КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р. Справа№ 911/4536/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рудченка С.Г.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання
Степанці О.В.,

від позивача - ОСОБА_1,

від відповідача 1 - не з'явились,

від відповідача 2 - Ісаєва О.І.,

розглядаючи апеляційну скаргу

приватного агропромислового
підприємства «Ювілейне»

на рішення господарського суду
Київської області від 21.01.2014 року

у справі №911/4536/13 (суддя Ярема В.А.)

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю

«Компанія «Ніко-Тайс», м. Київ,

до 1. товариства з обмеженою
відповідальністю «ПК
Трейдсервісгруп», Київська обл., с.
Мархалівка,

2. приватного агропромислового
підприємства «Ювілейне»,

Тернопільска обл., смт. Заводське,

про стягнення 33435,66 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року ТОВ «Компанія
«Ніко-Тайс» (далі - позивач) звернулось
до господарського суду Київської
області з позовом до ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» (далі - відповідач 1)
та ПАП «Ювілейне» (далі - відповідач 2)
про стягнення 33435,66 грн., з яких: 10665,60
грн. пені, 15609,90 грн. 30% річних та 7160,16 грн.
інфляційних втрат солідарно з обох
відповідачів, а також 3000,00 грн. витрат
на послуги адвоката солідарно з обох
відповідачів.

Рішенням господарського суду
Київської області від 21.01.2014 року у
справі №911/4536/13 позов задоволено
частково. Присуджено до стягнення з ПАП
«Ювілейне» на користь ТОВ «Компанія
«Ніко-Тайс» 10665,60 грн. пені, 15608,20 грн. 30%
річних та 1238,61 грн. судового збору.
Присуджено солідарно до стягнення з
ПАП «Ювілейне» та ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» на користь «Компанія
«Ніко-Тайс» 4358,36 грн. інфляційних втрат,
337,63 грн. судового збору та 1147,00 грн.
витрат, пов'язаних з оплатою витрат
послуг адвоката. У задоволенні решти
позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
ПАП «Ювілейне» подало до Київського
апеляційного господарського суду
скаргу, в якій просить скасувати
частково рішення господарського суду
Київської області від 21.01.2014 року у
справі №911/4536/13 та прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог в частині стягнення 4358,36 грн.
інфляційних витрат та 15608,20 грн. 30%
річних відмовити. Скаржник вважає
незаконним нарахування позивачем та
стягнення судом першої інстанції
інфляційних витрат та 30% річних. Також,
скаржник подав апеляційному суду заяву
про застосування наслідків спливу
строків позовної давності у даній
справі та стверджує, що місцевий
господарський суд позбавив його
скористатись правом, передбаченим ст.
267 ЦК України.

У своїх запереченнях на апеляційну
скаргу, поданих суду 03.03.2014 року та
долучених до матеріалів справи,
позивач просить суд спірне судове
рішення залишити без змін.

Відповідач 1 не скористався своїм
правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не
надав суду відзив на апеляційну скаргу,
що, згідно ч. 2 ст. 96 ГПК України, не
перешкоджає перегляду рішення
місцевого господарського суду.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.02.2014 року у
справі №911/4536/13 апеляційну скаргу ПАП
«Ювілейне» на рішення господарського
суду Київської області від 21.01.2014 року у
справі №911/4536/13 прийнято до провадження
та призначено розгляд справи на 12.03.2014
року.

Згідно розпорядження Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
11.03.2014 року склад колегії суддів у
справі №911/4536/13 змінено на наступний:
головуючий суддя Рудченко С.Г., судді
Суховий В.Г., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.03.2014 року
справу №911/4536/13 прийнято до провадження
колегією суддів у складі: головуючий
суддя Рудченко С.Г., судді Суховий В.Г.,
Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 року
розгляд справи відкладено на 02.04.2014
року.

Згідно розпорядження Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
02.04.2014 року склад колегії суддів у
справі №911/4536/13 змінено на наступний:
головуючий суддя Рудченко С.Г., судді
Агрикова О.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.04.2014 року
справу №911/4536/13 прийнято до провадження
колегією суддів у складі: головуючий
суддя Рудченко С.Г., судді Агрикова О.В.,
Чорногуз М.Г.

В судовому засіданні 02.04.2014 року було
оголошено перерву до 16.04.2014 року.

