ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2014 року
Справа № 915/50/14

за позовом фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

(54056, АДРЕСА_1)

до товариства з обмеженою
відповідальністю "ПІВДЕННИЙ БЕРЕГ"

(57214, Миколаївська область Жовтневий
район с. Мішково-Погорілове, вул. Миру,
29)

про стягнення 19160,00 грн.

Суддя Алексєєв А.П.

представники сторін:

від позивача - не з'явився.

від відповідача - директор Кушакевич
А.І.

позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з
відповідача заборгованості у розмірі
19160,00 грн. за надані послуги згідно
договору. Також позивач просить
покласти на відповідача витрати по
оплаті судового збору у розмірі 1827.00
грн.

20.01.2014 року ухвалою суду порушено
провадження у справі та призначено її
розгляд на 07.02.2014 року.

07.02.2014 року за клопотаннями сторін
розгляд справи було відкладено на
07.03.2014 року.

У зв'язку із перебуванням судді
Алексєєва А.П. на лікарняному з 04.03.2014
року по 13.03.2014 року суд ухвалою від
14.03.2014 року, враховуючи час доставки
поштової кореспонденції, призначив
розгляд справи на 26.03.2014 року.

У зв'язку із тим, що у суду не було
доказів повідомлення відповідача про
розгляд справи 26.03.2014 року її розгляд
було відкладено на 08.04.2014 року.

08.04.2014 року у судовому засіданні
за клопотанням представника
відповідача оголошувалася перерва до
11.04.2014 року для можливості надання
додаткових матеріалів.

Позивач у судових засіданням
участі не приймав, хоча повідомлявся
судом про місце і дати судових
засідань.

Представник відповідача приймав
участь у судових засіданнях, хоча
письмового відзиву на позовну заяву по
суті не надав.

За вказаних обставин судом було
розглянуто справу за наявними
матеріалами згідно положень ст. 75 ГПК
України.

Розглянувши господарську справу,
суд

ВСТАНОВИВ:

10.04.2012 року між позивачем та
відповідачем був укладений договір, за
яким позивач зобов'язався надавати
відповідачу на його письмові або усні
завдання за плату юридичні послуги в
обсязі та на умовах визначених
договором.

Згідно п.п. "д" п. 2.1. договору
відповідач зобов'язався оплачувати
послуги позивача, як виконавця, в
порядку та на умовах визначених
договором.

У п. 4.1. договору позивач та
відповідач між собою погодили, що за
послуги, надані виконавцем (позивачем)
та прийняті відповідно до звітів та
актів, замовник (відповідач) сплачує на
користь виконавця (позивача)
винагороду в розмірі 200 гривень без ПДВ
за одну годину наданої консультації.

Згідно до п. 4.3. договору
перерахування коштів здійснюється на
підставі рахунку виконавця (позивача).

Отже, виходячи з положень
договору підставою оплати послуг
виконавця (позивача) є складений між
сторонами акт, яким засвідчується факт
надання юридичних послуг, та
виставлений рахунок виконавця
(позивача) замовнику (відповідачу) на
оплату наданих послуг.

26.12.2012 року між позивачем та
відповідачем було укладено додаткову
угоду №1 до договору від 10.04.2012 року,
якою строк дії договору було
продовжено до 31.12.2013 року. Інші умови
договору від 10.04.2012 року залишилися не
зміненими.

Із змісту позовної заяви
вбачається, що позивачем протягом
серпня-вересня 2013 року були надані
відповідачеві юридичні послуги за
договором від 10.04.2012 року на суму 44500
грн. без ПДВ, що позивач підтвердив,
додавши до позовної заяви копію акту
приймання передачі виконаних робіт від
25.09.2013 року.

03.12.2013 року позивач на адресу
відповідача направив цінний лист з
описом вкладення з вимогою сплати борг
за надані послуги за вересень 2013 року,
який за розрахунком позивача становить
19160 грн. (44500-25340). Так, у листі позивачем
було зазначено, що відповідачем у
вересні 2013 року було сплачено частину
вартості послуг в розмірі 25340 грн.

