м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2057/14 09.04.14
Суддя Господарського суду міста Києва
За участю секретаря судового засідання
Розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу
за позовом Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
до відповідача Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
за участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ОСОБА_2
про здійснення страхового
відшкодування в сумі 48 977,79 грн.
за участю представників сторін:
від позивача: Пилипенко Я.М. -
від відповідача: не з'явився
від третьої особи: не з'явився
СУТЬ СПОРУ: Товариство з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "ВІДі-Страхування" звернулося
до Господарського суду міста Києва з
позовними вимогами до Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
"Оранта" про стягнення страхового
відшкодування в порядку регресу в
розмірі 48 977,79 грн. відповідно до
Договору добровільного страхування
наземного транспорту АС № 008034 від
Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 12.02.2014 залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Сторін було належним чином
повідомлено про час та місце
проведення судового засідання, тому
судом з урахуванням вимог ст. ст. 42, 43
ГПК України створені всі необхідні
умови для вирішення спору на принципах
змагальності, рівності учасників
процесу перед законом.
Відповідач у судове засідання не
з'явився, але надав суду відзив на
позовну заяву в якому позовні вимоги
визнав частково в сумі 47 243 грн.
Неприбуття у судове засідання
третьої особи, який був належним чином
повідомлений про час та місце слухання
справи не перешкоджає розгляду спору
по суті, а тому справа розглядається за
наявними в ній матеріалами згідно
вимог статті 75 ГПК України.
З'ясувавши фактичні обставини
справи, докази на їх підтвердження,
виходячи з фактів, встановлених у
процесі розгляду справи та правову
норму, яка підлягає застосуванню,
заслухавши доводи позивача, суд
Позов мотивовано тим, що 08.08.2013 між
Товариством з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"ВІДі-Страхування", далі Страховик, та
ОСОБА_4, далі Страхувальник, було
укладено Договір добровільного
страхування наземного транспорту АС №
008034, далі Договір, предметом якого є
майнові інтереси Страхувальника, які
пов'язані з володінням, користуванням
та/або розпорядженням транспортним
засобом - автомобілем "Honda Crosstour",
державний номер НОМЕР_1, 2012 року
06 жовтня 2013 року на автомобільній
дорозі Р-06 "Ульянівка - Миколаїв"
відбулася дорожньо - транспортна
пригода, далі ДТП, у часниками якої
Ш автомобіль марки "Honda Crosstour",
державний номер НОМЕР_1, під керуванням
Ш автомобіль марки "Daewoo Lanos",
державний номер НОМЕР_2, під керуванням
Факт встановлення вини у
скоєнні ДТП ОСОБА_2, за ознаками пункту
124 КУпАП підтверджено постановою
Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 28.10.2013 у
справі № 473/4848/13-п, яке в розумінні
вимог статті 35 ГПК України є
обов'язковим для господарського суду
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для справи.
Позивач на підставі довідки про
дорожньо-транспортну пригоду № 9278640,
страхового акту № КР-007480 від 20.01.2014,
розрахунку суми страхового
відшкодування до нього та враховуючи
звіт № 10-016 спеціаліста -
автотоварознавця про оцінку вартості
матеріального збитку від 12.11.2013
здійснив виплату страхового
відшкодування в розмірі 48 977,79 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 242 від 28.01.2014 та платіжним дорученням
№ 243 від 28.01.2014. Таким чином, позивач
наполягає на стягненні з відповідача
суми виплаченого страхового
відшкодування в розмірі 48 977,79 грн.
Надавши правову кваліфікацію
правовідносин сторін, суд дійшов
висновку, що позов підлягає
задоволенню частково виходячи із
За своєю правовою природою між
сторонами укладено договір
страхування, сторони досягли всіх його
суттєвим умов, а саме відносно предмету
страхування, дотримали його письмову
форму, визначили суттєві умови, у тому
числі страхову суму, а тому відповідно
до вимог ст. 16 Закону України "Про
страхування", приписів статей 627, 629, 979
ЦК України, ст.ст. 180, 181 ГК України він
вважається укладеним.
Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України передбачено, що шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.
Відповідно до пункту 1 частини 1
статті 1188 ЦК України шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою. Таким
чином, за змістом вказаної норми, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципу вини.
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ч. 1 статті 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом. Таким чином, до позивача
перейшло в межах суми 48 977,79 грн. право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Рішення суду з цивільної справи
(постанова Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської
області від 28.10.2013 у справі № 473/4848/13-п),
що набрало законної сили, є
обов'язковим для господарського суду в
розумінні вимог статті 35 ГП України
щодо фактів, які встановлені судом і
мають значення для вирішення спору.
Складова шкоди доведена позивачем, а
вина ОСОБА_2 установлена постановою
суду про адміністративне
правопорушення у цивільної справі, і є
фактом, який не потребує доказуванню.

