ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2014 р.
Справа № 923/372/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Ситюка В.Г., при
секретарі Мальцевій О.В., розглянувши
справу

за позовом Прокурора м. Нова Каховка
Херсонської області в інтересах
держави в особі Новокаховської міської
ради, м. Нова Каховка Херсонської
області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Південенерго", м.
Нова Каховка Херсонської області

про стягнення 670302,58 грн.

за участю прокурора прокуратури м.
Херсона Ахременко О.Д.,

представників сторін:

від позивача: Шведова Т.Ю., головний
спеціаліст, дов. у справі,

від відповідача: Гнєдаш І.В.,
представник, дов. у справі

в с т а н о в и в:

Прокурор звернувся до господарського
суду з позовом в інтересах держави в
особі позивача Новокаховської міської
ради до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю
"Південенерго" про зобов'язання
останнього виконати умови мирової
угоди шляхом стягнення 670302,58 грн., у
тому числі 539322,92 грн. боргу, 81882,23 грн.
пені та 49097,43 грн. інфляційних втрат.

В судовому засіданні 15.04.2014 р.,
відповідно до ст. 77 ГПК України
оголошено перерву до 09 год. 40 хв. 17.04.2014
р.

Прокурором та представником позивача
позовні вимоги підтримано з підстав
зазначених у позові, просять стягнути з
відповідача 670302,58 грн., у тому числі
539322,92 грн. боргу, 81882,23 грн. пені та 49097,43
грн. інфляційних втрат, посилаючись на
невиконання відповідачем мирової
угоди, затвердженої ухвалою
господарського суду від 02.03.2011 р. та
зазначено на неможливість пред'явлення
ухвали суду про затвердження мирової
угоди до виконання до виконавчої
служби, оскільки вказана ухвала не
відповідає вимогам ст. 18 Закону України
"Про виконавче провадження" та не є
виконавчим документом.

Відповідачем подано до суду відзив та
витребувані матеріали. Представником
відповідача зазначено на наявність
заборгованості по мировій угоді в сумі
539322,92 грн. При цьому, позовні вимоги в
частині стягнення пені та інфляційних
втрат не визнаються, з посиланням на
пропуск строку позовної давності на
стягнення пені, який просить
застосувати при вирішенні спору та
відсутність вимоги позивача на сплату
інфляційних втрат, оскільки мировою
угодою строк сплати не передбачено.

Заслухавши прокурора, представників
сторін, розглянувши і дослідивши
матеріали справи та оцінивши докази в
їх сукупності, суд вважає позовні
вимоги такими, що підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи
рішенням господарського суду
Херсонської області від 09.09.2010 р. у
справі № 16/118-10 з відповідача на користь
позивача стягнуто 810319 грн.
заборгованості за договором
купівлі-продажу земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду від 02.03.2011
р. у справі № 16/118-10 затверджено мирову
угоду укладену відповідно до ст. 121 ГПК
України в ході виконання судового
рішення, згідно умов якої - п. 2.1,
відповідач сплачує стягнену
заборгованість в сумі 810319 грн.
щомісячно рівними частинами протягом
2011 р., починаючи з лютого місяця 2011 р.

При цьому, п. 2.2 мирової угоди
передбачено сплату відповідачем
платежів з урахуванням індексу
інфляції.

Відповідно до п. 2.3 мирової угоди у разі
порушення строків сплати за кожний
прострочений день сплачується пеня у
розмірі 0,3 % від простроченої суми.

Відповідачем умови мирової угоди не
виконано, заборгованість у визначеному
розмірі та встановлені строки не
сплачена.

Заборгованість станом на час звернення
до суду становить 539322,92 грн. та не
заперечується відповідачем.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
умов мирової угоди, позивачем ухвалу
про затвердження мирової угоди подано
до виконання до виконавчої служби.

