ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" квітня 2014 р.Справа № 916/875/14

За позовом: Державного підприємства
"Маріупольський морський торговельний
порт"

До відповідача: Державної установи
"Лабораторний центр
Держсанепідемслужби України на
водному транспорті"

про стягнення 1020,95 грн.

Суддя Д'яченко Т.Г.

Представники:

Від позивача: Бакало Ю.С., представник
за довіреністю

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Позивач - Державне
підприємство "Маріупольський морський
торговельний порт" звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Державної установи
"Лабораторний центр
Держсанепідемслужби України на
водному транспорті", в якій, з
урахуванням уточнень від 31.03.2014р.,
просить суд стягнути з відповідача 1020,95
грн. заборгованості, яка складається з
основного боргу у сумі 960,65 грн., пені у
сумі 42,57 грн., інфляційних у сумі 7,90 грн.
та 3% річних у сумі 9,82 грн.

У наданому суду відзиві на позовну
заяву від 28.04.2014р. представником
Державної установи "Лабораторний центр
Держсанепідемслужби України на
Водному транспорті" було визнано факт
наявності заборгованості перед
позивачем, однак вказувалось на
відсутність вини відповідача у
виникненні боргу, оскільки несплата
була пов'язана з недостатнім бюджетним
фінансуванням, що засвідчує, на думку
відповідача, наявність ознак
непереборної сили, у зв'язку з чим
відповідач просить суд відмовити
позивачу у задоволенні позову.

15.04.2014р. до господарського суду
Одеської області надійшло клопотання
представника Державної установи
"Лабораторний центр
Держсанепідемслужби України на
Водному транспорті", у якому відповідач
просить суд відкласти розгляд справи,
призначений на 16.04.2014р. на іншу дату, що
пов'язано з хворобою єдиного
юристконсульта державної установи.
Вказане клопотання залишено судом без
задоволення, у зв'язку з наявністю у
матеріалах справи доказів для повного
та усестороннього розгляду справи, а
також, з урахуванням того, що
клопотання відповідача не
обґрунтоване належним чином поданими
доказами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд встановив.

04 жовтня 2013 року між Державним
підприємством "Маріупольський
морський торговельний порт"
(Балансоутримувач) та Державною
установою "Лабораторний центр
Держсанепідемслужби України на
Водному транспорті" (Орендар) укладено
договір про відшкодування витрат ДП
"Маріупольський морський торговельний
порт", пов'язаних з утриманням
орендованих приміщень № 35-16/21/13, згідно
умов якого Балансоутримувач прийняв на
себе зобов'язання забезпечувати
обслуговування (тепло, водо,
електрозабезпечення, приймання стоків
прибирання приміщень загального
користування, охорона приміщень, вивіз
відходів), експлуатацію та ремонт
будівлі КПП-1, що знаходиться за
адресою: пр. Адм. Луніна, 99, м. Маріуполь
загальною площею 1392,4 кв. м, а Орендар
зобов'язався брати участь у витратах
Балансоутримувача на виконання
вказаних робіт пропорційно до займаної
ним площі в цій будівлі, якщо інше не
випливає з характеру послуг, наданих
Балансоутримувачем за цим договором.
Орендар користується приміщеннями
загальною площею 36,80 кв. м, розміщених
на другому поверсі будівлі.

З урахуванням положень п.п. 2.2, 2.3
Договору оплата наданих послуг
здійснюється Орендодавцем на підставі
рахунків, що виставляються
Балансоутримувачем - не пізніш десяти
календарних днів з дня отримання
включно. Виставлення рахунків
здійснюється Балансоутримувачем на
підставі актів виконаних робіт, які
складаються сторонами щомісячно. Для
складання зазначеного акту Орендар
зобов'язався забезпечити явку свого
представника до відділу
енергозабезпечення порту, до цеху
водопостачання та водовідведення, до
відділу майнових відносин у останній
робочий день поточного місяця.

На виконання умов Договору № 35-16/21/13 від
04 жовтня 2013 року, 15.10.2013р. (рахунок № 8273
від 30.09.2013р. на суму 637,46 грн.), 13.12.2013р.
(рахунок № 9544 від 30.10.2013р. на суму 1989,90
грн.), 24.12.2013р. (рахунок № 10601 від 30.11.2013р.
на суму 399,07 грн.), 24.12.2013р. (рахунок № 10602
від 30.11.2013р. на суму 2084,36 грн.) та 31.12.2013р.
(рахунок № 10951 від 20.12.2013р. на суму 279,80
грн.) представником Державної установи
"Лабораторний центр
Держсанепідемслужби України на
Водному транспорті" було отримано від
порту рахунки на сплату передбачених
умовами договору платежів на загальну
суму 5390,59 грн. Відповідно до даних
розрахунку позивача, платежами від
03.12.2013р. та 30.12.2013р. відповідачем із
простроченням було частково погашено
наявну заборгованість, сплачено
позивачу 4429,94 грн., що також
підтверджується даними розрахунку
відповідача, приведеними у відзиві на
позов.

Як вбачається з пояснень представника
позивача, решта заборгованості у сумі
960,65грн., залишаються не сплаченими.

Відповідно до п. 5.1 Договору Орендар
прийняв на себе зобов'язання нести
відповідальність за несвоєчасне
внесення плати за цим договором - у
розмірі суми боргу, скоригованого на
індекс інфляції за час прострочення
(враховуючи день погашення
зобов'язання), трьох відсотків річних
від простроченої суми, пені у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ (що
діяла на момент виникнення
зобов'язання) - за кожен день
прострочення платежу.