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін
довести ті обставини, на які вони
посилаються як на підставу своїх вимог
і заперечень. Відповідно до вимог
статті 34 ГПК України визначає, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Втім ніякі докази не мають для суду
заздалегідь встановленої сили і
оцінюються судом в розумінні вимог
статті 43 ГПК України за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Належним доказом розміру
відновлювального ремонту з урахування
коефіцієнту фізичного зносу може бути
висновок особи, яка згідно чинного
законодавства України має право на
проведення експертної оцінки майна
(суб'єкт оціночної діяльності або
аварійний комісар). При цьому,
документи виконавця робіт по
відновленню транспортного засобу
(рахунок, акт виконаних робіт тощо) не
завжди можуть вважатися належним
підтвердженням розміру
відновлювального ремонту з урахування
коефіцієнту фізичного зносу.

Відповідно до звіту № 10-016 спеціаліста -
автотоварознавця про оцінку вартості
матеріального збитку, завданого в
результаті пошкодження автомобіля "Honda
Crosstour" вартість відновлювального
ремонту даного автомобіля становить 47
753 грн. Таким чином до уваги береться
саме звіт, а не рахунок СТО.

Приписи ст. 9 Закону України "Про
страхування" та ст. 12 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлюють поняття
франшиза, а саме частину збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування. Тобто, страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами п. 12.1 ст. 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів".

Позивачем доведений факт заподіяння
шкоди в розумінні вимог статті 1166 ЦК
України, а саме право регресного
відшкодування виплаченої ним суми на
підставі ст. 27 Закону України "Про
страхування", ст. 993 ЦК України.
Відповідач не довів факт того, що шкоду
автомобілю "Honda Crosstour", державний номер
НОМЕР_1 було завдано внаслідок
непереборної сили або умислу його
водія, не надав доказів сплати
відшкодування заподіяної шкоди на
користь власника зазначеного
автомобіля, в тому числі докази
відсутності вини у заподіяних
позивачеві шкоди. Згідно полісу АВ/9204000
цивільна правова відповідальність
власника транспортного засобу
автомобілю марки "Daewoo Lanos", державний
номер НОМЕР_2, була застрахована
відповідачем з франшизою в сумі 510 грн.
та лімітом по майну в 50 000 грн.

За таких обставин, позовні вимоги
Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"ВІДі-Страхування" до Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
"Оранта" щодо стягнення з останнього
суми виплаченого страхового
відшкодування (в порядку регресу)
підлягає задоволенню частково в
розмірі 47 243 грн.

У задоволенні решти частини позовних
вимог в сумі 1 734,79 грн., слід відмовити,
як необґрунтовано заявлених.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог згідно частини п'ятої
статті 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке
відбулося 09.04.2014, згідно частини 2
статті 85 ГПК України було проголошено
скорочений текст рішення, а саме його
вступну та резолютивні частини.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 9, 16, 27 Закону України "Про
страхування", ст. 12, 22, 29 Закону України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", ст. ст. 627, 629, 979, 993, 1187, 1188, 1191 ЦК
України, ст. ст. 180, 181 ГК України, ст. ст.
4-2, 4-3, 33, 34, 35, ч.3 ст. 43, ч. 5 ст. 49, 69, 82, 82-1, 84,
ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "ВІДі-Страхування" до
Відкритого акціонерного товариства
Національної акціонерної страхової
компанії "Оранта", за участі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача - ОСОБА_2, задовольнити
частково.

2. Стягнути з Відкритого
акціонерного товариства Національної
акціонерної страхової компанії
"Оранта", 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська,
буд. 7Д, , на користь:

- Товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"ВІДі-Страхування", 08131, Київська
область, Києво - Святошинський район, с.
Софіївська Борщагівка, вул. Велика
Кільцева, буд. 56, , суму
виплаченого страхового відшкодування
(в порядку регресу) в розмірі 47 243 грн. та
витрати по сплаті судового збору в
сумі 1 762,29 грн., видавши наказ.

3. У задоволенні решти частини позовних
вимог відмовити.

4. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено - 14.04.2014 року

Суддя

Ю.О.Підченко