м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/5045/14 14.04.14За позовом
Публічного акціонерного товариства
"Асфальтобетонний завод "АБ Столичний"

до Комунального підприємства по
утриманню зелених насаджень
Солом'янського району м. Києва

про стягнення 101 218,48 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: Архипова В.О. довіреність
№ 07/158 від 07.04.2014

від відповідача : Мостова О.О.
довіреність від 20.01.2014

Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 14.04.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
"Асфальтобетонний завод "АБ Столичний"
(позивач) звернулося до Господарського
суду міста Києва з позовною заявою
№07/156 від 07.04.2014 про стягнення з
Комунального підприємства по
утриманню зелених насаджень
Солом'янського району м. Києва
(відповідач) заборгованості в розмірі
101 218,48 грн.

Ухвалою суду від 27.03.2014 порушено
провадження у справі № 910/5045/14 та
призначено до розгляду на 14.04.2014.

Через канцелярію Господарського суду
міста Києва 09.04.2014, від позивача
надійшли документи на виконання вимог
ухвали суду про порушення провадження
у справі.

Представник позивача в судове
засідання призначене на 14.04.2014 з'явився,
позовні вимоги підтримав в повному
обсязі.

Представник відповідача в судове
засідання 14.04.2014 з'явився , надав відзив
на позовну заяву, в якому проти
наявності заборгованості не заперечує.
В судовому засіданні просив відкласти
розгляд справи для укладання мирової
угоди зх. Позивачем.

Позивач проти вказаного клопотання
заперечив. Суд відмовив у задоволенні
вказаного клопотання.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувався з
урахуванням положень ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними у справі
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Протягом 2011 року позивач на підставі
гарантійних листів відповідача № 928
від 01.11.2011 та № 1036 від 25.11.2011 виготовив
та відпустив продукцію, а також надав
послуги автоперевезення, а відповідач
зобов'язаний був своєчасно здійснити
оплату замовленої продукції та
фактичних транспортних витрат
відповідно до виставлених
рахунків-фактур.

Позивач виставив рахунки № АБ-0007263 від
02.11.2011 р., № АБ-0007427 від 07.11.2011, № АБ-0007495
від 09.11.2011 та виготовив і відпустив
відповідачу асфальтобетонну суміш в
загальній кількості 184 тони (надалі -
Продукція) на загальну суму 144 543,36грн.,
що підтверджується довіреностями
серії 12ААВ № 797191 від 02.11.2011 та серії
12ААГ № 318738 від 25.11.2011 р., видатковими
накладними від 07.11.2011 № АБ- 0009064, від
08.11.2011 № АБ-0009115, від 09.11.2011 № АБ-0009179,
від 10.11.2011 № АБ-0009231, від 25.11.2011 № АБ-0009807,
від 26.11.2011 № АБ-0009834, за яку відповідач
розрахувався частково (банківська
виписка від 08.11.2011 ).

Крім того, відповідачем не були
оплачені послуги автоперевезення
вантажів, що підтверджується актами
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
від 07.11.2011 № АБ-0000378, від 08.11.2011 № АБ-0000382
та від 10.11.2011 № АБ-0000388 на суму 4 484,16 грн.

Позивачем було направлено
листи-вимоги, на які отримували
відповіді про відстрочку оплати боргу
спочатку у грудні 2012, потім у березні
2013, а потім у кінці 2013, підписавши акт
звірки взаєморозрахунків станом на
30.11.2012 .

19.07.2013 між сторонами було укладено
Договір про реструктуризацію
заборгованості строком до 31.12.2013 .

У зв'язку із закінченням строку
зазначеного вище договору та не
отриманням коштів, позивачем на адресу
відповідача було направлено Вимогу №
07/41 від 29.01.2014 та запропоновано
сплатити заборгованість в
десятиденний строк. Вимогу отримано
31.01.2014.

Судом встановлено, що заборгованість
погашена не була. Таким чином, станом на
21.03.2014 рік заборгованість відповідача
перед позивачем за несвоєчасну оплату
продукції та послуги автоперевезення
складає 99 903,36 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Доказів на підтвердження сплати
заборгованості у розмірі 99 903,36 грн.
відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем за договором в сумі 99
903,36 грн. належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований, строк
оплати послуг, у відповідності до п. 4.1
Договору про реструктуризацію боргу є
таким, що настав, а тому позовні вимоги
в частині стягнення основного боргу у
розмірі 99 903,36 грн. є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 45,16 грн. пені в
розмірі подвійної ставки НБУ належної
до сплати суми за кожен день
прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
45,16 грн., оскільки судом встановлено
порушення відповідачем строків
виконання грошового зобов'язання.
Позовна заява містить розрахунок суми
пені, при перевірці якого судом
встановлено, що позивач правильно
здійснив вказаний розрахунок.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625
Цивільного Кодексу України просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
270,93 грн. трьох відсотків річних та 999,03
грн. індексу інфляції нарахованого на
суму боргу за весь час прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача індексу
інфляції нарахованого на суму боргу та
3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст.
625 Цивільного кодексу України), а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3 % річних та індексу інфляції
нарахованого на суму боргу підлягають
задоволенню відповідно до наведеного в
позовній заяві розрахунку. При
здійсненні перевірки розрахунку 3%
річних та індексу інфляції,
нарахованих позивачем, судом
встановлено, що ним правильно
здійснено вказаний розрахунок.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства
по утриманню зелених насаджень
Солом'янського району м. Києва (03061, м.
Київ, Вулиця Новопольова, будинок 95;
ідентифікаційний код: 31806913) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення користь Публічного
акціонерного товариства
"Асфальтобетонний завод "АБ Столичний"
(03045, м. Київ, Вулиця Новопирогівська,
будинок 60; ідентифікаційний код 04012321) 99
903 (дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот
три) грн. 36 коп. - основного боргу, 45
(сорок п'ять) грн. 16 коп. - пені, 270 (двісті
сімдесят) грн. 93 коп. - 3% річних, 999
(дев'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 03 коп.
- інфляційних втрат та 2 024 (дві тисячі
двадцять чотири) грн. 37 коп. - судового
збору за подання позовної заяви.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 18.04.2014

Суддя
М.О. Лиськов