ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року Справа № 923/768/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого суддіДобролюбової
Т.В.,суддівГоголь Т.Г., Швеця В.О.
(доповідач)розглянувши касаційну
скаргуТовариства з обмеженою
відповідальністю "Кинбурн-Юг"на
постановуОдеського апеляційного
господарського суду від 10.12.13у справі№
923/768/13 Господарського суду Херсонської
області за позовомПрокурора
Голопристанського району Херсонської
області в інтересах держави в особі
Державного підприємства "Збур'ївське
лісомисливське господарство" до1.
Голопристанської районної державної
адміністрації Херсонської області
2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кинбурн- Юг" 3.
Відділу Держземагентства у
Голопристанському районі
Херсонської області треті особи, які
не заявляють самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
11. ОСОБА_4 2. ОСОБА_5 3. ОСОБА_6 4. ОСОБА_7 5.
ОСОБА_8 6. ОСОБА_9 7. ОСОБА_10 8.
ОСОБА_11провизнання протиправним та
скасування розпорядження, визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельні ділянки,
витребування земельних ділянок

за участю представників сторін від:

прокурора: Бондарчук В.М. (посв. № 023013),

відповідача 2: Краснобаєв В.С. (дов. від
01.08.13),

третьої особи 8: ОСОБА_20 (дов. від 06.12.13)

Представники позивача, відповідачів 1
та 3, третіх осіб 1-7 в судове засідання
не з'явилися, хоча належно повідомлені
про час та місце розгляду касаційної
скарги.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Голопристанського району
Херсонської області в інтересах
держави в особі Державного
підприємства "Збур'ївське
лісомисливське господарство"
звернувся з позовом до
Голопристанської
райдержадміністрації Херсонської
області та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кинбурн-Юг", в якому,
з урахуванням уточнень, просив визнати
недійсним розпорядження
Голопристанської
райдержадміністрації від 09.08.07 № 392 "Про
затвердження проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
власність громадянам для ведення
особистих селянських господарств";
визнати недійсними видані 07.04.09
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Кинбурн-Юг" державні
акти серії ЯЗ № 312824 та серії ЯЗ
№312823 на право власності на земельну
ділянку площею 10,0001 га та земельну
ділянку площею 6,0000 га. Також прокурор
просив витребувати від ТОВ "Кинбурн-Юг"
на користь держави в особі ДП
"Збур'ївське лісомисливське
господарство" спірні земельні ділянки,
що розташовані на території Геройської
сільської ради Голопристанського
району Херсонської області. Позовні
вимоги обґрунтовані тим, що
оспорюваним рішенням
райдержадміністрації передано
безплатно у власність громадянам
земельні ділянки, право власності на
які в подальшому набуто Товариством та
які знаходяться в межах земельної
ділянки позивача, чим порушено право на
землекористування останнього. При
цьому прокурор посилався на приписи
статей 21, 387, 388, 1212 Цивільного кодексу
України, статей 122, 152, 155 Земельного
кодексу України, статей 17, 24, 57, 170
Лісового кодексу України.

Рішенням Господарського суду
Херсонської області від 27.08.13,
ухваленим суддею Клепай З.В., в частині
вимоги щодо визнання недійсним
розпорядження райдержадміністрації
провадження у справі припинено, у решті
позову відмовлено. Рішення суду в
частині припинення провадження у
справі вмотивовано непідвідомчістю
даного спору господарським судам. В
частині відмови у позові рішення суду
вмотивовано тим, що прокурором не
зазначено у якості відповідача орган,
який здійснив видачу оспорюваних
державних актів, а також недоведеністю
обставин щодо безпідставності набуття
ТОВ "Кинбурн-Юг" спірних земельних
ділянок. При цьому суд керувався
приписами статей 377, 378, 1212 Цивільного
кодексу України, статей 12, 21, 22, 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України.

Одеський апеляційний господарський
суд, колегією суддів у складі: Таран С.В.
- головуючого, Бойко Л.І., Величко Т.А.,
постановою від 10.12.13 перевірене рішення
місцевого господарського суду
скасував, позов задовольнив частково,
визнавши недійсним спірне
розпорядження в частині затвердження
проекту землеустрою та передачі
безоплатно у власність земельних
ділянок із земель запасу Геройської
сільради для ведення особистих
селянських господарств громадянам
ОСОБА_16, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 Також
апеляційний суд визнав недійсними
видані ТОВ "Кинбурн-Юг" державні акти на
право власності на спірні земельні
ділянки та зобов'язав Товариство
повернути земельні ділянки державі в
особі Державного підприємства
"Збур'ївське лісомисливське
господарство". У решті позову відмовив.
Вмотивовуючи оскаржувану постанову,
апеляційний суд визнав помилковим
висновок місцевого суду про
непідвідомчість господарському суду
спору щодо визнання недійсним
розпорядження Голопристанської
райдержадміністрації. Водночас
частково задовольняючи позов,
апеляційний суд виходив з доведеності
матеріалами справи порушення
розпорядженням у скасованій частині
права позивача на користування
спірними земельними ділянками, які
відносяться до земель лісового фонду.
При цьому апеляційний суд керувався
приписами статей 16, 267 Цивільного
кодексу України, статей 92, 116, 141, 152, 155
Земельного кодексу України, статті 21
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації", пунктом 5 Прикінцевих
положень Лісового кодексу України.