У зв'язку з простроченням сплати
платежів за договором, позивачем
здійснено розрахунок пені, 3% річних та
інфляційних. Так, відповідно до даних
такого розрахунку за відповідачем
рахується основна заборгованість у
розмірі 960,65грн., пеня в сумі 42,57 грн.,
інфляційні у сумі 7,90 грн., 3% річних в
сумі 9,82 грн., розраховані за період з
25.10.2013р. по 24.03.2014р.

Позовні вимоги обґрунтовані
невиконанням прийнятих на себе
договірних зобов'язань відповідачем та
направлені на стягнення з відповідача
суми боргу у розмірі 1020,95 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши норми чинного
законодавства, дійшов наступних
висновків.

Статтею 193 Господарського Кодексу
України та статтею 526 Цивільного
Кодексу України передбачено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов`язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов`язань не
допускається, крім випадків,
передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК
України).

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного
Кодексу України зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно вимог ст. 629 Цивільного Кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Дослідивши обставини спору, судом було
встановлено факт неналежного
виконання Державною установою
"Лабораторний центр
Держсанепідемслужби України на
Водному транспорті" прийнятих на себе
зобов'язань за умовами договору №
35-16/21/13 від 04 жовтня 2013 року.

Приймаючи до уваги те, що позовні
вимоги Державного підприємства
"Маріупольський морський торговельний
порт" про стягнення основної
заборгованості в розмірі 960,65грн.
підтверджуються наявними в матеріалах
справи доказами, не спростовані
відповідачем, суд вважає їх
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно з ч.2 ст. 218 Господарського
Кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов`язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов`язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов`язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 230 Господарського
Кодексу України штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного Кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
встановлено, що розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Згідно формули розрахунку пені,
наведеної в листі Національного банку
України №25-011/388-1707 від 12.03.1997р. на
виконання Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", сума
простроченого платежу помножена на
розмір пені за кожен день прострочення
у відсотках, розділена на сто та
помножена на кількість днів
прострочення платежу буде дорівнювати
сумі пені за прострочення платежу.

Відповідно до п. 5.1 Договору Орендар
прийняв на себе зобов'язання нести
відповідальність за несвоєчасне
внесення плати за цим договором - у
розмірі суми боргу, скоригованого на
індекс інфляції за час прострочення
(враховуючи день погашення
зобов'язання), трьох відсотків річних
від простроченої суми, пені у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ (що
діяла на момент виникнення
зобов'язання) - за кожен день
прострочення платежу.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача
щодо сплати Відповідачем пені у сумі
42,57грн., інфляційних у сумі 7,90 грн., 3%
річних в сумі 9,82 грн., розрахованих за
період з 25.10.2013р. по 24.03.2014р., вважає його
вірним, а вимоги про їх стягнення
правомірними.

Приймаючи до уваги те, що позовні
вимоги Державного підприємства
"Маріупольський морський торговельний
порт" підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами, суд вважає
їх обґрунтованими такими, що
підлягають задоволенню зі стягненням з
відповідача 1020,95 грн. заборгованості,
яка складається з основного боргу у
сумі 960,65 грн., пені у сумі 42,57 грн.,
інфляційних у сумі 7,90 грн. та 3% річних у
сумі 9,82 грн.

Стосовно посилання представника
відповідача на вплив обставин
непереборної сили, яка пов'язується
відповідачем з недофінансування із
Державного бюджету, через яке Державна
установа "Лабораторний центр
Держсанепідемслужби України на
Водному транспорті" не могла виконати
своє зобов'язання, вони судом
відхиляються як необґрунтовані та
недоведені належними та допустимими
доказами, оскільки згідно положень ст.
617 Цивільного кодексу України особа,
яка порушила зобов'язання,
звільняється від відповідальності за
порушення зобов'язання, якщо вона
доведе, що це порушення сталося
внаслідок випадку або непереборної
сили. Не вважається випадком, зокрема,
недодержання своїх обов'язків
контрагентом боржника, відсутність на
ринку товарів, потрібних для виконання
зобов'язання,відсутність у боржника
необхідних коштів.

Також на підставі ст. ст. 44, 49 ГПК
України на відповідача покладаються
витрати по сплаті судового збору в сумі
1827 грн.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державної установи
"Лабораторний центр
Держсанепідемслужби України на
Водному транспорті" (68001, Одеська
область, м. Іллічівськ, вул.
Транспортна, 37; код 38363663) на користь
Державного підприємства
"Маріупольський морський торговельний
порт" (87500, Донецька область, м.
Маріуполь, пр. Адм. Луніна, б. 99, код 01125755;
п/р 056 у ПАТ „Державний
експортно-імпортний банк України"
філія в м.Маріуполь, МФО 335957) 960
(дев'ятсот шістдесят) грн. 65 коп.
основного боргу, 42 (сорок дві) грн. 57 коп.
пені, 7 (сім) грн. 90 коп. інфляційних, 9
(дев'ять) грн. 82 коп. 3% річних та 1827
(тисяча вісімсот двадцять сім) грн. коп.
судового збору.

Повний текст рішення складено 17 квітня
2014 року.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Д'яченко Т.Г.