донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

09.04.2014 справа №908/156/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Зубченко І.В.,
Марченко О.А., Татенка В.М.За участю:
позивача:не з'явився;від відповідача:не
з'явився;розглянувши у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Запорізького обласного відділення
Фонду соціального захисту інвалідів, м.
Запоріжжяна рішення господарського
суду Запорізької
областівід20.02.2014р.(повний текст
підписано 25.02.2014р.)у справі№908/156/14
(суддя Попова І.А.)за
позовомЗапорізького обласного
відділення Фонду соціального захисту
інвалідів, м. ЗапоріжжядоКласичного
приватного університету, м.
Запоріжжяпростягнення 4500грн.В С Т А Н О
В И В:

Запорізьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів,
м. Запоріжжя, позивач, звернувся до
господарського суду Запорізької
області з позовом, до відповідача,
Класичного приватного університету, м.
Запоріжжя, про стягнення 4500грн.
безпідставно перерахованих коштів на
відшкодування вартості навчання за
договором №39814/1 від 16.11.2009р.

В ході розгляду справи позивач уточнив
позовні вимоги в порядку ст.22
Господарського процесуального кодексу
України та зазначив, що внаслідок
неправомірних дій відповідача, а саме
бездіяльності по виконанню Положення
про організацію навчального процесу у
вищих навчальних закладах,
відповідачем проігнорований обов'язок
стосовно своєчасного відрахування
студента, що призвело до
безпідставного перерахування коштів
відшкодування вартості навчання у
розмірі 4500грн.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 20.02.2014р.(повний
текст підписано 25.02.2014р.) у справі
№908/156/14 у задоволенні позовних вимог
відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що
правовідносини сторін з оплати
освітніх послуг виникли з договору
№39814/1 від 16.11.2009р. та відповідні послуги
прийняті замовником за актами
приймання-передачі без зауважень та
позивачем не доведено заявлених вимог
щодо безпідставного перерахування ним
грошових коштів на відшкодування
вартості внаслідок порушення
відповідачем господарського
зобов'язання.

Позивач звернувся до Донецького
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення господарського суду
Запорізької області від 20.02.2014р. у
справі №908/156/14 і прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги
обґрунтовані неповним з'ясуванням
обставин справи, що мають значення для
справи; невідповідністю висновків,
викладених у рішенні, обставинам
справи; порушенням та неправильним
застосуванням норм матеріального та
процесуального права.

Зокрема скаржник зазначив, що 16.11.2009р.
між Запорізьким обласним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів,
Класичним приватним університетом та
ОСОБА_4 укладено договір №39814/1 про
платне надання освітніх послуг на
загальну суму 14400грн. за умовами якого,
позивачем відшкодовано витрати на
навчання на загальну суму 7200грн.
Згідно акту ревізії цільового та
законного використання коштів Фонду
соціального захисту інвалідів
Запорізького обласного відділення
Фонду, у 4 семестрі 2009/2010 навчального
року студентом із 4 предметів по яким
проводилися іспити складено тільки
два, крім того студент не з'явився на
екзаменаційні сесії на 2 заліки. У
наступному семестрі ним не
перескладені та не зараховані 2 заліки
протягом 3 курсу (5-6 семестри) 2010/2011
навчального року. Всупереч вимог,
передбачених положенням про
організацію навчального процесу у
вищих навчальних закладах (затв.
Наказом МОУ №161 від 02.06.1993р.) наказом
ректора КПУ від 12.07.2011 р. за №1812-С ОСОБА_4
відраховано у зв'язку з академічною
заборгованістю. Внаслідок
неправомірних дій відповідача, а саме
бездіяльності по виконанню Положення
про організацію навчального процесу у
вищих навчальних закладах, позивач
вважає, що відповідачем проігнорований
обов'язок стосовно своєчасного
відрахування студента, що призвело до
безпідставного перерахування коштів
відшкодування вартості навчання у
розмірі 4500грн.

