Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25346/13 09.04.14 р.

За позовом Державного
підприємства "Український державний
центр радіочастот"

до Консорціуму
"Український центр підтримки номерів і
адрес"

про стягнення 72 970,54 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

при секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Кононенко О.В. за
довіреністю № 5-7/2171 від 07.02.2013 р.

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «ДПЗКУ-МТС»
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аграрні Традиції
України» про стягнення 16 494,01 грн.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем зобов'язань
щодо відшкодування витрат пов'язаних з
утриманням орендованого приміщення за
договором № 146 про відшкодування
витрат на утримання приміщення від
22.04.2013 р.

Ухвалою суду від 27.12.2013 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 28.01.2014 р.

28.01.2014 р. через відділ діловодства суду
від позивача надійшли додаткові
документи по справі.

Ухвалою від 28.01.2014 р. розгляд справи
відкладено на 11.02.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
11.02.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Лиськову
М.О.

Ухвалою від 11.02.2014 р. суддею Лиськовим
М.О. прийнято справу до провадження,
розгляд справи призначено на 25.02.2013 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 17.02.2014 р. у зв'язку з
виходом з лікарняного справу передано
для розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 17.02.2014 р. суддею Зеленіною
Н.І. справу прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 25.02.2014 р. розгляд
справи відкладено на 25.03.2014 р.

Розпорядженням Заступника Голови
господарського суду міста Києва від
25.03.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. у відпустці справу
передано для розгляду судді Лиськову
М.О.

Ухвалою від 25.03.2014 р. суддею Лиськовим
М.О. справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 09.04.2014 р.

Розпорядженням В.о. Голови
господарського суду міста Києва від
07.04.2014 р. у зв'язку з виходом з відпустки
справу передано для розгляду судді
Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 07.04.2014 р. суддею Зеленіною
Н.І. прийнято справу до провадження.

Представник позивача в судовому
засіданні 09.04.2014 р. підтримав позовні
вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки суд не повідомив, відзиву на
позовну заяву та витребуваних судом
документів не надав. Жодних заяв,
клопотань через відділ діловодства
суду від відповідача не надходило.

До повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи. Особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками «адресат вибув», «адресат
відсутній» і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій (п. 4
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році»,
п. 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
№ 01-8/123 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»,
п. 3.6. роз'яснення Вищого арбітражного
суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України»).

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за наявними в ній матеріалами у
відповідності до вимог ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 09.04.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно і повно дослідивши
докази та неупереджено оцінивши їх в
сукупності, суд встановив наступне.

22.04.2013 р. між Державним підприємством
«Український державний центр
радіочастот» (надалі - УДЦП, позивач) та
Консорціумом «Український центр
підтримки номерів і адрес» (надалі -
УДЦР, відповідач) було укладено Договір
№ 146 про відшкодування витрат на
утримання приміщення (надалі - Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору,
предметом Договору є відшкодування
УЦПН на користь УДЦР витрат, що
пов'язані з утриманням орендованого
УДЦР приміщення за адресою: 04053, м. Київ,
вул. Артема, 73, офіс 112 (надалі -
Приміщення), відповідно до договору
оренди №483 від 19.10.2012 р.

Згідно з п. 2.2. Договору, УЦПН
зобов'язується відшкодувати витрати
УДЦР, що пов'язані із утриманням
Приміщення на підставі виставлених
УДЦР рахунків.

Відповідно до п. п. 3.1. - 3.2. Договору,
розмір, у якому УЦПН відшкодовує
витрати УДЦР на утримання Приміщення,
визначається у рахунках, які УДЦР
щомісяця направляє на адресу УЦПН.
Розрахунки здійснюється УЦПН протягом
10 банківських днів з моменту
оформлення рахунку шляхом
перерахування суми, встановленої в
платіжному документі, на розрахунковий
рахунок УДЦР.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509
Цивільного кодексу України, є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено обов'язковість договору
для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем було належним чином надано
послуги з утримання орендованого
приміщення відповідно до умов
Договору, на підтвердження чого
позивач надав суду підписані між
сторонами Акти виконаних послуг (а
саме: № 10417 від 31.05.2013 р. на суму 36 093,42
грн., № 12365 від 27.06.2013 р. на суму 8 401,68 грн.,
№ 14460 від 31.07.2013 р. на суму 8 146,60 грн., №
16774 від 30.08.2013 р. на суму 8 484,55 грн., № 18604
від 30.09.2013 р. на суму 8 778,72 грн., № 20915 від
31.10.2013 р. на суму 8 293,50 грн.) та рахунки на
оплату, які повинен був оплатити
відповідач в якості отриманих послуг.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті
наданих послуг належним чином не
виконав, у зв'язку з чим у нього
утворилась заборгованість перед
позивачем у розмірі 70 248,47 грн.

Пунктом 4.1. Договору сторони
встановили, що за невиконання або
неналежне виконання зобов'язання за
цим Договором Сторони несуть
відповідальність згідно зі ст. 231
Господарського кодексу України.

У відповідності до ч. 6 ст. 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочу
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним
судом та не спростованим у
встановленому порядку відповідачем,
останній за порушення зобов'язань за
Договором має сплатити пеню у розмірі 1
917,75 грн. та 3 % річних у розмірі 804,32 грн.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином та у встановленому
законом порядку відповідачем, а відтак
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Консорціуму "Український
центр підтримки номерів і адрес" (01025, м.
Київ, вул. Володимирська, 10; ) на користь Державного
підприємства "Український державний
центр радіочастот" (03179, м. Київ, просп.
Перемоги, 15-й км.; ) 70 248
(сімдесят тисяч двісті сорок вісім) грн.
47 коп. заборгованості, 1 917 (одну тисячу
дев'ятсот сімнадцять) грн. 75 коп. пені, 804
(вісімсот чотири) грн. 32 коп. 3 % річних та
1 720 (одну тисячу сімсот двадцять) грн. 50
коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 14.04.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна