м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4153/14 08.04.14За позовом ПрАТ
"СК"АХА Страхування"
до ВАТ НАСК "ОРАНТА"
про відшкодування шкоди в
порядку регресу 20 022,61 грн.
Суддя Головатюк Л.Д.
Від позивача Лисов О.О.
Від відповідача Савісько В.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(надалі - страховик, позивач) звернулось
до господарського суду м. Києва із
позовом до відкритого акціонерного
товариства «Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта» (надалі -
відповідач) про відшкодування шкоди в
порядку регресу в сумі 20 022,61 грн.
Ухвалою господарського суду м. Києва
від 17.03.2014 порушено провадження у
справі №910/4153/14 та призначено до
розгляду на 27.03.2014.
Представник позивача прибув в судове
засідання 27.03.2014, надав пояснення по
справі та подав додактові докази по
справі.
На призначене судове засідання 27.03.2014
представник відповідача не прибув,
причин неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомленний належним чином, що
підтверджується відміткою на звороті
ухвали суду від 17.03.2014.
Суд, у зв'язку з неявкою представника
відповідача, на підставі ст. 77 ГПК
України, відклав розгляд справи на
Представники сторін з'явилися в судове
засідання 08.04.20, надали пояснення по
суті справи та подали додаткові докази
по справі. Представник відповідача
так як на думку останнього, позивачем
помилково встаньовлена вартість
судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судовому засіданні складено протокол
згідно статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, заслухавши пояснення
представника позивача, Господарський
суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

06.07.2012 року між приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «АХА
Страхування» (далі - страховик, позивач)
та громадянином ОСОБА_3 (далі -
страхувальник) укладено договір
добровільного страхування наземного
транспортного засобу № ТП84065ГА/12х
(надалі - Договір), об'єктом страхування
за яким є майнові інтереси
страхувальника, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням майном, а саме:
автомобілем Toyota реєстраційний номер
НОМЕР_3 на випадок настання страхових
випадків, зокрема, пошкодження чи
знищення транспортного засобу або його
частин внаслідок ДТП.

Предметом договору є майнові інтереси
страхувальника пов'язані з володінням,
розпорядженням та користуванням
вказаним транспортним засобом на
випадок настання подій, перелік яких
наведено у Договорі, а саме до
страхових випадків відноситься:
дорожньо-транспортні пригоди;
незаконне заволодіння; протиправні дії
третіх осіб; інші випадкові події
(пожежа, вибух або самозаймання
транспортного засобу, стихійне лихо чи
природні явища і т.п.).

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про
страхування" Договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 22.01.2013 в
Московському р-ні м. Харкова сталася
дорожньо-транспортна пригода (далі -
ДТП) у якій громадянин ОСОБА_4, керуючи
транспортним засобом Mazda реєстраційний
номер НОМЕР_2, порушив Правила
дорожнього руху України, внаслідок
чого вчинив зіткнення з автомобілем
марки Hyundai реєстраційний номер НОМЕР_4
та застрахованим позивачем
автомобілем Toyota реєстраційний номер
НОМЕР_3, що призвело до механічних
пошкоджень останнього.

Із довідки відділення ДАІ ХМУ ГУМВС
України в Харківській обл. від 23.01.2013 та
відомостей АІПС про ДТП № 9146942 від
22.01.2013 вбачається, що транспортний
засіб Mazda реєстраційний номер НОМЕР_2,
яким спричинено ДТП, що потягнуло
нанесення майнової шкоди автомобілю
марки Toyota реєстраційний номер НОМЕР_3
знаходився під керуванням громадянина
ОСОБА_4

Постановою Московського районного
суду м. Харкова №643/6610/13-п від 21.05.2013
ОСОБА_4 за вчинення вказаного ДТП було
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 354 Господарського
кодексу України за договором
страхування страховик зобов'язується у
разі настання страхового випадку
здійснити страхову виплату
страхувальнику або іншій особі,
визначеній страхувальником у договорі
страхування, а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Тобто,
за укладеним договором одна сторона за
договором зобов'язалася за винагороду
(страховий внесок), котра сплачується
іншою стороною, відшкодувати їй збитки,
завдані застрахованому транспортному
засобові в результаті настання
визначеного договором страхового
випадку.

На підставі страхового акту №
1.002.13.00802/VESKO4307 від 08.02.2013 у відповідності
до розрахунку суми страхового
відшкодування визначеного вказаним
актом, звіту про оцінку колісного
транспортного засобу №20/02/2013,
ремонтної калькуляції № 1.002.13.0 від
11.02.2013 р. та рахунку-фактури №1-00000393 від
26.01.2013 позивач, виконуючи свої
зобов'язання за Договором, здійснив
відшкодування завданої шкоди
внаслідок спірної ДТП шляхом виплати
ОСОБА_3 коштів у сумі 20 532,61 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 8 769 від 11.02.2013.