Таким чином, як стверджує заявник,
відповідач за наявності підстав для
відрахування студента, наявності
інформації про неналежне виконання
студентом навчального плану: наявності
академічної заборгованості,
відсутність на заняттях та іспитах,
продовжував складати акти виконаних
робіт, якими і керувався позивач при
здійсненні оплати.

Ухвалою Донецького апеляційного
господарського суду від 21.03.2014р. у
справі №908/156/14 прийнято апеляційну
скаргу до провадження, призначено
розгляд скарги на 09.04.2014р. та явку
сторін не визнано обов'язковою. Вказана
ухвала отримана сторонами завчасно,
про що свідчать повідомлення про
вручення 24.03.2014р. поштових відправлень
з цією ухвалою.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач проти доводів скаржника
заперечив та зазначив, що освітні
послуги за договором №39814/1 від 16.11.2009р.
прийняті та оплачені позивачем як
замовником, претензій з боку позивача
на адресу відповідача не надходило,
позивач не відмовлявся від укладених
договорів та не вимагав повернення
відповідачем сплачених сум. Будь-яких
доказів того, що освітня послуга мала
низьку якість або не була у
встановленому порядку надана студену
ОСОБА_4 позивачем не надано. Аудиторні
послуги студену згідно графіку
навчального процесу викладачами
університету надані в повному обсязі;
студент відвідував деякі заняття, а
отже отримував освітні послуги.
Студент договірні зобов'язання не
виконав, у зв'язку з чим, 12.07.2011р. студент
ОСОБА_4 був відрахований з 3 курсу
університету наказом про відрахування
№1812 внаслідок академічної
заборгованості. Університетом та
позивачем за взаємною згодою припинено
дію договору №39814/1 з зазначенням
підстави для її припинення, а саме в
зав'язку з академічною заборгованістю.
Грошові кошти внесені позивачем по
червень 2011р. включно, тоді як договір
№39814/1 припинено в липні 2011р. Таким
чином, згідно п.8 договору № 39814/1
позивач мав сплатити за місяць, у якому
студент відрахований з університету.
Кірм того, відповідач надав заяву про
розгляд апеляційної скарги за
відсутністю його представника.

Розпорядженням Заступника голови
Донецького апеляційного
господарського суду від 09.04.2014р.
змінено колегію суддів та сформовано
її у наступному складі: Зубченко
І.В. (головуючий), Марченко О.А., Татенко
В.М.

Представник скаржника у судове
засідання 09.04.2014р. не з'явився, надавши
клопотання б/н від 07.04.2014р. яким
підтримав апеляційні вимоги та просив
суд розглянути скаргу за його
відсутності.

Відповідач у судове засідання 09.04.2014р.
не з'явився, проти апеляційної скарги
заперечив з підстав, наведених у
відзиві.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до ст.101 ГПК України у
процесі перегляду справи за наявними у
справі і додатково поданими доказами
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77
ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні. Відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні.

Численними рішеннями Європейського
суду з прав людини у справах проти
України визнано порушення пункту 1
статті 6 «Право на справедливий суд»
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, що, зокрема,
полягало у тому, що національними
судами не забезпечено розгляд справи
заявника в «розумний строк» через
затримки у провадженні, в основному з
вини судів першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного, судова
колегія визнала за можливе розглянути
справу у відсутність представників
сторін.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України
складено протокол.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, відзив на
неї, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, судова колегія апеляційної
інстанції встановила.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
16.11.2009р. між Класичним приватним
університетом (університет) та
Запорізьким обласним відділенням
Фонду соціального захисту інвалідів
(замовник) укладено договір №39814/1 про
платне надання освітніх послуг, за
умовами п.1 якого, університет здійснює
підготовку студента ОСОБА_4, як фахівця
освітньо-кваліфікаційного рівня
бакалавр за спеціальністю «Економіка
підприємства», форма навчання - заочна,
термін навчання - 4 роки, згідно з
ліцензіями на провадження освітньої
діяльності за освітньо-професійними
програмами та навчальними планами,
затвердженими та узгодженими в
установленому порядку, чинними
нормативними актами Міністерства
освіти і науки України та Положеннями,
прийнятими в університеті, щодо
організації та проведення навчального
процесу.

