ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.04.2014
Справа № 905/902/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Кротінової О.В.,

при секретарі судового засідання
Курлянскас В.Б.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Альфа
страхування», м.Київ, ,

до відповідача, Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк, ,

про стягнення 29 064,40 грн.,

за участю уповноважених представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: не з'явився, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія «Альфа
страхування», м.Київ, звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача, Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА»,
м.Донецьк, про стягнення суми збитків в
порядку регресу в розмірі 29 064,40 грн..

В обґрунтування своїх вимог Позивач
посилається на фактичну сплату
страхового відшкодування у розмірі 29
574,40 грн. (вартість відновлювального
ремонту автомобіля за відрахуванням
франшизи 0,00 грн.) за договором
добровільного страхування №046.0603144.064
від 26.07.2012р. потерпілій особі у наслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 22.04.2013р., наявність винних дій
водія транспортного засобу
«Мітсубіши» д/н НОМЕР_1,
відповідальність за яким забезпечена
відповідачем на підставі полісу
№АВ/4457508.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав копію договору
добровільного страхування ризиків,
пов'язаних з експлуатацією наземного
транспортного засобу №046.0603144.064 від
26.07.2012р., страхового акту №1408.206.13.01.01 від
22.08.2013р. із розрахунком страхового
відшкодування, довідки
Державтоінспекції №431 від 23.04.2013р.,
розгорнутої довідки Державтоінспекції
головного управління МВС України №9189263
про дорожньо-транспортну пригоду,
постанови Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 14.05.2013р. по справі №412/3681/13-п,
заяви про настання страхового випадку
та виплату страхового відшкодування
від 22.04.2013р., звіту №2809/1299 від 30.05.2013р.
про визначення вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням зносу, актів огляду
колісного транспортного засобу
(дефектна відомість) від 18.05.2013р.,
калькуляції від 30.07.2013р., фото таблиці
№1-№14, сертифікату суб'єкта оціночної
діяльності №12179/11 від 11.07.2011р.,
зобов'язуючої пропозиції, листа ПАТ
«Ідея Банк» №16.1-05/66048 від 22.08.2013р. щодо
страхового відшкодування, платіжного
доручення №18105 від 06.09.2013р., посвідчення
водія потерпілої особи НОМЕР_4,
свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу потерпілої особи
(Daewoo Nexia НОМЕР_2), регресної вимоги
№1408/05048 від 01.10.2013р. із підтвердженням
її направлення відповідачу, а також
дані полісу №АВ/4457508.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.1 Господарського
процесуального кодексу України, ст.993,
п.1 ст.1191 Цивільного кодексу України,
ст.ст.9, 27 Закону України «Про
страхування», положеннями Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів».

11.02.2014р. означений позов прийнято до
розгляду та порушено провадження у
справі №905/902/14, а також залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
громадянина України ОСОБА_1.

03.03.2014р. та 12.03.2014р. від Моторного
(транспортного) страхового бюро
України надійшли листи №7/2-28/6032 від
26.02.2014р. та №7/2-28/6849 від 05.03.2014р. із
інформацією з єдиної централізованої
бази даних МТСБУ щодо полісу страхової
компанії ПрАТ «УАСК АСКА»№АВ/4457508.

12.03.2014р. через канцелярію суду від
позивача надійшло клопотання №б/н б/д
про розгляд справи №905/902/14 за
відсутності його представника, яке
судом не задоволено, про що відображено
в ухвалі суду від 12.03.2014р.

При цьому, у наведеному клопотанні
зауважено про підтримання позовних
вимог у повному обсязі та разом з ним до
матеріалів справи долучено читабельну
копію договору добровільного
страхування ризиків, пов'язаних з
експлуатацією наземного транспортного
засобу №046.0603144.064 від 26.07.2012р., заяву про
відсутність даного спору на розгляді у
іншого суду, копію витягу з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України №23-07/2683-33 від
16.10.2013р. відносно відповідача, а також
підтвердження направлення копії
позову та доданих до нього документів
третій особі.

Ухвалою суду від 12.03.2014р. залучено до
участі у справі в якості третьої особи
2, яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
громадянина України ОСОБА_2.

