ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17.04.2014р.
Справа № 905/6655/13

Господарський суд Донецької області у
складі судді Осадчої А.М., за участю
секретаря судового засідання
(помічника судді) Смелянцевої К.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні

заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Танцювально-спортивний клуб "Дончанка"
м.Донецьк про розстрочення виконання
рішення суду від 29.10.2013 року у справі
№905/6655/13

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Імперія технічних
рішень" м.Донецьк

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Танцювально-спортивний клуб
"Дончанка"м.Донецьк

про стягнення 102055,02грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: Комаров К.П. за
довіреністю від 19.03.2014року,

від відповідача: не з'явився,

В С Т А Н
О В И В:

04.04.2014 року Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Танцювально-спортивний клуб "Дончанка"
звернулось до господарського суду
Донецької області з заявою про
розстрочення виконання рішення суду
від 29.10.2013 року у справі №905/6655/13.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 07.04.2014 року розгляд заяви
призначено на 15.04.2014 року з подальшим
оголошенням перерви до 17.04.2014 року.

Відповідно до поданої заяви Товариство
з обмеженою відповідальністю
"Танцювально-спортивний клуб "Дончанка"
просить суд розстрочити виконання
рішення суду шляхом здійснення оплати
стягнутої суми рівними частками по
13956,60грн. до 23 числа кожного місяця у
період з березня по вересень 2014 року.

В обґрунтування поданої заяви
відповідач посилається на скрутне
фінансове становище підприємства,
зокрема, зазначає, що рахунок
підприємства закрито, транспортні
засоби та обладнання перебуває в
заставі банку, роботи носять переважно
сезонний характер, існує
заборгованість із заробітної плати, у
зв'язку з чим, негайне виконання
рішення суду призведе до зупинення
господарської діяльності
підприємства.

На підтвердження своїх доводів
відповідач надав суду фінансовий звіт
станом на 31.12.2013 року та довідку №11 від
14.03.2014 року про наявність
заборгованості із заробітної плати.

15.04.2014 року стягувач надав письмові
заперечення на заяву про розстрочення
виконання рішення, в яких просив суд
відмовити у задоволенні вказаної
заяви, посилаючись на
недобросовісність боржника, його не
бажання виконувати рішення суду,
затягування виконавчого провадження,
знецінення суми заборгованості, що
тяжко відображається на матеріальному
становищі стягувача.

16.04.2014 року від боржника надійшло
письмове клопотання, в якому заявник
просить суд залишити заяву про
розстрочення рішення без розгляду.

Представник заявника (боржника) у
судове засідання 17.04.2014 року не
з'явився, про час та місце судового
засідання повідомлений належним чином.

Представник позивача (стягувача) у
судовому засіданні 17.04.2014 року проти
задоволення заяви щодо розстрочки
рішення суду заперечував.

Клопотання відповідача (боржника) щодо
залишення заяви про розстрочення
рішення суду без розгляду не підлягає
задоволенню, оскільки приписами
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) суду не
надано такого права.

Відповідно до положень статті 811 ГПК
України судом складено протокол, який
долучено до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення представника
позивача (стягувача), який з'явився у
судове засідання, дослідивши
представлені сторонами в порядку
статті 43 ГПК України докази, вивчивши
матеріали справи, суд дійшов висновку,
що заява не підлягає задоволенню з
огляду на наступне.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 29.10.2013 року у
справі №905/6655/13 позовні вимоги
задоволені частково, стягнуто з
відповідача на користь позивача
заборгованість за договором №03/06-1 від
03.06.2011р. в сумі 1270,10грн., заборгованість
за договором №17/06/11-01 від 17.06.2011р. в сумі
83729,75грн., пеню за договором №17/06/11-01 від
17.06.2011р. в сумі 7681,28грн., 3% річних в сумі
1257,53грн., витрати по сплаті судового
збору в сумі 1878,77грн.

Згідно з приписами ст.85 ГПК України
вказане рішення господарського суду
набрало законної сили 15.11.2013 року

15.11.2013 року господарський суд видав
наказ про примусове виконання
вказаного рішення суду.

Відповідно до ст.121 ГПК України суд при
наявності підстав, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи може, серед іншого,
розстрочити виконання рішення.

За змістом наведеної норми,
розстрочення є правом, а не обов'язком
суду, яке ним реалізується у будь-який
час від набрання рішенням законної
сили та до його фактичного повного
виконання, але виключно у виняткових
випадках та за наявністю підстав, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим. Таким чином,
зазначена норма не обмежує право
господарського суду певними
обставинами, при наявності яких
господарський суд може розстрочити
виконання прийнятого ним рішення,
проте визначальним фактором при
наданні розстрочки є винятковість цих
випадків та їх об'єктивний вплив на
виконання судового рішення.

Відповідно до пункту 7.1.1 постанови
Пленуму «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України» №9 від
17.10.2012р. розстрочка означає виконання
рішення частками, встановленими
господарським судом, з певним
інтервалом у часі.

Підставою для розстрочки можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк. Проте,
вирішуючи питання про розстрочку
виконання рішення господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.

Виходячи із наведеного, законодавець у
будь-якому випадку пов'язує
розстрочення виконання судового
рішення у судовому порядку з
об'єктивними, непереборними,
виключними обставинами, що ускладнюють
вчасне виконання судового рішення.

Отже, заявник повинен подати до заяви
про розстрочку виконання рішення
належні докази на її обґрунтування.

Проаналізувавши обґрунтування
заявника, суд зазначає, що заявником не
надано достатньо доказів на
підтвердження викладених у заяві
обставин, зокрема, щодо закриття
банківських рахунків та відсутності у
підприємства достатніх грошових
коштів для оплати стягнутої рішенням
суду суми.

Наданий відповідачем фінансовий звіт
станом на 31.12.2013 року свідчить про
збитковість підприємства, водночас,
вказані у ньому фінансові показники є
результатом власної господарської
діяльності підприємства за звітній
період, а не наслідком якихось
об'єктивних, незалежних від
відповідача обставин, що мали
негативний вплив на діяльність
підприємства

Як встановлено ст.96 Цивільного кодексу
України юридична особа самостійно
відповідає за своїми зобов'язаннями
усім належним їй майном, отже,
відсутність у боржника грошових коштів
або його тяжкий фінансовий стан самі по
собі не можуть розцінюватись в якості
підстав для розстрочки виконання
рішення суду.

Згідно із ст. 42 Господарського кодексу
України підприємництво, як вид
господарської діяльності, що
здійснюється відповідачем, за своєї
сутністю передбачає несення ним
певних ризиків.

Отже, виходячи з зазначеного вище,
негативні наслідки вчиненого
відповідачем порушення (неналежне
виконання зобов'язань) не можуть
покладатися на інших осіб, а відповідач
не вправі розраховувати на звільнення
себе від ймовірності настання таких
негативних наслідків.

Суд вважає, що заявником надано
недостатньо доказів на підтвердження
скрутного фінансового становища
підприємства та не доведено наявності
виняткових обставин, що утруднюють чи
унеможливлюють виконання рішення або
істотним чином впливають на можливість
підприємства продовжувати поточну
господарську діяльність у разі
виконання грошових зобов'язань перед
позивачем.

При цьому, звертаючись з даною заявою
до суду, відповідач також не надав суду
жодних доказів на підтвердження того,
що ситуація на підприємстві зміниться
на краще, підприємство отримає
прибуток, дебіторську заборгованість
тощо у достатньому розмірі та матиме
можливість сплатити позивачу існуючу
суму боргу у вказані ним терміни.

З огляду на викладене, враховуючи
матеріальні інтереси обох сторін,
інфляційні процеси в економіці
держави, вину відповідача у виникненні
спору, тривалість невиконання
відповідачем зобов'язання, відсутність
виключних обставин, які ускладнюють
виконання рішення, та одночасно,
доказів на підтвердження того, що у
заявника з'явиться можливість
сплачувати стягнуту рішенням суду
заборгованість частинами у вказані
терміни, суд прийшов до висновку, що
задоволення заяви про розстрочку
виконання рішення суду призведе до
непропорційного порушення балансу
майнових інтересів сторін, у зв'язку з
чим, відмовляє у задоволенні
зазначеної заяви.

Керуючись статтями 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою
відповідальністю
"Танцювально-спортивний клуб "Дончанка"
м.Донецьк у задоволенні заяви про
розстрочення виконання рішення суду
від 29.10.2013 року у справі №905/6655/13.

Дана ухвала може бути оскаржена у
порядку, передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України.

Суддя
А.М. Осадча