В судовому засіданні 16.04.2014 року
представник відповідача 2 підтримала
вимоги апеляційної скарги та просила
їх задовольнити. Представник позивача
в судовому засіданні 16.04.2014 року
заперечив проти задоволення вимог
апеляційної скарги, просив спірне
судове рішення залишити без змін.
Представники відповідача 1 в судове
засідання 16.04.2014 року не з'явились,
відповідач 1 про причини неявки суд не
повідомив, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином. Приймаючи до уваги обізнаність
відповідача 1 про дату, час та місце
розгляду справи, колегія суддів,
враховуючи положення ст. 102 ГПК України,
дійшла до висновку про можливість
розгляду справи за відсутності
представників відповідача 1.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення, дійшла до висновку про те, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
місцевого господарського суду не
підлягає зміні або скасуванню з
наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, 25.03.2009 року між ТОВ «Тридента
агро» (продавець) та ПАП «Ювілейне»
(покупець) було укладено договір
купівлі-продажу №ЗУФ-09/03/09 (далі -
договір №ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009 року, а.с.
23-24)), який визначив умови
купівлі-продажу засобів захисту рослин
на умовах відстрочення платежу.

Відповідно до п. 5.3 договору №ЗУФ-09/03/09
від 25.03.2009 року остаточна оплата за
поставлений товар має бути проведена в
строк до 15.12.2009 року.

15.01.2010 року ТОВ «Тридента агро» подало
до господарського суду Тернопільської
області позов до ПАП «Ювілейне» про
стягнення 194644,76 грн., а саме 155655,57 грн.
вартості поставленого товару згідно
договору №ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009 року, 2619,10
грн. пені, 3838,08 грн. 30% річних, 1400,90 грн.
інфляційних втрат та 31131,11 грн. штрафу.
Розрахунок позовних вимог здійснено
станом на 15.01.2010 року.

Рішенням господарського суду
Тернопільської області від 02.03.2010 року
у справі №17/12-135 вказаний позов
задоволено у повному обсязі (а.с. 26-30).

При цьому, прийняття відповідачем 2
товару на суму 155655,57 грн., а також
прострочення строків його оплати
встановлено рішенням господарського
суду Тернопільської області від 02.03.2010
року у справі №17/12-135, а тому згідно ст. 35
ГПК України не підлягає доведенню
повторно.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.04.2010 року у
справі №17/12-135 вказане рішення було
змінено шляхом зазначення у
резолютивній частині про відмову у
задоволенні вимог про стягнення з
відповідача 9000,00 грн. витрат, пов'язаних
з оплатою послуг адвоката. В решті
судове рішення залишено без змін.

18.05.2010 року на виконання рішення
господарського суду Тернопільської
області від 02.03.2010 року у справі №17/12-135
ПАП «Ювілейне» було сплачено ТОВ
«Тридента агро» 175000,00 грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями №20654 та №20683 від 18.05.2010 року
(а.с. 31-32).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України
встановлено, що кредитор у зобов'язанні
може бути замінений іншою особою
внаслідок передання ним своїх прав
іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового
кредитора переходять права первісного
кредитора у зобов'язанні в обсязі і на
умовах, що існували на момент переходу
цих прав, якщо інше не встановлено
договором або законом.

24.01.2011 року між ТОВ «Тридента агро»
(первісний кредитор) та ФОП ОСОБА_1
(новий кредитор) було укладено угоду
про заміну кредитора у зобов'язанні
№13-ТА (а.с. 33-34), згідно якої первісний
кредитор відступив новому кредитору
право вимоги виконання ПАП «Ювілейне»
(боржник) зобов'язань щодо сплати
розміру штрафних санкцій (пені, 30%
річних, інфляційних втрат), нарахованих
ТОВ «Тридента агро» відповідно до умов
та норм чинного законодавства України
за період з 16.01.2010 року по 17.05.2010 року, та
набутого первісним кредитором на
підставі договору №ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009
року.

Вартість зобов'язання, що
відступається за даною угодою,
становить 33425,66 грн., з яких: 10665,60 грн.
пені, 15609,90 грн. 30% річних та 7160,16 грн.
інфляційних втрат (п.п. 2.1, 2.3 угоди).