Представник відповідача факт
надання позивачем послуг на зазначену
ним (позивачем) суму в розмірі 44500 грн., а
ні підтвердив, а ні спростував.

На підтвердження виконання
відповідачем свого обов'язку по оплаті
наданих послуг представником
відповідача судові було надано
банківську виписку по рахунку
відповідача за період з 01.08.2013 року по
30.10.2013 року.

Як було зазначено вище відповідно
до п. 4.3. договору від 10.04.2012 року
перерахування коштів здійснюється на
підставі рахунку виконавця (позивача).

Так, у банківській виписці, яка
була надана представником відповідача
на підтвердження виконання свого
обов'язку, зазначено, що після 25.09.2013
року - дати підписання акту приймання
передачі робіт на користь позивача
було сплачено:

- 30.09.2013 року суму в розмірі 6411 грн.
за послуги згідно рахунку №09-13 від
27.09.2013 року без ПДВ;

- 01.10.2013 року суму в розмірі 18929 грн.
за послуги згідно рахунку №09-13 від
27.09.2013 року без ПДВ.

Підставою сплати інших грошових
сум на користь позивача, які зазначені
у банківські виписці, вказані рахунки,
які датовані раніше, а ніж датований
акт приймання передачі робіт від 25.09.2013
року.

Так, згідно пояснень, які
містяться у клопотанні представника
відповідача про долучення банківської
виписки до матеріалів справи,
позивачеві за надані послуги за
вересень 2013 року було сплачено окрім
30.09.2013 року 6411 грн., 01.10.2013 року 18929 грн. ще
22420 грн. 30.09.2013 року.

Проте, як вбачається із
банківської виписки наданої
представником відповідача сума в
розмірі 22420 грн. була сплачена 30.09.2013
року відповідачем на користь позивача
на підставі рахунку №08-13 від 21.08.2013 року
без ПДВ.

Таким чином, доводи позивача про
сплату відповідачем коштів за надані
послуги за актом від 25.09.2013 року лише на
суму в розмірі 25340 грн. (6411 грн.+18929 грн.)
підтверджується матеріалами справи.

У зв'язку із вищевикладеним борг
відповідача перед позивачем за актом
від 25.09.2013 року становить 19160 грн. (44500
грн.-25340 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України
якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Як вбачається із наданої
представником відповідача банківської
виписки по рахунку відповідачем
сплачувалися кошти позивачу (6411 грн.+18929
грн.) на підставі рахунку №09-13 від 27.09.2013
року.

Із вказаного слідує, що
відповідно до п. 4.3 договору від 10.04.2012
року позивач надав відповідачеві
рахунок на оплату послуг, вартість яких
закріплена в акті від 25.09.2013 року.

Крім того, вимогою про сплату
коштів у розумінні ч. 2 ст. 530 ЦК України
можна вважати направлений позивачем на
адресу відповідача цінний лист від
03.12.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

Згідно до ч. 7 ст. 193 ГК України не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Таким чином, відповідачем не було
виконано свого обов'язку,
передбаченого п.п. "д" п. 2.1. договору від
10.04.2012 року щодо оплати наданих послуг
виконавця (позивача).

За вказаних обставин, суд дійшов
висновку, що позов є обґрунтованим,
вимоги позивача законними, у зв'язку із
чим вони підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 44, 49 ГПК України з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума судового збору
в розмірі 1827 грн.

Керуючись ст. ст. 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "ПІВДЕННИЙ БЕРЕГ" на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 19160 грн.
(дев'ятнадцять тисяч сто шістдесят
грн.), а також судовий збір в розмірі 1827
грн.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Одеського апеляційного господарського
суду згідно ст. 91, 93 ГПК України.

Повний текст рішення складений та
підписаний 14.04.2014 року.

Суддя
А.П. Алексєєв