Не погоджуючись з прийнятою у справі
постановою, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кинбурн-Юг"
звернулося з касаційною скаргою до
Вищого господарського суду України, в
якій просить постанову апеляційного
суду скасувати, а рішення суду першої
інстанції залишити в силі.
Обґрунтовуючи доводи касаційної
скарги, скаржник зазначає про
безпідставне відхилення апеляційним
судом заяви Товариства про
застосування позовної давності. При
цьому посилається на порушення
апеляційним судом приписів статей 115,
330, 338 Цивільного кодексу України,
пункту 5 Перехідних положень Лісового
кодексу України.

Відзиву на касаційну скаргу до Вищого
господарського суду України не
надходило.

Вищий господарський суд України,
заслухавши доповідь судді Швеця В.О.,
пояснення прокурора, представників
відповідача 2 та третьої особи 8,
переглянувши матеріали справи і доводи
касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарськими судами приписів
чинного законодавства, відзначає
наступне.

Судами попередніх інстанцій
установлено та підтверджено
матеріалами справи, що предметом спору
у даній справі є вимоги прокурора
Голопристанського району Херсонської
області, заявлені в інтересах держави в
особі ДП "Збур'ївське лісомисливське
господарство" до Голопристанської
райдержадміністрації Херсонської
області та ТОВ "Кинбурн-Юг" про визнання
недійсним розпорядження від 09.08.07 № 392
"Про затвердження проектів землеустрою
щодо відведення земельних ділянок у
власність громадянам для ведення
особистих селянських господарств",
визнання недійсними державних актів
серії ЯЗ № 312824 та серії ЯЗ №312823,
виданих 07.04.09 ТОВ "Кинбурн-Юг" та
зобов'язання останнє повернути
позивачу зазначені в актах земельні
ділянки позивачу. Відповідно до
приписів статті 13 Конституції України
землі є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.
Способи захисту прав на земельні
ділянки визначені статтею 152
Земельного кодексу України. За
приписами наведеної норми держава
забезпечує громадянам та юридичним
особам рівні умови захисту прав
власності на землю. Захист прав
громадян та юридичних осіб на земельні
ділянки здійснюється, зокрема, шляхом
визнання недійсними рішень органів
виконавчої влади або органів місцевого
самоврядування. Згідно з приписами
частини 1 статті 21 Цивільного кодексу
України суд визнає незаконним та
скасовує правовий акт індивідуальної
дії, виданий органом державної влади
або органом місцевого самоврядування,
якщо він суперечить актам цивільного
законодавства і порушує цивільні права
або інтереси. Отже, підставами для
визнання недійсним акта (рішення) є
невідповідність його вимогам
законодавства або визначеній законом
компетенції органу, який видав цей акт,
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів позивача у справі.
Відповідно до приписів статті 101
Господарського процесуального кодексу
України у процесі перегляду справи
апеляційна інстанція за наявними у
справі і додатково поданими доказами
повторно розглядає справу. Дослідивши
усі обставини справи та оцінивши
зібрані у справі докази, апеляційний
суд установив, що розпорядженням
голови Голопристанської
райдержадміністрації Херсонської
області № 392 від 09.08.07 затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у безоплатну
власність громадянам (всього 21 чоловік)
для ведення особистого селянського
господарства площею 41,78 га із земель
запасу Геройської сільської ради
(пункт 1 розпорядження); затверджено
проект землеустрою щодо відведення
земельних ділянок у безоплатну
власність громадянам (всього 19 чоловік)
для ведення особистого селянського
господарства площею 37,31 га із земель
запасу Рибальчеської сільради (пункт 1
розпорядження). Також апеляційним
судом установлено і те, що на підставі
спірного розпорядження № 392 від 09.08.07
громадянам, зокрема третім особам у
даній справі, видано державні акти на
право власності на земельні ділянки з
цільовим призначенням: ведення
особистого селянського господарства. В
подальшому, 15.07.08 між третіми особами та
ОСОБА_18 були укладені нотаріально
посвідчені договори купівлі-продажу
земельних ділянок, за умовами яких
останній придбав у власність земельні
ділянки третіх осіб, які об'єднано у
земельну ділянку НОМЕР_1 площею 10,0001 га
та земельну ділянку НОМЕР_2 площею 6 га.
Установлено апеляційним судом і те,
рішенням загальних зборів учасників
ТОВ "Кинбурн-Юг", оформленим
протоколом №? 1 від 25.03.09, вирішено
сформувати статутний капітал
Товариства майновим внеском учасника
ОСОБА_19, який складається із спірних
земельних ділянок площею 10,0001 га та 6 га,
набутих останнім у власність на
підставі ухвали Комсомольського
районного суду м. Херсона від 20.08.08 у