19.03.2014р. від Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області надійшли копії матеріалів
справи №412/3681/13 у відношенні ОСОБА_1 за
ст.124 КУпАП України.

04.04.2014р. відповідачем через канцелярію
господарського суду Донецької області
надано відзив №582/17 від 26.03.2014р. на
позовну заяву, відповідно до якого
позовні вимоги не визнано у повному
обсязі. Підставою такої позиці
зазначено неподання належних доказів,
зокрема, щодо набрання чинності
договором страхування №046.0603144.064,
відсутність звернення позивача до
відповідача із заявою встановленої
форми про страхове відшкодування,
неправомірне включення до позовних
вимог суми податку на додану вартість,
а також не подання підтвердження
проведення ремонтних робіт (фактичного
надання послуг).

Разом із відзивом відповідачем суду
представлено копії: полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/4457508, рішення Совєтського
районного суду міста Макіївки
Донецької області від 10.12.2013р. у справі
№269/3817/13-п (провадження №2/269/1676/2013),
статутних та правовстановлюючих
документів товариства, а також
підтвердження направлення відзиву
позивачу та третім особам.

07.04.2014р. позивачем заявлено клопотання
про проведення судового засідання по
справі №905/902/14, яке призначено на
08.04.2014р. за відсутності представника
ПрАТ «СК «Альфа страхування».
Одночасно, у наведеному зверненні
позивачем зазначено, що за приписами
ст.1.4 Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» особами,
відповідальність яких застрахована -
це страхувальник та інші особи, які
правомірно володіють забезпеченим
транспортним засобом, натомість
володіння вважається правомірним, якщо
інше не встановлено законом або
рішенням суду, тобто відповідальність
особи, яка безпосередньо спричинила
збитки (ОСОБА_1) є застрахованою
відповідачем, а також пояснено, що
страхове відшкодування перераховано у
відповідності до листа вигодонабувача
за договором страхування та не включає
в себе податку на додану вартість, до
того ж розраховано як різниця ринкової
вартості автомобіля на момент
страхування (50 664,40 грн.) та вартості
залишків пошкодженого автомобіля (21
090,00 грн.). При цьому зауважено, що звітом
спеціаліста, копія якого міститься у
матеріалах справи, встановлена
вартість матеріального збитку у
розмірі 29 445,49 грн.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, причин неявки не
повідомив.

Представники третіх осіб у судове
засідання не з'явились, причин неявки
не повідомили, витребувані документи
не представили.

Означені особи про час та місце
судового засідання повідомлені
належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути спір
за наявними в справі матеріалами,
виходячи з чого останнє клопотання
позивача підлягає задоволенню.

Дослідивши матеріали справи та
оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права і обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також з дій осіб, що не передбачені
актами цивільного законодавства , але
за аналогією породжують цивільні права
і обов'язки.

Згідно із ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є договори та інші правочини.

26.07.2012р. року між ПрАТ «СК «Альфа
страхування» (страховик) та ОСОБА_3
(страхувальник) укладено договір
добровільного страхування ризиків,
пов'язаних з експлуатацією наземного
транспортного засобу №046.0603144.064 (далі -
договір страхування), за яким страховик
застрахував транспортний засіб Daewoo Nexia,
2011р.в., НОМЕР_2, номер кузову НОМЕР_3. До
керування вказаним транспортним
засобом допущені страхувальник та
ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_4,02.09.2004р.).

Пунктом 7 наведеного договору
визначені загальні умови страхування,
відповідно до яких віднесено, зокрема,
за ризиком «ДТП» безумовна франшиза у
розмірі 2% від страхової суми 67 000,00 грн.
без врахування зносу.

Згідно п.3 договору вигодонабувачем
означено ПАТ «Ідея Банк», м.Львів.

У відповідності до п.8 укладеного
правочину, страховий платіж
обумовлений у розмірі 2 546,00 грн. та
сплачується у 100% до 14.08.2012р.

