Господарський суд Чернігівської
________________________________________________________________________
________________________________________________
РІШЕННЯ

09 квітня 2014 року
справа №927/208/14

За позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю „Гринвич-Юг
дистриб'юторська компанія", вул.
Зрошувальна, 5, м. Київ, 02099,до
відповідача: фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1про
стягнення 1816,53 грн.Суддя Блохіна Ж.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився,

відповідач: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою
відповідальністю „Гринвич-Юг
дистриб'юторська компанія" подано
позов до фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 про стягнення 1816,53 грн., з яких
1181,66 грн. основного боргу по оплаті
переданого товару відповідно до умов
договору поставки №Л17/13 від 01.10.2013 року,
31,79 грн. пені, 12,24 грн. 5% річних та 590,84
грн. штрафу.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився. Позивач про дату,
час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, представника не направив.

На адресу суду факсовим зв'язком від
відповідача надійшов відзив на позов, в
якому останній зазначає наступне.

Ухвалою господарського суду
Чернігівської області від 17.02.2014 року
було порушено провадження у справі і
призначено розгляд на 09.04.2014 року.
Відповідач не може підготувати та
належним чином подати відзив на позов в
зв'язку з тим, що він не отримував копію
позовної заяви з додатком і не мав
змоги ознайомитись із змістом позову
та документами, якими позивач
обґрунтовує позовні вимоги. Позивач не
надав відповідачу його екземпляр
письмового договору, внаслідок чого
розрахунки між сторонами відбувались в
готівковому вигляді на підставі
відповідних товарно-транспортних
накладних у строки та на умовах,
оговорених усно. Відповідач позовні
вимоги визнає в межах суми фактичної
заборгованості згідно відповідної
товарно-транспортної накладної №У00001954
від 26.11.2013 року, а саме: 749,17 грн., в тому
числі ПДВ 124,84 грн., яку він у
відповідності із домовленістю сторін
повинен був сплатити до 10 грудня 2013
року. Дана заборгованість була
остаточно погашена відповідачем 10.01.2014
року, що підтверджується відповідним
записом, який було здійснено
представником позивача на
товарно-транспортній накладній №У00001954
від 26 листопада 2013 року, згідно якого
оплата була прийнята представником
позивача Майстренко О.О., який є
відповідальним за здійснення
господарської операції та
правильність її оформлення від
позивача. На момент подання позову
заборгованість по поставці товару була
відсутня. Оскільки відповідачем до
порушення провадження у справі
погашена заборгованість в сумі 749,17
грн., а пеня за прострочення платежу
згідно ГКУ не може перевищувати
подвійної облікової ставки НБУ, тому
сума боргу, нарахована позивачем, є
безпідставною і відповідач її не
визнає в повному обсязі, в зв'язку з чим
провадження у справі щодо стягнення
боргу, на думку відповідача, підлягає
припиненню за відсутності предмету
спору.

На підставі вищевикладеного
відповідач просить суд:

- повторно зобов'язати позивача
направити копію позовної заяви з
доданими до неї документами на адресу
відповідача, яка вказана в свідоцтві
про державну реєстрацію фізичної особи
- підприємця, а саме: АДРЕСА_2;

- відкласти розгляд справи задля
можливості ознайомитись із позовною
заявою та документами, що до неї додано
та підготувати більш предметні
уточнення до даного відзиву на позовну
заяву;

- припинити провадження у справі у
зв'язку із відсутністю предмету спору.

Оскільки явка представників сторін не
визнавалась обов'язковою, суд вважає за
можливе на підставі ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України розглянути справу у
відсутність представника позивача та
відповідача, за наявними в справі
матеріалами.

Розглянувши подані матеріали,
з'ясувавши фактичні обставини справи,
оцінивши докази, що мають юридичне
значення для розгляду справи по суті,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01 жовтня 2013 року між позивачем
(продавець) та відповідачем (покупець)
укладено договір поставки №Л17/13 (далі -
Договір).

Оригінал договору, наданий позивачем,
оглянутий судом в судовому засіданні.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець
зобов'язується передати товар у
власність покупця, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
оплатити за нього встановлену вартість
даним договором та додатком до
договору.

Згідно п. 1.2 договору перехід права
власності і всіх ризиків на товар
(випадкового знищення або ушкодження
товару) здійснюється в момент передачі
товару від продавця покупцеві, що
оформляється належним чином (накладні,
акти та ін.) у письмовій формі.

Ціна на товари, що поставляються за
даним договором, оговорюється і
фіксується на кожну чергову поставку в
специфікації або відвантажувальній
накладній і рахунку-фактурі (п. 2.1
договору).

Пунктом 6.1 договору передбачено, що
оплата за товар здійснюється покупцем
не пізніше 7 днів з дати передачі товару
покупцю.

На виконання умов договору позивачем
передано відповідачу товар згідно
товарно-транспортних накладних №У00001746
від 31.10.2013 року на суму 432,65 грн. та
№У00001954 від 26.11.2013 року на суму 749,01 грн.,
а всього 1181,66 грн.

Товар отриманий відповідачем, що
підтверджується його підписом на
вказаних накладних.

Оригінали вищевказаних накладних,
надані позивачем, оглянуті в судовому
засіданні.

В порушення умов договору відповідач
не сплатив вартість отриманого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч.ч. 1, 7 ст. 193
Господарського кодексу України (далі
ГКУ):

"Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
-відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом, а також
відмова від виконання або відстрочка
виконання з мотиву, що зобов'язання
другої сторони за іншим договором не
було виконано належним чином."

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки матеріалами справи
підтверджується факт отримання
відповідачем від позивача товару за
вищевказаними накладними, виходячи з
вищевикладених норм законодавства та
договору, у відповідача виникло
зобов'язання сплатити вартість
отриманого товару, яке він не виконав.