Постановою виконавчої служби від 26.11.2012
р. у відкритті виконавчого провадження
відмовлено з підстав невідповідності
ухвали суду вимогам ст. 18 Закону
України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 7.9. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17 жовтня 2012 року № 9 "Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
ухвала про затвердження мирової угоди
є виконавчим документом згідно з
пунктом 2 частини другої статті 17
Закону України "Про виконавче
провадження" і як виконавчий документ
повинна містити у своїй резолютивній
частині не лише вказівку про
затвердження мирової угоди, а й інші
передбачені законодавством (статтею 86
ГПК та статтею 18 названого Закону)
ознаки та відомості, зокрема, щодо умов,
розміру і строків виконання
зобов'язань сторін тощо. За
недодержання відповідних вимог ухвала
про затвердження мирової угоди не може
вважатися виконавчим документом, що
підлягає виконанню державною
виконавчою службою. У випадках
невиконання зобов'язаною стороною умов
мирової угоди, укладеної в процесі
виконання судового рішення і
затвердженої господарським судом,
заінтересована сторона може
звернутися до державного виконавця на
підставі статті 19 Закону України "Про
виконавче провадження" із заявою про
примусове виконання ухвали, якою
затверджено цю угоду. Якщо ухвала про
затвердження мирової угоди не
відповідає вимогам, встановленим для
виконавчих документів (стаття 18 Закону
України "Про виконавче провадження"), і
державним виконавцем з цих підстав
буде відмовлено у відкритті
виконавчого провадження,
заінтересована сторона вправі
звернутися до господарського суду з
позовом про спонукання до виконання
мирової угоди, в разі задоволення якого
господарським судом видається
відповідний наказ.

За таких обставин позовні вимоги в
частині стягнення основного боргу в
сумі 539322,92 грн. цілком обґрунтовані і
підлягають задоволенню.

За прострочку сплати боргу прокурором
та позивачем, відповідно до п. 2.3
мирової угоди нараховано пеню в сумі
81882,23 грн.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна
давність в один рік застосовується
зокрема, до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до положень ст. ст. 253, 260 ЦК
України перебіг строку позовної
давності починається з наступного дня
після закінчення відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Прокурором та позивачем пеня
нарахована за шість місяців з дня
прострочки сплати боргу - за період
квітня - вересня 2011 р. і строк позовної
давності до вимоги по стягненню пені
збіг.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України
позовна давність застосовується судом
лише за заявою сторони у спорі,
зробленою до винесення ним рішення.
Сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Прокурором та позивачем вимогу про
стягнення пені подано до суду після
закінчення позовної давності, про
застосування якої заявлено
відповідачем, пропуск строку здійснено
без поважних на то причин.

За таких обставин вимоги про стягнення
пені в сумі 81882,23 грн. задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір не
встановлений договором або законом.

Прокурором та позивачем, у зв'язку з
простроченням сплати боргу, відповідно
до умов мирової угоди та положень ст. 625
ЦК України, за період прострочення
нараховано та заявлено до стягнення
49097,43 грн. інфляційних втрат.

Належний до стягнення розмір
інфляційних втрат за вказаний період
становить 26954,19 грн., виходячи з суми
заборгованості та офіційного індексу
інфляції за вказаний період.

Заперечення відповідача щодо
ненастання строку сплати інфляційних
втрат у зв'язку з невизначеністю
умовами мирової угоди строку їх сплати,
до уваги судом не приймається, оскільки
виходячи з вимог ст. 625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням індексу інфляції,
тобто нарахування і сплата інфляційних
втрат залежить виключно від порушення
строків виконання боржником грошового
зобов'язання. Більш того, умовами
мирової угоди - п. 2.2 передбачено
здійснення відповідачем платежів з
урахуванням індексу інфляції.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК
України, відноситься на відповідача.

Враховуючи викладене, на підставі ст. 193
ГК України, ст. ст. 267, 526, 625 ЦК України,
керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Південенерго", 74900,
Херсонська область, м. Нова Каховка,
вул. Паризької Комуни, 6,
ідентифікаційний код 24951326:

- на користь Новокаховської міської
ради, 74900, Херсонська область, м. Нова
Каховка, пр. Дніпровський, 23,
ідентифікаційний код 33358194 - 539322 (п'ятсот
тридцять дев'ять тисяч триста двадцять
дві) грн. 92 коп. боргу та 26954 (двадцять
шість тисяч дев'ятсот п'ятдесят чотири )
грн. 19 коп. інфляційних втрат;

- в доход спеціального фонду Державного
бюджету на р/р № 3002 в ГУДКСУ у
Херсонській області, МФО 852010, , одержувач УДКСУ у місті
Херсоні, призначення платежу - судовий
збір, код 03500045 - 11325 (одинадцять тисяч
триста двадцять п'ять) грн. 54 коп.
судового збору.

3. В решті позову відмовити.

4. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено
18.04.2014 р.

Суддя
В.Г. Ситюк