Строк дії договору, виходячи з положень
п.10 договору, з 15.08.2012р. по 23год.59хвил.
14.08.2013р. При цьому зазначено, що у
випадку несплати страхувальником
страхового платежу або його частини у
повному розмірі у встановлені
договором строки, останній припиняє
свою дію з дати, визначеної кінцевим
строком сплати страхового платежу.

Згідно відомостей, що містить
представлена суду копія страхового
акту №1408.206.13.01.01 від 22.08.2013р.,
страхувальником страхову премію за
договором страхування сплачено,
заборгованість не рахується.

Дані обставини у порядку,
встановленому чинним процесуальним
законодавством не спростовані.

Згідно з довідкою ДАІ ГУМВС України
№9189263, 22.04.2013р. о 19:15 год. у м.Краснодон
Луганської області а/д на пос.2/9 в
районі автобази Краснодонвугілля
сталась дорожньо-транспортна пригода
(вид ДТП) зіткнення за участю
автомобіля Mitsubishi Pajero, номерний знак
НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2, під
керуванням ОСОБА_1, та автомобіля Daewoo
Nexia, номерний знак НОМЕР_2, що належить
ОСОБА_6, під керуванням ОСОБА_4.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач та страхувальник перебували у
договірних відносинах на час скоєння
ДТП.

22.04.2013р. відбулось звернення з боку
страхувальника до позивача із заявою
про настання страхового випадку та
виплату страхового відшкодування
шляхом його перерахування на станцію
технічного обслуговування.

22.08.2013р. позивачем отримано від
вигодонабувача за договором №046.0603144.064
від 26.07.2012р. лист №16.1-05/66048 від 22.08.2013р., у
якому ПАТ «Ідея Банк» повідомило про
існування непогашеної кредитної
заборгованості ОСОБА_6. за кредитом,
наданим згідно кредитного договору
№910.79773 від 12.08.2011р., та просить
направити страхове відшкодування в
повному розмірі за наступними
реквізитами: р/р№3016:980 у ПАТ «Ідея
Банк», МФО 336310, код 19390819.

Вищезазначена дорожньо-транспортна
пригода визнана позивачем страховою
подією, з настанням якої у Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Альфа страхування» виник
обов'язок виплатити страхувальнику
страхове відшкодування.

Відповідно до звіту №2809/1299 від 30.05.2013р.
про визначення вартості
відновлювального ремонту з
урахуванням зносу, проведеного ТОВ
«Юніверсал асістанс-Україна»
(сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності №12179/11 від 11.07.2011р.) вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу транспортного засобу Daewoo Nexia,
номерний знак НОМЕР_2 внаслідок
пошкоджень складає 29 445,49грн.

Згідно страхового акту №1408.206.13.01.01 від
22.08.2013р., на підставі умов договору
страхування підлягає страхове
відшкодування в розмірі 29 574,40 грн. за
реквізитами вигодонабувача.

Статтею 25 Закону України «Про
страхування» визначено, що здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

Відповідно до ст.29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Пунктом 36.4 ст.36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що виплата
страхового відшкодування (регламентна
виплата) здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків. Виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється шляхом безготівкового
розрахунку.

Як свідчить платіжне доручення №18105
від 06.09.2013р. позивачем здійснено
виплату страхового відшкодування на
рахунок ПАТ «Ідея Банк» в розмірі 29 574,40
грн., з призначеннями платежу «страх.
відшкод.за а/м Деу, НОМЕР_2,
зг.с/а№1408.206.13.01.01 від 22.08.13,стр.ОСОБА_6,
дог.№910.79773 від 12.08.11 Без ПДВ».

Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного
кодексу України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

За приписами ст.228 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та ст.993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Отже, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Аналіз приписів ч.ч.1, 2 ст.1166, ч.ч.2, 5
ст.1187, п.1 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу
України дозволяє дійти висновку про те,
що у випадку заподіяння шкоди
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки питання про її
відшкодування вирішується за
принципом вини.

Відповідно до ч.2 ст.1187 Цивільного
кодексу України шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Згідно постанови Краснодонського
міськрайонного суду Луганської
області від 14.05.2013р. у справі №412/3681/13-п
громадянина ОСОБА_1 визнано винним у
скоєнні правопорушення, що передбачено
ст.124 КпАП України.

