ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

08 квітня 2014 р. Справа №902/165/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Нешик О.С., при секретарі
судового засідання Снігур О.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м.Вінниця

до фізичної особи-підприємці ОСОБА_2,
м.Тульчин Тульчинського району
Вінницької області

про стягнення 29828,42 грн заборгованості
згідно договорів підряду

За участю:

представника позивача - ОСОБА_3
(договір про надання безоплатної
правової допомоги від 10.01.2014; паспорт
серії НОМЕР_3);

представник відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду
Вінницької області з позовом про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 29828,42 грн заборгованості, що
виникла внаслідок неналежного
виконання останнім зобов'язання
стосовно оплати виконаних робіт згідно
договорів підряду №17/13 від 11.10.2013 та
№18/13 від 11.11.2013, з яких: 28091,30 грн -
основний борг та 1737,12 грн - відсотки за
порушення грошових зобов'язань.

Ухвалою суду від 13.02.2014 порушено
провадження у справі №902/165/14.

В зв'язку з неявкою в судові засідання
представника відповідача та з огляду
на невиконання сторонами вимог ухвали
суду від 13.02.2014 щодо надання необхідних
документів ухвалою суду від 13.03.2014
розгляд справи відкладався, в судовому
засіданні оголошувалась перерва.

31.03.2014 до суду надійшли письмові
пояснення (вх.канц. №08-46/2952/14), в яких
представник позивача повідомив про
погашення відповідачем основного
боргу, додавши копію виписки за
особовим рахунком позивача за 28.02.2014, та
просив стягнути з відповідача 1737,12 грн
25% річних.

В судовому засіданні 04.04.2014 представник
позивача підтримав вимоги, викладені в
вищезазначених письмових поясненнях.

Представник відповідача правом участі
в судовому засіданні не скористався,
причин неявки суду не відомі. Про час та
місце розгляду спору останній
повідомлений належним чином, що
стверджується наявними у справі
матеріалами.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ними
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

Суд зауважує, що відповідачем не подано
жодного клопотання, заяви, телеграми, в
тому рахунку і щодо перенесення
розгляду справи, її відкладення чи
неможливості забезпечити участь в
судовому засіданні свого представника.

Проте, відповідач своїм правом на
участь у засіданні суду та наданні
письмових або усних пояснень не
скористався, а тому, беручи до уваги
приписи ч.1 ст.69 ГПК України щодо
строків вирішення спору, суд дійшов
висновку про розгляд справи за
наявними у ній матеріалами, відповідно
до приписів ст.75 Господарського
процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши подані документи
і матеріали, з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, судом встановлено наступне.

18 липня 2013 року між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі -
підрядник) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі -
замовник) укладено договір підряду
№11/13.

13.09.2013 між позивачем та відповідачем
підписано договір підряду №13/13.

19 вересня 2013 року підписано додаткову
угоду №2 до договору підряду №13/13 від
13.09.2013.

Також між сторонами склалась
правовідносини згідно договорів
підряду №15/13 від 23.09.2013, №17/13 від 11.10.2013
та №18/13 від 11.11.2013

На виконання даних домовленостей
позивачем виконані гідроізоляційні
загальнобудівельні роботи на загальну
суму 272865,94 грн, що підтверджується
актом звірки взаємних розрахунків
сторін за період з 18.07.2013 по 02.12.2013;
актами виконаних робіт "до договору
№11/13 від 18.07.2013" на суму 5960,33 грн; №2 від
10.10.2013 на суму 87367,83 грн; №3 від 10.10.2013 на
15291,39 грн; №4 від 10.10.2013 на загальну суму
62086,51 грн; №5 на 27890,53 грн та №6 від 26.11.2013
на суму 74269,35 грн.

Абзацом 2 пункту 3.2. зазначених угод
сторони домовились, що остаточна
оплата за виконані підрядні роботи має
відбутись не пізніше двох робочих днів
після підписання акту обома сторонами.

З матеріалів справи, зокрема,
обопільного акту звірки, банківських
виписок та платіжних доручень,
випливає, що в зв'язку з частковою
оплатою заборгованості відповідачем в
розмірі 232616,39 грн, борг останнього
станом на час звернення з позовом до
суду становив 28091,2 грн.