Отже, позивачем правомірно заявлено до
стягнення з відповідача борг у сумі
1181,66 грн.

Згідно п. 7.2 договору у випадку
прострочення розрахунків за продані
товари покупець сплачує продавцю пеню
в розмірі 2-х облікових ставок НБУ за
кожний календарний день прострочення,
крім цього збитки від інфляції та 5%
річних, відповідно до ст. 214 ЦК України
та у випадку затримки оплати більш ніж
30 днів з моменту закінчення терміну,
зазначеного в п. 6.1, покупець сплачує
штраф у розмірі 50% від неоплаченої за
договором суми та збитків.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, має
на вимогу кредитора сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Посилаючись на ст. 625 Цивільного
кодексу України та п. 7.2 договору,
позивач просить стягнути з
відповідача:

за порушення строків виконання
грошового зобов'язання по оплаті
товару по накладній №У00001746 від 31.10.2013
року: 14,18 грн. пені за період прострочки
платежу з 07.11.2013 року по 07.02.2014 року, 5,46
грн. 5% річних та 216,33 грн. штрафу;

за порушення строків виконання
грошового зобов'язання по оплаті
товару по накладній №У00001954 від 26.11.2013
року: 17,61 грн. пені за період прострочки
платежу з 03.12.2013 року по 07.02.2014 року, 6,78
грн. 5% річних та 374,51 грн. штрафу.

Для всебічного, повного і об'єктивного
розгляду в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності суд
повинен перевірити обґрунтованість і
правильність здійсненого позивачем
нарахування штрафних санкцій, річних
тощо, і в разі, якщо їх обчислення
помилкове - зобов'язати позивача
здійснити перерахунок відповідно до
закону чи договору або зробити це
самостійно.

Частина 1 ст. 216 Господарського кодексу
України передбачає, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставі і в порядку передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 230
Господарського кодексу України,
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до п. 2 ст. 343 Господарського
кодексу України платник грошових
коштів сплачує на користь одержувача
цих коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно п. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Суд, здійснивши перевірку розрахунку
пені, 5% річних та штрафу, заявлених до
стягнення позивачем, дійшов висновку,
що правомірність їх нарахування. Проте,
суд відзначає, що позивач помилково
вказав період нарахування пені та 5%
річних з 07.11.2013 року по 07.02.2014 року за
накладною №У00001954 від 26.11.2013 року. За
прострочку платежу за даною накладною
позивач має право нараховувати пеню та
5% річних за період прострочки з 03.12.2013
року по 07.02.2014 року. Помилка, допущена у
визначенні періоду, не впливає на суми,
заявлені до стягнення, які розраховані
правомірно.

Клопотання відповідача - повторно
зобов'язати позивача направити копію
позовної заяви з доданими до неї
документами на адресу відповідача, яка
вказана в свідоцтві про державну
реєстрацію фізичної особи - підприємця,
а саме: АДРЕСА_2, не підлягає
задоволенню, оскільки позивачем надані
докази направлення 03.04.2014 року на
адресу відповідача: АДРЕСА_1 копії
позовної заяви з додатком.

Ухвалою про порушення провадження у
справі від 17.02.2014 року розгляд справи
було призначено на 26.02.2014 року. Дану
ухвалу відповідач отримав особисто
19.02.2014 року, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення. Також 29.03.2014 року
відповідачем отримано ухвалу від
27.03.2014 року про відкладення розгляду
справи. Відтак, відповідач мав час для
того, щоб скористатися своїми правами,
передбаченими ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України, і
ознайомитись з матеріалами справи.
Враховуючи двомісячний строк розгляду
справи, встановлений ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України, клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи не
підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача, викладені у
відзиві на позов, судом не приймаються
до уваги, оскільки не підтверджені
належними та допустимими доказами, які
спростовують факти, викладені в
позовній заяві щодо наявності
заборгованості перед позивачем.

Твердження відповідача, що сума
заборгованості 749,17 грн. за накладною
№У00001954 від 26.11.2013 року була остаточно
погашена відповідачем 10.01.2014 року, не
приймаються судом до уваги, оскільки
хоча на переданій факсовим зв'язком
копії товарно-транспортної накладної
№У00001954 від 26 листопада 2013 року і стоять
написи про сплату 314 грн., 15 грн., 235 грн.,
200 грн. та 200 грн., а також три підписи
осіб, прізвище та посада яких не
зазначена, проте з цього не вбачається,
що саме ці кошти прийняті
уповноваженою особою саме позивача, а
відтак наданий відповідачем документ
не є належним доказом по справі на
підтвердження факту сплати коштів.

За таких обставин, відсутні підстави
для задоволення клопотань відповідача,
викладених у відзиві на позов.

Суд доходить висновку, що відповідач
взяті на себе зобов'язання по оплаті
отриманого товару своєчасно та в
повному обсязі не виконав, а тому
позовні вимоги підлягають задоволенню
повністю в сумі 1816,53 грн., в тому числі
1181,66 грн. основного боргу, 31,79 грн. пені,
12,24 грн. 5% річних та 590,84 грн. штрафу.

Згідно ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та з
інших підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин стягнення судового
збору покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1,
інформація про рахунок відсутня) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю „Гринвич-Юг
дистриб'юторська компанія" (вул.
Зрошувальна, 5, м. Київ,
ідентифікаційний код 38327181, р/р 244 у
публічному акціонерному товаристві
„Банк „КОНТРАКТ" місто Київ, МФО 322465)
1181,66 грн. боргу, 31,79 грн. пені, 12,24 грн. 5%
річних, 590,84 грн. штрафу та 1827,00 грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Ж.В. Блохіна