Підставою для зарахування до складу
студентів є: рішення про допуск до
зарахування, затверджене наказом
ректора, укладений договір на навчання
та реальна оплата до 01 вересня року
вступу за навчання в поточному
семестрі начального року, а при вступі
на скорочений термін навчання
(переведення з іншого навчального
закладу, зарахування з дипломом
молодшого спеціаліста, поновлення до
складу студентів) - оплата при
необхідності за ліквідацію
академічної різниці, договір на
навчання та оплата за навчання в
поточному семестрі (п.2 договору).

Замовник зобов'язується протягом
усього терміну навчання студента в
Університеті фінансувати навчання
студента(ки) та дотримуватись умов
цього договору. Розмір плати за весь
термін навчання встановлюється 14400грн.
і не може змінюватись протягом дії
цього договору, крім випадків,
передбачених законодавством України,
та за умови надання або скасування
певних пільг відповідно до «Положення
про навчання в Класичному приватному
університеті на пільгових умовах» (п.5
договору).

Загальна вартість навчання студента
визначається Університетом із
розрахунку витрат на навчання студента
в академічній групі і покриває витрати
Університету з надання «Освітньої
послуги» за умови регулярного
відвідування студентом занять та
своєчасного і позитивного складання
заліків та іспитів протягом сесії без
додаткових консультацій з боку
викладачів (п.6 договору).

У випадку пропуску (без поважних
причин) занять студент відпрацьовує
матеріал пропущених занять, отримує
додаткові індивідуальні консультації
викладачів і складає іспити, заліки
тощо за окрему платню згідно з
«Положенням про порядок ліквідації
академічної заборгованості та
компенсації викликаних цим додаткових
витрат» (п.7 договору).

У разі дострокового припинення дії
договору (незалежно від підстав для
такого припинення), крім випадків,
передбачених пунктом 4 цього договору,
у зв'язку з ненаданням студенту
«Освітньої послуги» - Університет
повертає частину коштів, що були
внесені Замовником як попередня плата
за навчання «Освітні послуги»,
протягом 15 банківських днів з моменту
подання письмової заяви в будь-якій
формі розрахунку.

Періоди при розрахунках: навчальний
рік триває 10 календарних місяців,
навчальний семестр - 5 місяців. Грошові
кошти, сплачені за місяць, у якому
студент відраховується з Університету,
також не повертаються (п. 8 договору).

У випадку не атестації студента з
певних дисциплін, можливе їх внесення в
індивідуальний план студента на
наступний семестр з оплатою
відповідної кількості кредитів за
встановленим наказом ректора від
04.02.2009р. №40 порядком. При наявності
академічної заборгованості (більше
двох незадовільних оцінок, отриманих
під час сесії, неліквідована
заборгованість на початок наступного
семестру), систематичного порушення
навчальної дисципліни та порушення
Правил внутрішнього розпорядку
студент відраховується з Університету
згідно з «Положенням про організацію
навчального процесу у вищих навчальних
закладах» або може бути залишеним на
повторне навчання на тому ж курсі з
оплатою навчання, пропорційною обсягу
дисциплін, з яких студент навчається
повторно (п.9 договору).

Зміни і доповнення до цього договору
дійсні лише за умови письмової угоди
сторін (п.13 договору).

Договір набуває чинності з 16.11.2009р., діє
протягом терміну навчання, а в частині
розрахунків до повного виконання
Замовником своїх зобов'язань за цим
договором (п.15 договору).

Дія договору достроково припиняється:
у разі зміни студентом спеціальності
або форми навчання (з обов'язковим
укладенням нового договору для
навчання в Університеті»; у разі
відрахування студента з Університету
згідно з законодавством; несплати
Замовником грошових коштів за навчання
студента, протягом трьох місяців після
встановлених цим договором термінів
оплати; якщо виконання стороною
договору своїх зобов'язань є
неможливим у зв'язку з прийняттям
нормативно-правових актів, що змінили
умови, встановлені договором, і будь
яка із сторін не погоджується про
внесення змін до договору (п.16
договору).