26.01.2011 року ТОВ «Тридента агро»
надіслано відповідачу 2 повідомлення
про заміну кредитора у зобов'язанні
(а.с. 36), згідно якого інформувало
боржника (відповідача 2) про заміну
кредитора за договором №ЗУФ-09/03/09 від
25.03.2009 року, у зв'язку з чим сплата
штрафних санкцій за вказаним договором
(пеня, 30% річних, інфляційні втрати)
підлягає здійсненню на користь нового
кредитора - ФОП ОСОБА_1

Також, 04.03.2013 року між ФОП ОСОБА_1
(первісний кредитор) та ТОВ «Компанія
«Ніко-Тайс» (новий кредитор) було
укладено угоду про заміну кредитора у
зобов'язанні №13/03-13 (а.с. 38-39), відповідно
до якої первісний кредитор відступив
новому кредитору право вимоги
виконання ПАП «Ювілейне» (боржник)
зобов'язання щодо сплати пені, 30% річних
та інфляційних втрат, набутих
первісним кредитором на підставі
договору №ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009 року.

Вартість зобов'язання, що
відступається за даною угодою,
становить 33425,66 грн., з яких: 10665,60 грн.
пені, 15609,90 грн. 30% річних та 7160,16 грн.
інфляційних втрат (п.п. 2.1, 2.3 угоди).

04.03.2013 року ФОП ОСОБА_1 було надіслано
відповідачу 2 повідомлення про заміну
кредитора у зобов'язанні (а.с. 41), згідно
якого інформував боржника (відповідача
2) про заміну кредитора за договором
№ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009 року, у зв'язку з
чим сплата штрафних санкцій за
вказаним договором підлягає
здійсненню на користь нового кредитора
- ТОВ «Компанія «Ніко-Тайс».

Підставами для звернення до суду стало
те, що відповідач 2, як покупець за
договором №ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009 року,
остаточну оплату вартості
поставленого товару здійснив з
порушенням встановлених договором
строків - після 15.12.2009 року.

Відтак, позивач просив суд стягнути з
відповідача 2, зокрема, 10665,60 грн. пені,
нарахованої з 16.01.2010 року по 17.05.2010 року
на 155655,57 грн. боргу за договором
№ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009 року.

Крім цього, позивач просив суд стягнути
з відповідача 2 15609,90 грн. 30% річних,
нарахованих за період з 16.01.2010 року по
17.05.2010 року на 155655,57 грн. боргу, а також
солідарно стягнути з відповідачів 7160,16
грн. інфляційних втрат, нарахованих за
період з 16.01.2010 року по 31.03.2010 року на
155655,57 грн. боргу.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Згідно ст.
611 ЦК України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Матеріали справи свідчать, що
відповідач 2 вартість поставленого
товару оплатив з порушенням погоджених
сторонами строків, оскільки згідно п.
5.3. договору №ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009 року
остаточна оплата за поставлений товар
має бути проведена в строк до 15.12.2009
року, а фактична сплата боргу в сумі
175000,00 грн. відбулась 18.05.2010 року згідно
платіжних доручень №20654 та №20683.

При цьому, згідно рішення
господарського суду Тернопільської
області від 02.03.2010 року у справі №17/12-135
розрахунок позовних вимог здійснено
станом на 15.01.2010 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 договору №ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009
року передбачено, що за прострочення
виконання зобов'язання покупець
зобов'язаний сплатити на користь
продавця пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
неоплаченого товару за кожен день
прострочення.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 8.6 договору №ЗУФ-09/03/09 від 25.03.2009
року передбачено, що покупець у випадку
прострочення оплати товару за
користування коштами продавця сплачує
на користь останнього 30% річних.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України встановлено,
що за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

11.03.2013 року між ТОВ «Компанія
«Ніко-Тайс» (кредитор) та ТОВ «ПК
Трейдсервісгруп» (поручитель) було
укладено договір поруки №11-03-2013-53 (а.с.
43-44), згідно якого поручитель поручився
перед кредитором за виконання ПАП
«Ювілейне» обв'язку щодо сплати
інфляційних втрат у зв'язку з
неналежним, несвоєчасним та неповним
виконанням боржником грошового
зобов'язань згідно договору №ЗУФ-09/03/09
від 25.03.2009 року.

Пунктом 3.1. договору поруки визначено,
що відповідальність поручителя перед
кредитором обмежується сплатою
розміру інфляційних втрат в сумі 7160,16
грн.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Відтак, враховуючи факт прострочення
відповідачем 2 виконання грошового
зобов'язання перед позивачем, а також
положення наведених норм
законодавства України та умови
укладеного між сторонами спору
договору, колегія суддів дійшла до
висновку про обґрунтованість вимог
позивача про стягнення з відповідача 2
10665,60 грн. пені та 15608,20 грн. 30% річних за
період з 16.01.2010 року по 17.05.2010 року,
нарахованих на 155655,57 грн. боргу, а також
солідарно з відповідачів 4358,36 грн.
інфляційних втрат, нарахованих за
період з 16.01.2010 року по 31.03.2010 року на
155655,57 грн. боргу.