Цивільно-правова відповідальність
водія автомобіля Mitsubishi Pajero, номерний
знак НОМЕР_1 застрахована у Приватного
акціонерного товариства «Українська
акціонерна страхова компанія АСКА», що
підтверджується полісом АВ/4457508, діючий
на 22.04.2013р., ліміт відповідальності за
шкоду заподіяну майну 50000,00 грн.,
франшиза 510,00 грн.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» на території
України забороняється експлуатація
транспортного засобу без поліса
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
тобто володільці транспортних засобів,
за винятком осіб, звільнених від
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього
Закону, зобов'язані застрахувати ризик
своєї цивільної відповідальності, яка
може настати внаслідок завдання шкоди
життю, здоров'ю або майну інших осіб при
використанні транспортних засобів.

Таким чином, відповідач є
відповідальною особою за завдані
збитки власнику автомобіля Daewoo Nexia,
номерний знак НОМЕР_2, відповідно до
положень Закону України «Про
обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» в межах,
передбачених договором обов'язкового
страхування цивільної
відповідальності, а до позивача, як
страховика, який виплатив страхове
відшкодування відповідно до договору
добровільного страхування ризиків,
пов'язаних з експлуатацією наземного
транспортного засобу №046.0603144.064 від
26.07.2012р., перейшло право вимоги, яке
потерпіла особа мала до відповідача як
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно положень ст.35 (п.35.1), ст.36 (п.36.2)
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» виплата
страхового відшкодування здійснюється
страховиком не пізніш як через 90 днів з
дня отримання заяви про страхове
відшкодування (п.36.2).

Регресна вимога за вихідним №1408/05048 від
01.10.2013р. на виплату страхового
відшкодування у розмірі 29 445,49 грн.
міститься в матеріалах справи із
підтвердженням її направлення
відповідачу (а.с.55-57).

Відповідач у відзиві на позов проти
позовних вимог заперечує, посилаючись,
зокрема, на неправомірне включення до
позовних вимог суми податку на додану
вартість в розмірі 5 914,88 грн.

Суд, дослідивши відповідність
здійсненої страхової виплати у розмірі
29 574,40грн. приписам чинного
законодавства, встановив наступне.

За поясненнями позивача, що містяться у
клопотанні представленому суду
07.04.2014р., сума страхового відшкодування
- це різниця ринкової вартості
автомобіля на момент страхування (50 664,40
грн.) та вартість залишків пошкодженого
автомобіля (21 090,00 грн.). До того ж
зазначено, що спірне відшкодування
перераховувалось відповідно до листа
вигодонабувача та не включало в себе
податку на додану вартість.

Виходячи зі змісту позовної заяви, сума
страхового відшкодування, що, за
висновками позивача підлягає сплаті
відповідачем у порядку регресу,
становить 29 064,40грн. Ця сума визначена
шляхом відрахування франшизи у розмірі
510,00 грн., встановленої у полісі АВ/4457508,
від розміру наведеної різниці, тобто
від 29 574,40 грн.

Разом з цим, слід зауважити на такому.

Згідно зі ст.ст.2,4,8 ч.ч.1,16 ст.9, ч.1 ст.16
Закону України «Про страхування»
страховиками визнаються фінансові
установи, які створені у формі
акціонерних, повних, командитних
товариств або товариств з додатковою
відповідальністю згідно з Законом
України «Про господарські товариства»
з урахуванням особливостей,
передбачених цим Законом, а також
одержали у встановленому порядку
ліцензію на здійснення страхової
діяльності. Предметом договору
страхування можуть бути майнові
інтереси, що пов'язані з володінням,
користуванням і розпорядженням майном
(майнове страхування), а також з
відшкодуванням страхувальником
заподіяної ним шкоди особі або її
майну, а також шкоди, заподіяної
юридичній особі (страхування
відповідальності). Страховий випадок -
подія, передбачена договором
страхування або законодавством, яка
відбулася і з настанням якої виникає
обов'язок страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.
Страхова сума - грошова сума, в межах
якої страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку. Страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату страхувальнику або іншій
особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу.

Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, -МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна.

Згідно з п.196.1.3 ст.196 Податкового
кодексу України не є об'єктом
оподаткування податком на додану
вартість операції з надання послуг із
страхування, співстрахування або
перестрахування особами, які мають
ліцензію на здійснення страхової
діяльності відповідно до закону, а
також пов'язаних з такою діяльністю
послуг страхових (перестрахових)
брокерів та страхових агентів.

Виходячи з системного аналізу змісту
вищенаведених норм законодавства всі
операції з надання послуг із
страхування, в тому числі пов'язані з
оплатою страхових послуг
страхувальником на користь страховика
та компенсацією останнім збитків,
понесених потерпілим при настанні
страхового випадку, не є об'єктом
оподаткування ПДВ, в зв'язку з чим, за
загальним правилом, як при визначенні
розміру страхових платежів, так і при
визначенні розміру матеріального
збитку чи страхової виплати,
підлягаючої до відшкодування
страхувальнику чи безпосередньо
потерпілій особі (п.36.4 ст.36 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»), податок на додану вартість
не нараховується, окремим рядком не
виділяється та страховики не є
платниками ПДВ по таких операціях.

Як свідчать матеріали справи,
позивачем вигодонабувачу за договором
страхування фактично перераховано
суму 29 574,40 грн. з приміткою у графі
«призначення платежу» у платіжному
дорученні №18105 від 06.09.2013р. - без податку
на додану вартість.

Але, різниця між ринковою вартістю
автомобіля на момент страхування та
вартістю залишків пошкодженого
автомобіля, у розумінні приписів
чинного законодавства, не є об'єктом
для розрахунку страхового
відшкодування.

Одночасно, у спірному випадку, розміром
оціненої шкоди, на підставі звіту
№2809/1299 від 30.05.2013р. ТОВ «Юніверсал
асістанс-Україна», є вартість
відновлювального ремонту з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу транспортного засобу Daewoo Nexia,
номерний знак НОМЕР_2, що дорівнює 29
445,49грн.

При цьому, зважаючи на калькуляцію
№1408UA від 30.07.2013р., при визначенні
вартості ремонту враховано суму
податку на додану вартість 20%. Тобто,
вартість ремонту без врахування
фізичного зносу становить з
урахуванням податку на додану вартість
36 193,34грн. Звідси визначено вартість
ремонту з врахуванням такого зносу - 29
445,49грн. Отже, при визначенні суми
завданої шкоди включено податок на
додану вартість, що не відповідає
приписам означеного Закону.

Сам по собі висновок експертної
організації не є підставою для
виникнення податкових зобов'язань,
пов'язаних з наданням послуг щодо
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого транспортного засобу.
Зазначені зобов'язання виникають лише
внаслідок фактичного надання послуги з
проведення такого ремонту за умови, що
виконавець цієї послуги є платником
ПДВ. Таким чином у випадку не
проведення фактичного ремонту
транспортного засобу, або проведення
його особою, яка не є платником ПДВ,
податкові зобов'язання не виникають.

В силу приписів ч.2 ст.14 Цивільного
кодексу України страховик не може бути
примушений до виплати ПДВ у складі суми
страхового відшкодування за винятком
випадку, коли сума ПДВ нарахована та
сплачена на користь виконавця послуг з
ремонту пошкодженого транспортного
засобу, який (виконавець), в свою чергу,
має бути платником ПДВ.

Наведене випливає також з приписів ч.2
ст.1192 Цивільного кодексу України,
згідно якого розмір збитків, що
підлягають відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі.

Зважаючи на викладене та наведені
норми матеріального права, а також
здійснення виплати страхового
відшкодування безпосередньо
вигодонабувачу та відсутність доказів
фактичного виконання відновлювального
ремонту вказаного автомобіля, сума
податку на додану вартість підлягає
виключенню із сум відшкодування третій
особі шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Таким чином, підставою для розрахунку
страхового відшкодування є розмір
шкоди в сумі 24 537,91 грн. (без врахування
податку на додану вартість).