Укладений між сторонами правочин за
своїм змістом та своєю правовою
природою є договором про надання
послуг, який підпадає під правове
регулювання норм глави 63 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується сплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст.530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

За приписами ст.903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Тобто оплата замовником проводиться за
фактично надані послуги, якщо сторони
не домовились про інше.

В силу приписів ст.ст.6, 627 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог законодавства, вимог розумності
та справедливості.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України, ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

За приписами ст.599 ЦК України,
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
виконання умов договору сторонами
складено акти здачі прийняття робіт
(надання послуг) №ОУ-0000200, №ОУ-0000201,
№ОУ-0000202 від 06.12.2010р., акт надання послуг
№328 від 11.07.2011р.

Вказані акти було підписано
представниками сторін з прикладанням
печатки юридичної особи та в актах
визначено, що сторони претензій одна до
одної не мають.

Як вбачається з платіжних доручень,
наявних в матеріалах справи: №197 від
26.05.2010р., №638, 639, 640, 641, 642 від 13.08.2010р., №1133,
1141, 1149 від 06.12.2010р., №170 від 12.05.2011р. №444
від 11.07.2011р., позивачем відшкодовано
відповідачу витрати на навчання
студента на загальну суму 7200грн.

Внаслідок академічної заборгованості,
12.07.2011р. студент ОСОБА_4 був
відрахований з 3 курсу Університету
наказам про відрахування №1812-с. У
зв'язку з чим та у відповідності до п.16
договору, між сторонами було укладено
додаткову угоду до договору №39814/1 про
платне надання освітніх послуг від
16.11.2009р., згідно якої сторони дістали
згоди щодо припинення дії договору
№39814/1 від 16.11.2009р. (арк.спр.15). Додаткова
угода підписана представниками сторін
з прикладанням печатки юридичної
особи.

Державною фінансовою інспекцією в
Запорізькій області проведено ревізію
цільового та законного використання
коштів Фонду соціального захисту
інвалідів Запорізького обласного
фонду соціального захисту інвалідів за
період з 01.05.2010р. по 01.03.2012р. та складено
акт №04-21/9 від 28.04.2012р.

Актом Державної фінансової інспекції в
Запорізькій області №04-21/9 від 28.04.2012р.
встановлено, що відділенням Фонду
протягом 2010-2011 років незаконно
оплачено навчальним закладам коштів за
послуги щодо навчання інвалідів, в тому
числі Класичному приватному
університету на суму 4500грн. (за 2010 рік -
2340грн., за 2011 рік - 2160грн.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України,
статей 33, 34 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог і заперечень, суд приймає тільки
ті докази, які мають значення для
справи. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Як вірно встановлено господарським
судом, правовідносини сторін з оплати
освітніх послуг виникли з договору
№39814/1 від 16.11.2009р. та відповідні послуги
прийняті замовником за актами
приймання-передачі без зауважень.
Також було встановлено, що студент
ОСОБА_4 відрахований з університету
наказом ректора №1812-с від 12.07.2011р. в
зв'язку з академічною заборгованістю,
на підставі чого, сторонами підписано
додаткову угоду про припинення дії
договору №39814/1 від 16.11.2009р. Крім того,
Запорізьке обласне відділення Фонду
соціального захисту інвалідів
здійснювало оплату за навчання
студента по червень 2011 року включно,
відповідно до умов договору №39814/1 від
16.11.2009р.

Згідно ст.218 ГК України, учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Положеннями статей 610 та 611 Цивільного
кодексу України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання); в разі чого
настають правові наслідки, встановлені
законом або договором, зокрема,
відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу чи необережності), якщо інше не
встановлено законом або договором, при
цьому відсутність своєї вини доводить
особа, яка порушила зобов'язання;
конкретизуючи це загальне правило,
викладене у статті 614 Цивільного
кодексу України, частина 1 статті 906
Цивільного кодексу України визначає,
що виконавець, який порушив договір про
надання послуг за плату при здійсненні
ним підприємницької діяльності,
відповідає за це порушення, якщо не
доведе, що належне виконання виявилося
неможливим внаслідок непереборної
сили, якщо інше не встановлено
договором або законом.