справі № 76/2008. На підставі зазначеного
протоколу відділом Держкомзему у
Голопристанському районі Херсонської
області Товариству видано державні
акти серії ЯЗ №312823 від 07.04.09 та серії ЯЗ
№312824 від 07.04.09, які є предметом
оспорення у даній справі. Водночас
досліджуючи обставини щодо порушення
оспорюваним розпорядженням права
землекористування ДП "Збур'ївське
лісомисливське господарство"
апеляційним судом установлено, що
рішенням Голопристанської районної
ради № 123 від 30.03.66 вирішено видати
позивачу акт на право користування
землею загальною площею 16 250,8 га, яка
згідно з планово-картографічними
матеріалами лісовпорядкування
відноситься до земель лісового фонду.
При цьому відповідно до картографічних
матеріалів території Державного
підприємства "Збур'ївське
лісомисливське господарство" земельні
ділянки, право власності на які
посвідчено оспорюваними державними
актами відносяться до земель, що
знаходяться у користуванні позивача.
За приписами пункту 5 Прикінцевих
положень Лісового кодексу України, до
одержання в установленому порядку
державними лісогосподарськими
підприємствами державних актів на
право постійного користування
земельними лісовими ділянками,
документами, що підтверджують це право
на раніше надані землі, є
планово-картографічні матеріали
лісовпорядкування. Відповідно до
статті 92 Земельного кодексу України
право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.
Статтею 141 Земельного кодексу України
(в редакції, чинній на час прийняття
спірного розпорядження) визначено
підстави припинення права
користування земельною ділянкою, серед
яких: добровільна відмова від права
користування земельною ділянкою;
вилучення земельної ділянки у
випадках, передбачених цим Кодексом;
припинення діяльності релігійних
організацій, державних чи комунальних
підприємств, установ та організацій;
використання земельної ділянки
способами, які суперечать екологічним
вимогам; використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням;
систематична несплата земельного
податку або орендної плати. При цьому
право постійного землекористування є
безстроковим, на відміну від права
оренди, і може бути припинене лише з
підстав, передбачених статтею 141
зазначеного Кодексу, перелік яких є
вичерпним. Згідно з приписами статті 155
Земельного кодексу України у разі
видання органом виконавчої влади або
органом місцевого самоврядування акта,
яким порушуються права особи щодо
володіння, користування чи
розпорядження належною їй земельною
ділянкою, такий акт визнається
недійсним. Установивши те, що земельні
ділянки, які передані розпорядженням
безоплатно у власність тертім особам,
знаходяться в межах земельної ділянки
позивача, апеляційний суд дійшов
правомірного висновку про порушення
прав землекористування останнього, а
відтак і наявності підстав для
скасування оспорюваного розпорядження
в цій частині. Водночас установивши
відсутність правових підстав для
видачі відділом Держкомзему у
Голопристанському районі Херсонської
області державних актів на право
власності на спірні земельні ділянки,
апеляційний суд дійшов також
правомірного висновку про їх
скасування. Відповідно до приписів
статті 152 Земельного кодексу України
власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. З
огляду на що, висновок апеляційного
суду про задоволення похідних вимог
щодо повернення спірних земельних
ділянок державі в особі ДП "Збур'ївське
лісомисливське господарство"
визнається колегією суддів
правомірним. Відповідно до приписів
статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція на підставі
встановлених фактичних обставин
справи перевіряє застосування судами
норм матеріального і процесуального
права. Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти їх. Довід
скаржника про безпідставне відхилення
апеляційним судом заяви Товариства про
застосування позовної давності, не
може бути підставою для скасування
постанови у справі, оскільки, цьому
доводу надавалася оцінка апеляційним
господарським судом та він був
відхилений ним як необґрунтований, з
огляду на недоведеність обставин щодо
неможливості подання відповідної
заяви у суді першої інстанції. Решта
доводів касаційної скарги також
визнаються неспроможними, позаяк вони
не спростовують встановленого
господарськими судами та стосуються
оцінки доказів, яка за приписами статті
1117 Господарського процесуального
кодексу України знаходиться поза
межами компетенції суду касаційної
інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Кинбурн-Юг" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 10.12.13 у справі
№ 923/768/13 Господарського суду
Херсонської області залишити без змін.

Головуючий суддя:
Т.
Добролюбова

Судді:
Т. Гоголь

В. Швець