ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 квітня 2014 р. Справа №
903/138/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дельта-7", с.Рованці
Луцького району

до відповідача: підприємця ОСОБА_1,
м.Луцьк

про стягнення 24 370 грн. 44 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Представники:

від позивача: Діхтяренко Ю.І.,
довіреність від 14.03.2014 року

від відповідача: н/з

Відповідно до ст. 20 Господарського
процесуального кодексу України
роз'яснено право відводу судді. Відводу
судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК
України роз'яснено процесуальні права
та обов'язки сторін.

Суть спору: позивач - ТОВ "Дельта-7"
звернувся до господарського суду
Волинської області з позовною заявою
про стягнення з відповідача -
підприємця ОСОБА_1 24 370 грн. 44 коп., в т. ч.
17 500 грн. 00 коп. основного боргу по
орендній платі, 5 100 грн. 00 коп. штрафу, 1
157 грн. 72 коп. 3% річних, 612 грн. 72
коп. інфляційних нарахувань та судові
витрати по справі в сумі 1 827
грн. 00 коп.

Позовна заява обгрунтована
невиконанням відповідачем взятих на
себе зобов'язань по орендній платі
відповідно до договору оренди
торговельного місця, площі №1/9 від
26.01.2009 року.

Ухвалою суду від 21.02.2014 року
позивача зобов'язано подати докази
часткової оплати боргу.

Позивач подав копії прихідних
касових ордерів на суму 1 400 грн. 00 коп.,
які не були враховані при поданні
позовної заяви.

Ухвалою суду від 26.03.2014 року
зобов'язано позивача подати суду
розгорнутий розрахунок боргу, штрафу,
3% річних та інфляційних втрат з
врахуванням, зокрема, часткових оплат,
з зазначенням періоду нарахування,
суми, на яку здійснюється нарахування,
оскільки до позовної заяви доданий
лише розрахунок боргу, інфляційних
нарахувань та 3 % річних (а.с. 8), а
розрахунок № 1 (а.с. 7 на звороті) є
додатком до направленої відповідачу
претензії (а.с. 7).

Відповідно до ст. 22 ГПК України, в межах
повноважень, наданих довіреністю,
представник позивача Діхтяренко Ю.І.
09.04.2014 року подав заяву про зменшення
позовних вимог, згідно якої просить
стягнути з відповідача 17 500
грн. 00 коп. заборгованості по орендній
платі, 1 144 грн. 62 коп. 3% річних, 5 000 грн. 00
коп. штрафу, 686 грн. 00 коп. інфляційних
втрат та 1 827 грн. 00 коп.
судового збору, також подав уточнений
розрахунок основної суми боргу,
інфляційних нарахувань та 3 % річних за
період з 01.07.2009 року по 31.12.2013 року (а.с.
62),

Згідно п. 3.10 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачені частиною
четвертою статті 22 ГПК права позивача
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову можуть
бути реалізовані до прийняття рішення
судом першої інстанції. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з частиною третьою статті
55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже,
у разі прийняття судом зміни (в бік
збільшення або зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір, - з
обов'язковим зазначенням про це як у
вступній, так і в описовій частині
рішення.

Зменшення позовних вимог не порушує
чиїх-небудь прав і охоронюваних
законом інтересів, прийняте судом, тому
має місце нова ціна позову.

Відповідач правом участі у
судовому засіданні не скористався,
повноважного представника у судове
засідання не направив, витребуваних
ухвалами суду від 21.02.2014 року, від 05.03.2014
року, від 26.03.2014 року документів не
подав, хоч був належним чином
повідомлений про дату, місце та час
розгляду справи, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення №
694 (а. с. 60).

Заслухавши пояснення
представника позивача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

26 січня 2009 року між позивачем та
відповідачем укладено договір оренди
торговельного місця, площі за № 1/9 (а.с.
5).

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з договору.

Між сторонами зобов'язання виникли з
договору № 119 від 26.01.2009 року.