Таким чином, до позивача, на думку
останнього, перейшло в межах вказаної
суми 20 532,61 грн. право вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Вина ОСОБА_4. встановлена у судовому
порядку, а тому шкода, заподіяна
внаслідок експлуатації автомобіля Mazda
реєстраційний номер НОМЕР_2 та завдання
майнової шкоди автомобілю марки Toyota
реєстраційний номер НОМЕР_3 ним і
відшкодовується, так як відповідно до
ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Цивільно-правова відповідальність
власника транспортного засобу за
шкоду, заподіяну життю, здоров"ю, майну
третіх осіб внаслідок експлуатації
автомобіля Mazda реєстраційний номер
НОМЕР_2 застрахована в ВАТ "НАСК
"Оранта", що підтверджується наданим
позивачем полісом № АВ/9150156 та довідкою
МТСБУ від 04.04.2014 №7/2-28/9989 (в матеріалах
справи). Вказаним полісом передбачено,
що франшиза становить 510,00 грн., а ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну третіх осіб - 50000,00 грн.

Проаналізувавши матеріали справи та
пояснення представників сторін , суд
приходить до висновку про задоволення
позову з огляду не таке:

Згідно ст.22 ЦК України особа, якій
завдано шкоду у результаті її
порушеного права має право на її
відшкодування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного
кодексу України збитками є втрати, яких
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки).

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Статтею 29 вказаного Закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

При дослідженні наданих позивачем
доказів на підтвердження вартості
витрат, пов'язаних із відновлювальним
ремонтом автомобіля Toyota реєстраційний
номер НОМЕР_3 з урахуванням зносу,
судом було враховано, що відповідно до
абзацу третього пункту 3 частини 1
статті 988 ЦК України та частини 17 статті
9 Закону України "Про страхування"
страхова виплата за договором
майнового страхування і страхування
відповідальності (страхове
відшкодування) не може перевищувати
розміру реальних збитків. А згідно з
абзацом другим частини 1 статті 1192 ЦК
України розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Отже, документами, які підтверджують
дійсний розмір витрат, пов'язаних з
відновлювальним вказаного вище
ремонтом автомобіля є розрахунок суми
страхового відшкодування від 05.02.2013, та
платіжне доручення № 8 769 від 11.02.2013,
яким підтверджується факт
перерахування коштів на рахунок СТО де
був відремонтований пошкоджений
автомобіль. Зокрема, судом враховано,
що наведені у вказаному
наряді-замовлені роботи знаходяться у
причинно-наслідковому зв'язку із тими
пошкодженнями, які зазначені у
первинній довідці ВДАІ.

Відтак, реальний розмір витрат
позивача, пов'язаних з відновлювальним
ремонтом автомобіля Toyota реєстраційний
номер НОМЕР_3 (з урахуванням зносу),
склав 20 532,61 грн.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Франшиза - частина збитків, що не
відшкодовується страховиком згідно з
договором страхування (стаття 9 Закону
України «Про страхування»).

Враховуючи вищезазначені обставини,
умови полісу № АВ/9150156 та положення
статей 12, 22, 29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", статей 9, 27 Закону України "Про
страхування", статей 993, 1192 ЦК України,
відповідач повинен відшкодувати
позивачу шкоду в межах ліміту його
відповідальності за спірним страховим
випадком (50000 грн.), виходячи із розміру
реально завданих збитків (20 532,61 грн.) в
межах суми, що перейшла до позивача та
за мінусом встановленої франшизи,
тобто у сумі 20 022,61 грн. (20 532,61 грн. - 510
грн. франшизи).

З матеріалів справи слідує, що
позивач з метою отримання коштів від
відповідача 05.09.2013 року звернувся до
останнього із заявою (вих. № 4911/26цв) про
виплату страхового відшкодування за
полісом № АВ/9150156. Дана заява із
доданими до неї документами, які
необхідні для виплати страхового
відшкодування на користь позивача,
була отримана відповідачем, про що
свідчить відмітка про отримання. Проте
вимоги відповідач не виконав.

Враховуючи вимоги пункту 36.2 статті 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» страхове
відшкодування (регламентна виплата) за
полісами ОСЦПВВНТЗ повинна бути
виплачена страховиком (МТСБУ) протягом
15 днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України,
статтею 193 ГК України зобов'язання
мають виконуватися належним чином та у
встановлений строк відповідно до
закону, інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Проте, відповідач після отримання
вищезазначеної заяви у встановлений
пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» строк суми страхового
відшкодування на користь позивача не
виплатив.

Згідно зі статтею 33 ГПК України
обов'язок доказування тих обставин, на
які посилається сторона як на підставу
своїх вимог і заперечень, покладається
на цю сторону.

Відповідачем не спростовано належними
засобами доказування вищевказаного
розміру вартості відновлювального
ремонту пошкодженого транспортного
засобу з урахуванням зносу.

Тому, суд визнає за законні та
обґрунтовані вимоги позивача, а отже
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі.

Судовий збір відповідно до положень
статті 49 ГПК України покладається на
відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «АХА
Страхування» задовольнити повністю.

2. Стягнути з відкритого
акціонерного товариства "Національна
акціонерна страхова компанія "Оранта"
(02081, м. Київ, Дарницький район, вул.
Здолбунівська, будинок 7-Д,
ідентифікаційний код 00034186) на користь
приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(04070, м. Київ, Подільський р-н, вул.
Іллінська, буд. 8, ідентифікаційний код
20474912) 20 022 (двадцять тисяч двадцять дві)
грн..61 коп. а також 1827(одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн.. 00 коп.
судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Копію рішення надіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л. Д.

Дата підписання повного тексту
рішення: 14.04.2014.