В даному випадку ані відповідачем, ані
заявником апеляційної скарги не
наведено обставин та не доведено
належними та допустимими доказами, що
мала місце протиправна поведінка
відповідача, яка спричинила шкідливий
результат для позивача.

Отже, апеляційний суд погоджується з
висновком суду першої інстанції про
необґрунтованість посилання позивача
на безпідставність перерахування
грошових коштів у розмірі 4500грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на висновки
ревізії Держфінінспекції, викладені в
акті №04-21/9 від 28.04.2011р. Однак, Акт
державної фінансової інспекції, яким
встановлено безпідставне
перерахування позивачем відповідачу
коштів за послуги щодо навчання
студента ОСОБА_4 у сумі 4500грн., в
результаті неправомірних дій
відповідача, а саме бездіяльності по
виконанню Положення про організацію
навчального процесу у вищих навчальних
закладах, відповідачем проігнорований
обов'язок стосовно своєчасного
відрахування студента, не може бути
підставою для задоволення позовних
вимог, оскільки згідно ст. 15 Закону
України «Про основні засади здійснення
державного фінансового контролю в
Україні» законні вимоги службових
осіб органу державного фінансового
контролю є обов'язковими для
виконання службовими особами
об'єктів, що контролюються.

Отже, довідка органу фінансового
контролю чи акт перевірки може бути
підставою для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовими особами
(зокрема - пред'явлення відповідного
позову до суду), однак не позбавляє
відповідну особу процесуального
обов'язку доводити свої вимоги
належними та допустимими доказами.

Колегія суддів відхиляє твердження
заявника апеляційної скарги про те, що
підставою для повернення коштів є ті
обставини, що Державною фінансовою
інспекцією в Запорізькій області під
час проведення перевірки було
встановлено, що в результаті
бездіяльності відповідача по
виконанню Положення про організацію
навчального процесу у вищих навчальних
закладах, останнім проігнорований
обов'язок стосовно своєчасного
відрахування студента, що призвело до
безпідставного перерахування
позивачем протягом 2010 -2011 років коштів
за послуги навчання студента ОСОБА_4 у
сумі 4500грн.

Так, за умови існування між сторонами
договірних правовідносин, посилання
на висновки перевірки Державної
фінансової інспекції, як на підставу
для задоволення позовних вимог, є
неправомірними. Виявлені контролюючим
органом порушення не впливають на
умови укладеного між сторонами
договору і не можуть їх змінювати.

У той же час, виявлення вказаних
порушень може бути підставою для
притягнення до відповідальності
посадових осіб у встановленому чинним
законодавством порядку.

Враховуючи встановлені обставини, суд
першої інстанції, з яким погоджується
суд апеляційної інстанції, дійшов
правильного висновку про
необґрунтованість заявлених вимог.

Оскільки господарський суд
Запорізької області надав належну
юридичну оцінку встановленим
обставинам справи, а доводи, викладені
в апеляційній скарзі, позбавлені
фактичного та правового обґрунтування,
підстави для скасування рішення
господарського суду Запорізької
області від 20.02.2014р. (повний текст
підписано 25.02.2014р.) у справі №908/156/14
відсутні.

Керуючись ст.ст.43, 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Запорізького
обласного відділення Фонду
соціального захисту інвалідів, м.
Запоріжжя на рішення господарського
суду Запорізької області від
20.02.2014р.(повний текст підписано 25.02.2014р.)
у справі №908/156/14 - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 20.02.2014р.(повний
текст підписано 25.02.2014р.) у справі
№908/156/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття. Постанову апеляційної
інстанції може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя
І.В. Зубченко

Судді:
О.А. Марченко

В.М. Татенко

Надруковано 5 примірників: 1 - позивачу; 1
- відповідачу; 1 - до справи; 1 - ДАГС; 1 - ГС