Відповідно до п. п. 1.1, 3.1, 5.1.1, 6.1, 6.6
орендодавець передає, а орендар бере у
тимчасове платне користування
торгівельну площу на території ринку
площею 17,5 кв. м. для встановлення
металевої конструкції за № ряд 1 місце
9. Орендна плата визначається у розмірі
20 грн. 00 коп. за м. кв., що становить 350
грн. 00 коп. за місяць, вноситься
щомісячно до 5-го числа. За порушення
термінів сплати орендної плати,
встановлених у п. 4.1.2 орендар сплачує:
за прострочку з 5-го до 15-го числа штраф
в сумі 10 грн. 00 коп., за кожний день
прострочки, за несплату після 15-го
числа- штраф у сумі 50 грн. 00 коп. за
кожний день прострочки. Договір діє з
01.01.2009 року до 31.12.2009 року, у разі
відсутності заяви однієї із сторін про
припинення договору після закінчення
його терміну протягом одного
календарного місяця, він вважається
продовженим на той самий термін і на
тих же умовах.

У відповідності до ст. 173
Господарського кодексу України та ст.
509 Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Позивач виконав свої зобов'язання, що
стверджується актом приймання-здачі
(металоконструкції) від 11.07.2008 року (а.с.
6).

Відповідач зобов'язання щодо оплати
виконав частково, внаслідок чого
виникла заборгованість по орендній
платі в розмірі 17 500 грн. 00 коп.

01.07.2013 року підприємцю ОСОБА_1
направлено претензію № 843 на суму 21 100
грн. 00 коп. (а. с. 7), яка залишена без
відповіді та задоволення.

Заборгованість відповідача згідно
договору оренди торговельного місця,
площі № 1/9 від 26.01.2009 року становить 17 500
грн. 00 коп.,підтверджена матеріалами
справи, відповідачем не оспорюється,
підставна і підлягає до стягнення з
відповідача, оскільки в силу ст. 193 ГК
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а одностороння відмова
від виконання зобов'язань не
допускається.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3 % річних від простроченої суми.

Нараховані позивачем згідно
поданого 09.04.2014 року розрахунку за
період з липня 2009 року по грудень 2013
року 1 144 грн. 62 коп. 3 % річних та 686 грн. 00
коп. інфляційних нарахувань підставні
і підлягають до стягнення з
відповідача в силу ст. 625 ЦК України.

Крім того, позивач, посилаючись на
п. 5.1. договору, просить стягнути з
відповідача 5 000 грн. 00 коп. штрафу за
період з 01.01.2013 року до 01.06.2014 року.

Ухвалою суду від 26.03.2014 року
позивача зобов'язано подати суду,
зокрема, розрахунок штрафу

Позивач вимоги суду не виконав,
витребуваний судом розрахунок штрафу
не подав.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог. Згідно п. 5 ст. 54 ГПК
України позовна заява повинна містити,
зокрема, обґрунтований розрахунок сум,
що стягуються чи оспорюються.

Розрахунок витребуваний ухвалою
суду від 26.03.2014 року. Позивач вимоги
ухвали суду не виконав, причин
невиконання суду не повідомив,
неможливість подання розрахунку не
обгрунтував. Без розрахунку вирішити
спір в частині стягнення штрафу не
можливо.

Згідно п. 5 ст. 81 ГПК України
господарський суд залишає позов без
розгляду, якщо позивач без поважних
причин не подав витребувані судом
матеріали, необхідні для вирішення
спору.

Враховуючи викладене,
позовні вимоги в частині стягнення 5 000
грн. 00 коп. штрафу слід залишити
без розгляду згідно п. 5 ст. 81 ГПК
України.

Оскільки спір до розгляду суду
доведено з вини відповідача, то витрати
по сплаті судового збору в сумі 1 827 грн.
00 коп. відповідно до ст. 49 ГПК України
слід віднести на нього.

Враховуючи викладене, суд прийшов до
висновку про часткове задоволення
позову.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
код НОМЕР_1) в користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Дельта-7",
(Волинська область, м. Луцьк, вул.
Рівненська, 3/А, 5, код 34826969)

- 17 500 грн. 00 коп. основного боргу, 686
грн. 00 коп. інфляційних нарахувань, 1 144
грн. 62 коп. 3 % річних та 1 827 грн. 00 коп.
судового збору, а всього: 21 157 грн. 62
коп. (двадцять одна тисяча сто п'ятдесят
сім грн. 62 коп.).

3. Позовні вимоги в частині
стягнення 5 000 грн. 00 коп. штрафу -
залишити без розгляду.

4. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили

Повний текст рішення

складений 14.04.2014 року

Суддя
А. М. Кравчук