговірною. Вважаємо, що вимоги
Позивача за позовною заявою про
стягнення заборгованості являються
необґрунтованими та не підлягають
задоволенню, виходячи з наступного.
Виходячи з викладеного, Позивач по
справі міг здійснювати свої права та
обов'язки, з умовами угоди на підставі
якого заявлений позов, до 31.12.2011 року. Як
вбачається з матеріалів справи,
Позивач передав Відповідачу товар
08.06.2012р., 11.07.2012р., 12.07.2012р., тобто після
закінчення терміну дії договору.
Враховуючи викладене, у Відповідача
відсутній обов'язок сплачувати за
переданий йому товар за вказаними
видатковими накладними, саме на
підставі дистриб'юторської угоди
№26/12-1ду2 від 26 грудня 2011 року. Згідно
видаткової накладної № 001148 від 08.06.2012
року, № 001408 від 11.07.2012 року, № 001410 від
12.07.2012 року на підставі товарного
кредиту за договором № 26/12-1ду2 ; 01.06.2012
року., можна зробити висновок, що дана
позовна вимога, ґрунтується на інших
підставах, ніж зазначено в позові.
Зважаючи на те, що позовні вимоги
ґрунтуються лише на дистриб'юторській
угоді № 26/12-1 від 26 грудня 2011 року,
вважаємо факт поставки товару за іншим
договором та після закінчення терміну
дії угоди, нормативно та документально
необґрунтованим та не доведеним
позивачем. Таким чином, вимога Позивача
про стягнення з Відповідача
заборгованості на підставі
дистриб'юторської угоди № 26/12-1 від 26
грудня 2011 року, не обґрунтована та не
підлягає задоволенню. Стосовно
нарахованої позивачем пені в сумі 8515
грн. 39 коп., то слід зазначити, що
позивачем при її нарахуванні не взято
до уваги п. 6 ст. 232 ГК України, яким
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не передбачено
законом або договором, припиняється
через 6 місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.
Перевіривши розмір нарахованої
позивачем пені та строк, за який
позивач просить стягнути пеню, слід
вказати, що пеня нарахована з
порушенням п. 6 ст. 232 ГК України, тобто
більше як за пів року. Враховуючи
наведене, пеня за 6 місяців, за період з
12.07.12 р. по 12.01.13р. в сумі 3297 грн.27 коп.

25.03.2014р. позивач надав супровідним
листом копію довіреності №512/3 від
02.12.2011р. та копію додатку №4 до
дистриб'юторської угоди №26/12-1 від
26.12.2011р.

Суд залучив надані документи до
матеріалів справи.

07.04.2014р. позивач надав письмові
пояснення (вх.ГСОО№8635/14 від 07.04.2014р.), в
обґрунтування яких посилається на
наступне: п. 1.1. Договору, передбачає, що
Продавець поставляє на підставі
замовлень Дистриб'ютора прийнятих
Продавцем до виконання та передає у
власність Дистриб'ютору продукцію, а
Дистриб'ютор приймає та здійснює
оплату Продукції в порядку та на умовах
передбачених дійсною угодою. Сторони
встановлюють, що предметом цієї Угоди є
поставка Продукції згідно вимог ст.
264-271 ГКУ а також організація здійснення
подальшої реалізації Продукції
відповідно до умов Угоди. п. 5.1. договору
передбачено, що продавець
зобов'язується поставляти продукцію
Дистриб'ютору на підставі замовлень
Дистриб'ютора прийнятих Продавцем до
виконання. п. 6.4. Дистриб'ютор
зобов'язується постійно підтримувати
погоджений із

Продавцем (повноважним представником
Продавця) мінімальний рівень запасів
повного асортименту Продукції, для
забезпечення підтримки Дистриб'ютором
адекватного запасу Продукції в кожній
торгівельній точці. Мінімальний рівень
запасів повного асортименту Продукції
повинен бути не менш тижневого запасу
продукції від результатів 2-х місячних
продаж. Згідно г. 8.1. Продавець здійснює
доставку Продукції на умовах СРТ на
склади покупця у відповідності до
Правил міжнародного тлумачення
термінів «ІНКОТРЕМС» (у редакції 2000 р.).
Виходячи з викладеного вбачається, що
поставки за цим договором здійснюється
систематично за узгодженими
параметрами (кількість, асортимент, час
тощо). Звідси такі перевезення
підпадають під визначення
централізовано-кільцеві. Згідно з п 13-
Інструкції про порядок реєстрації
виданих, повернутих і використаних
довіреностей на одержання цінностей,
передбачено, що при
централізовано-кільцевих перевезеннях
цінностей підприємствам їх відпуск
постачальниками може здійснюватися
без довіреності, якщо одержувач
цінностей за підписом керівника і
головного бухгалтера підприємства або
інших осіб, які уповноважені
підписувати довіреності, повідомив
постачальника про зразок печатки
(штампу), якою матеріально
відповідальна особа, що буд приймати
цінності, завіряє на супровідних
документах (накладній, акті, ордері
тощо) свій підпис пре одержання
цінностей. Згідно даних єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, ТОВ
«Юніпродукт» функції головного
бухгалтера виконує керівник Цацкіна
Ганна Олександрівна. Відтак,
керівником Відповідача таке
повідомлення було здійснено у вигляді
наданні Позивачу довіреності № 512/3, в
якій зазначено про право прийому
продукції філією та наведено круглу
печатку, якою уповноважена особа
засвідчувала свій підпис на видаткових
накладних та товаротранспортних
накладних. Також необхідно зауважити,
що представник Відповідача пред'являв
довіреність представнику Позивача, яка
надавала право представнику
Відповідача отримувати товар у
представника Позивача. При цьому
зважаючи на те, що первинним документом
є видаткові накладні та підпис
уповноваженої особи на видаткових
накладних завірений печаткою
відповідача, а також печаткою
Відповідача завірений підпис на
товарно-транспортній накладній,
оригінал довіреності на часткові
партії до видаткових накладних не
прикладався. Тому факт поставки товару
та отримання її Відповідачем
підтверджують видаткові та
товаротранспортні накладні із
круглими печатками Відповідача. Жодних
доказів про вибуття печатки з
володіння керівника Відповідача або
уповноваженої на те особи,
представником Відповідача до справи не
надавалося та такі факти ним на
засіданнях не озвучувались. Крім того,
також не надавались докази про те, що
позивач чинив будь-які незаконні дії з
даною печаткою. Натомість, представник
відповідача не заперечує факт
укладення договору та зразок печатки
на договорі . Усні твердження
Відповідача щодо невизнання печаток на
видаткових накладних є безпідставними.
Даний зразок печатки також
підтверджений підписом керівника
Товариства довіреністю № 512/3. Щодо
усного зауваження представника
Відповідача про те, що строк договору
закінчився, то тут необхідно зауважити,
що таке зауваження говорить про
небажання відповідача оплачувати
отриманий товар від Позивача. Так як
Договір був укладений 26 грудня 2011 року,
за умовами договору передбачалася
співпраця сторін по багаторазових
поставках товару за замовленнями
Відповідача. Тоді як, строк договору
передбачений до 31 грудня 2011 року, тобто
на5 днів, за такий строк не має реальної
можливості виконати умови договору,
тому Позивач стверджує, що зазначена
дата є технічною помилкою, та договір
укладався до 31 грудня 2012 року, що також
підтверджується тим, що 01 червня 2012
року сторонами було укладено
додаткову угоду до договору № 26/12-1 від
26.12.2011 року, а також замовленнями на
поставку Відповідача на підставі яких
було здійснено поставку. Крім того,
необхідно зазначити, що в будь-якому
випадку, строк договору передбачений
до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань та зважаючи на те, що до 31
грудня 2011 року жодної поставки
замовлено не було, то кінцевий строк
договору також не настав. А укладеною
додатковою угодою, сторони лише
підтвердили дану помилку в строках
договору, та затвердили намір
співпрацювати за вказаним договором
далі. У зв'язку з чим, позивач просить
суд позов задовольнити в повному
обсязі.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

26.12.2011р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Камянка Глобал Вайн"
(Продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "ЮНІПРОДУКТ"
(Дистрибютор) було укладено
дистриб'юторську угоду №26/12-1,
відповідно до умов якої продавець
поставляє на підставі замовлень
дистриб'ютора прийнятих продавцем до
виконання та передає у власність
дистриб'ютору продукцію, а дистриб'ютор
приймає та здійснює оплату продукції в
порядку та на умовах передбачених
дійсною угодою. Сторони встановлюють
що предметом цієї угоди є поставка
продукції згідно вимог ст.ст. 264-271
Господарського кодексу України, а
також організація здійснення
подальшої реалізації продукції
(дистрибуція) відповідно до умов угоди.

Відповідно до п. 4.1 угоди дистриб'ютор
отримує продукцію за цінами
зазначеними у офіційному прайс-листі
продавця (додатко №4) до цієї угоди
відповідно до умов оплати зазначеної в
угоді.

Згідно з п. 4.2 угоди, дистриб'ютор
здійснює оплату поставленої продукції
шляхом безготівкового перерахунку
грошових коштів на розрахунковий
рахунок продавця у розмірі, що дорівнює
вартості відвантаженої продукції на
протязі 45 календарних днів з моменту
отримання продукції. Датою отримання
продукції вважається дата зазначена в
видатковій накладній.

Умовами п. 7.1 угоди передбачено, що
постачання продукції здійснюється
впродовж 5-ти календарних днів на
підставі прийнятих та погоджених із
продавцем замовлень від дистриб'ютора,
складених у письмовій формі згідно
додатка №3. Погодження замовлення
(прийняття до виконання)
підтверджується продавцем за
допомогою факсимільного зв'язку.

Пунктом 8.1 угоди передбачено, що
продавець здійснює доставку продукції
на умовах СРТ на склади покупця у
відповідності до правил міжнародного
тлумачення термінів „ІНКОТЕРМС" (у
редакції 2000р.).

Відповідно до п. 8.3 угоди, погоджене
замовлення є підставою для складання
накладної на конкретну партію
продукції, в якій зазначається
номенклатура, кількість, ціна
продукції та інші необхідні дані. Така
накладна є невід'ємною частиною угоди.
Дистриб'ютор (його уповноважений
представник) зобов'язаний прийняти
замовлену відповідно до п. 5.1 даної
угоди продукцію.

Згідно з п. 8.5 угоди, продукція
передається продавцем представнику
дистриб'ютора при пред'явленні таким
представником належної довіреності, що
уповноважує такого представника
одержати продукцію і підписати
накладну або акт прийому-передачі на
продукції.

Відповідно до п. 9.2 угоди, за
прострочення оплати партії продукції,
дистриб'ютор сплачує на користь
продавця неустойку в вигляді пені у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діяла в період прострочення
оплати партії продукції. Пеня
розраховується від суми простроченої
оплати за партію продукції. Сплата
пені не звільняє дистриб'ютора від
виконання зобов'язань за цією угодою.

Пунктом 9.5 угоди встановлено, що за
невиконання (відхилення від виконання)
чи неналежне (несвоєчасне, неякісне)
виконання зобов'язань за цією угодою
продавець і дистриб'ютор також несуть
відповідальність, передбачену чинним
законодавством України.

Відповідно до п. 14.3 угоди, угода
вважається укладеною з моменту
підписання сторонами в день зазначений
на початку і діє до 31.12.2011р., але в будь
якому випадку до повного виконання
сторонами своїх зобов'язань за даною
угодою. Сторони можуть за допомогою
додаткової угоди продовжити термін дії
угоди на певний строк.

01.06.2012р. між сторонами було укладено
додаткову угоду №2 до договору №26/12-1
від 26.12.2011р., відповідно до якої сторони
доповнили п. 4.2 наступним змістом: За
розпорядженням головного підприємства
ТОВ"ЮНІПРОДУКТ" покупцю може бути
надано постійне або тимчасове право
оплати продукції безпосередньо
постачальнику. В такому разі
постачальник зараховує отримані від
покупця кошти в рахунок зменшення
загальної заборгованості головного
підприємства ТОВ"ЮНІПРОДУКТ".

На виконання умов угоди Позивач
поставив Відповідачу товар на загальну
суму 43 605 грн. 26 коп., що підтверджується
наступними видатковими накладними: №
001148 від 08.06.2012 року на суму 14526,71 грн.; №
001408 від 11.07.2012 року на суму 16 968,15 грн.; №
001410 від 12.07.2012 року на суму 12 110,40 грн.

Жодних зауважень або претензій щодо
якості та кількості від відповідача не
надходило.

Проте, в порушення умов зазначеної
дистриб'юторської угоди відповідач не
розрахувався з позивачем за
поставлений товар у встановлений
договором строк у повному обсязі.

Враховуючи невиконання відповідачем
взятого на себе за дистриб'юторською
угодою обов'язку щодо оплати
заборгованості за отриманий товар,
позивач звернувся до суду з даною
позовною заявою, згідно якої просить
суд стягнути з відповідача
заборгованість у розмірі 54166,39грн., а
саме: основний борг у розмірі 43605,26грн.,
пеню у розмірі 8515,39грн., 3%річних у
розмірі 1827,71грн. та інфляційні витрати
у розмірі 218,03грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін, суд
дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме:
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Він може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Правочин, для якого законом не
встановлена обов'язкова письмова
форма, вважається вчиненим, якщо
поведінка сторін засвідчує їхню волю
до настання відповідних правових
наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного
кодексу України).

Ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Одностороння відмова від виконання
зобов`язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7
ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським Кодексом
України.

Так, судом встановлено наявність
поставки позивачем відповідачу
належної якості та кількості товару,
існування заборгованості Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ЮНІПРОДУКТ" по оплаті вартості
отриманого товару, у зв'язку з чим
позовна вимога позивача щодо стягнення
з відповідача основного боргу у
розмірі 436005,26грн. є обґрунтованою та
підлягає судом задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ЮНІПРОДУКТ" пені в розмірі 8515,39грн., а
саме: за період з 23.03.2012р. по 09.06.2013р. із
суми заборгованості 43605,26грн. у розмірі
4952,25., за період з 10.06.2013р. по 12.08.2013р. із
суми заборгованості 43605,26грн. у розмірі
1060,5грн., за період з 13.08.2013р. по 23.01.2014р.
із суми заборгованості 43605,26грн. у
розмірі 2502,94грн.

Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки
-грошової суми, яку боржник повинен
сплатити кредиторові у разі порушення
ним зобов'язання.

Згідно ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.551 Цивільного
кодексу України якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

В силу ст.216, ч.1 ст.218 Господарського
кодексу України підставою
господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання. Одним з видів
господарських санкцій, згідно ч.2 ст.217
цього кодексу є штрафні санкції, до
яких віднесені, у т.ч. пеня (ч.1 ст.230 ГК
України).

Нараз, наданий позивачем розрахунок
пені, на думку суду, здійснений
неналежним чином, оскільки
обраховується за період, який є більшим
визначеного положеннями
Господарського кодексу України та не
розраховується по кожному окремому
зобов'язанню, а саме окремо по кожній
видатковій накладній. За цих підстав
судом було самостійно розраховано пеню
та визначено її розмір, а тому пеня
підлягає задоволенню в сумі 3218,85грн., а
саме: за період з 24.07.2012р. по 20.01.2013р., що
обраховується із суми заборгованості -
14526,71грн. за видатковою накладною №001148
у розмірі 1071,97грн., за період з 26.08.2012р.
по 22.02.2013р., що обраховується із суми
заборгованості - 16968,15грн. за видатковою
накладною №001408 у розмірі 1252,76грн., за
період з 27.08.2012р. по 23.02.2013р., що
обраховується із суми заборгованості -
12110,40грн. за видатковою накладною №001410
у розмірі 894,12грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні
вимоги щодо стягнення з відповідача
трьох процентів річних у сумі 1827,71грн.,
та індексу інфляції у сумі 218,03грн.

Згідно ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Нараз, наданий позивачем розрахунок 3%
річних , на думку суду, здійснений
неналежним чином. За цих підстав судом
було самостійно розраховано 3% річних
за період з 27.08.2012р. по 23.01.2014р., а тому 3%
річних підлягають задоволенню в сумі
1769,26грн.

Також, суд перевірив наданий позивачем
розрахунок інфляційних витрат, дійшов
висновку, що він здійснений неналежним
чином. За цих підстав судом було
самостійно розраховано інфляційні
витрати та визначено їх розмір, а тому
інфляційні витрати за період з січня
2013р. по грудень 2013р. підлягають
задоволенню на суму 216,36грн.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Враховуючи вищезазначені обставини
справи та перевіривши правильність
наданого позивачем розрахунків сум
заявлених до стягнення, позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Камянка Глобал Вайн"
про стягнення з відповідача Товариства
з обмеженою відповідальністю
"ЮНІПРОДУКТ" підлягають задоволенню в
частині стягнення суми основного боргу
у розмірі 43605,26грн., пені у розмірі
3218,85грн., 3%річних у розмірі 1769,26грн. та
індексу інфляції у розмірі 216,36грн.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
відшкодувати позивачу за рахунок
відповідача витрати по сплаті судового
збору пропорційно розміру задоволених
позовних вимог на суму 1646,32грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути Товариства з обмеженою
відповідальністю "ЮНІПРОДУКТ" (68500,
Одеська обл., Тарутинський район, смт.
Тарутине, вул. Красна, буд. 188/2, п/р1
в ПАТ „Марфін Банк", м. Іллічівськ,
МФО328168, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Камянка Глобал Вайн"
(02660, м. Київ, вул. М. Раскової, 23, оф. 704, п/р
221 в ВАТ „БМ Банк", МФО380913, ) суму основного боргу у
розмірі 43605(сорок три тисячі шістсот
п'ять) 26коп., пеню у розмірі 3218(три
тисячі двісті вісімнадцять)грн.85коп.,
3%річних у розмірі 1769(одна тисяча сімсот
шістдесят дев'ять)грн.26коп., індекс
інфляції у розмірі 216(двісті
шістнадцять)грн. 36коп., витрати по
сплаті судового збору на суму 1646(одну
тисячу шістсот сорок шість)грн.32коп.

3.В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати у порядку ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення складено 14.04.2014р.

Суддя
Гут С.Ф.