В той же час відповідно до приписів п.12.1
ст.12 Закону розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цієї норми.

Укладеним відповідачем з власником
забезпеченого транспортного засобу
полісом безумовна франшиза
встановлена у розмірі 510грн.

Разом з цим, укладеним позивачем із
страхувальником договором страхування
№046.0603144.064 від 26.07.2012р. безумовна
франшиза при страховому випадку ДТП
встановлена в розмірі 2% від страхової
суми 67 000,00 грн. без врахування зносу,
тобто 1340,00 грн.

Відтак, судом прийнято до уваги
вищевизначені твердження відповідача
частково та встановлено дійсну суму
страхового відшкодування у порядку
регресу в розмірі 22 687,91грн., з
вирахуванням франшизи позивача,
встановленої договором страхування та
франшизи відповідача, означеної у
полісі АВ/4457508.

Також, відповідач вказує на
відсутність підстав для звернення із
позовною заявою про відшкодування
шкоди в порядку регресу, у зв'язку з не
зверненням позивача із заявою
встановленої форми про страхове
відшкодування.

Суд вказані заперечення відповідача до
уваги не приймає, враховуючи, що згідно
ст.993 Цивільного кодексу України та ст.27
Закону України «Про страхування» до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки. З приписів зазначених норм не
вбачається що позивач мав
безпосередньо звертатись до
відповідача з вимогою щодо отримання
від останнього суми виплаченого
страхового відшкодування, однак
передбачено перехід до нього права
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 09 липня 2002 року
№15-рп/2002 кожна особа має право вільно
обирати незаборонений законом спосіб
захисту прав і свобод, у тому числі й
судовий. Можливість судового захисту
не може бути поставлена законом, іншими
нормативно-правовими актами у
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту. Держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту. З
огляду на викладене позивач отримує
право вимоги потерпілої особи після
виплати останній страхового
відшкодування та не зобов'язаний
звертатися безпосередньо до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
або до особи, у якої застраховано її
цивільно-правову відповідальність, з
вимогою виплати матеріального
відшкодування.

Аналогічну правову позицію викладено у
постанові Верховного Суду України від
28 серпня 2012 року у справі № 23/279 (№
3-38гс12), а також п.1 оглядового листа
Вищого господарського суду України
№01-06/15/2014 від 14.01.2014р..

Інші доводи відповідача судом не
враховано, оскільки вони
спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, враховуючи, що
позивач здійснив страхування
потерпілої особи та здійснив виплату
страхового відшкодування, та оскільки
дорожньо-транспортна пригода сталась
внаслідок порушення Правил дорожнього
руху України особою, цивільно-правова
відповідальність якої застрахована,
вимоги про стягнення з відповідача в
порядку регресу суми виплаченого
страхового відшкодування підлягають
задоволенню в сумі 22 687,91 грн.

Судові витрати підлягають розподілу з
урахуванням вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.1, 22, 27, 33, 36, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд ,-

ВИРІШИВ:

1.Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Альфа
страхування», м.Київ, до відповідача,
Приватного акціонерного товариства
«Українська акціонерна страхова
компанія АСКА», м.Донецьк, про
стягнення суми збитків в порядку
регресу в розмірі 29 064,40 грн.,
задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська акціонерна
страхова компанія АСКА» (83052, м.Донецьк,
пр.-т Ілліча, б.100, ,
банківські реквізити не визначено) на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «Альфа
страхування» (01025, м.Київ,
Шевченківський район, вул.Десятинна,
б.4/6, , п/р№9916 у ПАТ КБ
«Правекс-Банк», МФО 380838) 22 687,91 грн. суми
виплаченого страхового відшкодування
та судовий збір в розмірі 1 426,17 грн..

3.Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4.У задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

5.В судовому засіданні 08.04.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

6.Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку протягом десяти
днів з дня його оголошення. Зазначений
строк обчислюється з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
ст.ст.84, 85 Господарського
процесуального кодексу України.

7.Повний текст складено та підписано
14.04.2014р.

Суддя
О.В. Кротінова