Водночас судом встановлено, що після
порушення провадження у справі
відповідач погасив основний борг, що
підтверджується копією банківської
виписки від 28.02.2014.

З врахуванням встановлених обставин,
суд дійшов наступних висновків.

Як наголошено в п.4.4 постанови пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26 грудня 2011
року господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань. Визнання
боржником претензії кредитора не є
способом припинення зобов'язання і не
свідчить про відсутність спору; особа,
претензія якої визнана боржником,
вправі звернутися до господарського
суду з позовом про стягнення визнаної
суми коштів. Припинення провадження у
справі на підставі зазначеної норми
ГПК можливе в разі, коли предмет спору
існував на момент виникнення
останнього та припинив існування в
процесі розгляду справи. Якщо ж він був
відсутній і до порушення провадження у
справі, то зазначена обставина тягне за
собою відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про те, що на момент звернення
з даним позовом до суду між сторонами
існував спір щодо стягнення основного
боргу в сумі 28091,30 грн (тобто на момент
звернення позивач мав підстави до
задоволення позову в частині стягнення
основного боргу) і припинив існування в
процесі розгляду справи, а тому
провадження у цій частині підлягає
припиненню згідно п.11 ч.1 ст. 80 ГПК
України.

Також судом розглянуто вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 240,72 грн 25%
річних, нарахованих за період з 16.10.2013
по 11.02.2014 за договором №17/13 від 11.10.2013 на
заборгованість в сумі 2980,20 грн та 1496,40
грн 25% річних, що розраховані за період
з 29.11.2013 по 24.02.2014 згідно договору №18/13
від 11.11.2013 на борг в розмірі 25111,10 грн, за
результатами чого суд дійшов наступних
висновків.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора, зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення, а також 3% річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Як уже зазначалось: в абз.2 п.3.2.
договорів підряду, у тому числі №17/13
від 11.10.2013 та №18/13 від 11.11.2013, визначено,
що по завершенню всіх робіт згідно з
умовами договору, підрядником
надається акт виконаних робіт (форма
КБ-2), згідно якого не пізніше 2 (двох)
робочих днів після підписання його
обома сторонами здійснюється
остаточна оплата з врахуванням
авансового платежу.

Згідно п.5.3. даних угод: "За несвоєчасне
перерахування грошових коштів
замовником, передбачених ч.2 п.3.2.
розділу 3 даного договору, у
відповідності до ст.625 ЦК України
підрядник має право вимагати оплату
суми боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь період
прострочки, а також 25% річних від
простроченої суми...".

З урахуванням викладених положень
законодавства та умов договорів суд
дійшов висновку, що вимоги позивача
стосовно стягнення 25% річних заявлені
правомірно.

Здійснивши перевірку правильності
нарахування позивачем 25% річних в межах
визначеного у позові періоду та на суми
заборгованостей, що зазначені
представником останнього у письмових
поясненнях (вх. канц. суду №08-46/2952/14 від
31.03.2014), суд дійшов висновку, що позов в
цій частині підлягає задоволенню в
межах вимог, заявлених до стягнення.

Враховуючи викладене, оцінивши подані
представником позивача докази та
матеріали справи у їх сукупності, суд
дійшов висновку, що позов підлягає
частковому задоволенню.

При цьому з врахуванням того, що спір до
суду доведено внаслідок неправильних
дій відповідача, витрати по сплаті
судового збору, понесені позивачем за
вимогу про сплату суми боргу,
покладаються на відповідача згідно
приписів ч.2 ст.49 ГПК України.

Беручи до уваги викладене та керуючись
п.11 ч.1 ст.80, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 86, 87, 115
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідент. номер НОМЕР_1) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2; ідент. номер НОМЕР_2)
1737,12 грн 25% річних та 1827,00 грн судового
збору.

3. Провадження у справі в частині
стягнення 28091,30 грн основного боргу
припинити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам у
справі рекомендованими листами з
повідомленнями про вручення поштових
відправлень.

Повне рішення складено 09 квітня 2014 р.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_2);

3 - відповідачу - ФОП ОСОБА_2. (АДРЕСА_1)