При цьому, судом апеляційної інстанції
перевірено розрахунки пені,
інфляційних втрат та 30% річних,
здійснені місцевим господарським
судом, та встановлено їх арифметичну
правильність.

Одночасно, позивач просив суд
солідарно стягнути з відповідачів 3000,00
грн. витрат, пов'язаних з оплатою послуг
адвоката.

На підтвердження вказаних вимог
позивачем подано суду договір про
надання адвокатських послуг (правової
допомоги) №01-4/11-13, укладеного 01.11.2013
року між позивачем та адвокатом ОСОБА_1
(а.с. 47-49); свідоцтво про право на заняття
адвокатською діяльністю ОСОБА_1 НОМЕР_1
від 29.10.2009 року (а.с. 52); акт
здачі-приймання виконаних робіт від
29.11.2013 року на суму 3000,00 грн. (а.с. 51);
платіжне доручення №76 від 16.07.2012 року
на суму 3000,00 грн. (а.с. 54).

Статтею 44 ГПК України визначено, що
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються: при задоволенні позову -
на відповідача; при відмові в позові -
на позивача; при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

В п. 6.5 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI ГПК України»
вказано, що розподіл сум інших, крім
судового збору, судових витрат
здійснюється за загальними правилами
частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при
задоволенні позову вони покладаються
на відповідача, при відмові в позові -
на позивача, а при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. За тими ж правилами
здійснюється й розподіл сум цих витрат
у розгляді господарським судом
апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл,
господарський суд має враховувати, що
розмір відшкодування судових витрат,
не пов'язаних зі сплатою судового
збору, не повинен бути неспіврозмірним,
тобто явно завищеним порівняно з ціною
позову. У зв'язку з цим суд з
урахуванням конкретних обставин,
зокрема ціни позову, може обмежити
даний розмір з огляду на розумну
необхідність судових витрат для даної
справи.

Колегія суддів, враховуючи ймовірний
час на підготовку матеріалів з метою
звернення до господарського суду у
даній справі, участь адвоката у судових
засіданнях, складність юридичної
кваліфікації правовідносин у справі,
дійшла до висновку про законність та
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції про часткове задоволення
вимог позивача та солідарне стягнення
з відповідачів витрат, пов'язаних з
оплатою послуг адвоката, у розмірі
однієї мінімальної заробітної плати -
1147,00 грн.

Доводи скаржника про те, що місцевий
господарський суд позбавив його
скористатись правом, передбаченим ст.
267 ЦК України, колегія суддів відхиляє,
оскільки відповідач 2 був належним
чином повідомлений про розгляд
господарським судом Київської області
справи №911/4536/13, про що свідчить
повідомлення про вручення поштового
відправлення суду від 09.12.2013 року, яке
отримано відповідачем 12.12.2013 року (а.с.
2).

Відтак, з 12.12.2013 року (дата отримання
відповідачем 2 ухвали господарського
суму Київської області від 05.12.2013 року
про порушення провадження у справі
№911/4536/13) по 21.01.2014 року (дата прийняття
рішення у справі №911/4536/13) відповідач 2
мав достатньо часу для подання доказів,
заяв, клопотань тощо.

Враховуючи наведене, колегія суддів
дійшла до висновку про те, що
оскаржуване рішення суду прийнято у
відповідності з вимогами чинного
матеріального та процесуального права,
підстав його скасовувати або змінювати
не вбачається. Решта доводів скаржника
зводяться до намагань надати їм
перевагу над встановленими судом
першої інстанції обставинами, та
переоцінити ці обставини, що не впливає
на результат розгляду справи.

Таким чином, колегія суддів встановила,
що обставини, на які посилається
скаржник, не можуть бути підставою для
зміни або скасування рішення
господарського суду Київської області
від 21.01.2014 року у справі №911/4536/13.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного
агропромислового підприємства
«Ювілейне» на рішення господарського
суду Київської області від 21.01.2014 року у
справі №911/4536/13 залишити без
задоволення.

2. Рішення господарського суду
Київської області від 21.01.2014 року у
справі №911/4536/13 залишити без змін.

3. Справу №911/4536/13 повернути до
господарського суду Київської області.

Головуючий суддя
С.Г. Рудченко

Судді
О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз