ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Справа № 927/1271/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Т. Дроботової - головуючого Н.
Волковицької Л. Рогач за участю
представників:позивачаЧереп В.М. -
довіреність від 14.04.2014 р. Стельмах О.Д. -
директорвідповідачаЗалога О.В. -
довіреність від 04.12.2013 р.розглянувши у
відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу Малого приватного
підприємства "Аріс"на постановувід
12.02.2014 р. Київського апеляційного
господарського судуу справі№ 927/1271/13
господарського суду Чернігівської
областіза позовомМалого приватного
підприємства "Аріс"до Головного
управління Держземагентства у
Чернігівській області
провизнання договору оренди
поновленимВ С Т А Н О В И В :

У жовтні 2013 р. МПП "Аріс" звернулось до
господарського суду Чернігівської
області з позовом до Головного
управління Держземагентства у
Чернігівській області про визнання
поновленим і продовженим договору
оренди земельних ділянок від 06.03.2012 р.,
укладеного між орендарем МПП "Аріс" та
Прилуцькою районною державною
адміністрацією Чернігівської області,
щодо земельних ділянок загальною
площею 28,8851 га ріллі для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва із земель резервного фонду
Богданівської сільської ради
Прилуцького району Чернігівської
області, зареєстрованого в управлінні
Держкомзему у Прилуцькому районі, про
що в державному реєстрі 26.04.2012 р.
вчинено відповідний запис, на той же
річний термін на тих же умовах,
посилаючись на приписи статі 33 Закону
України "Про оренду землі".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
укладений між сторонами договір оренди
землі від 10.09.2004 р. строком на 7 років,
згідно розпорядження відповідача № 55
від 14.02.2012 р. було поновлено на 1 рік, на
підставі чого 06.03.2012 р. між МПП "Аріс" та
Прилуцькою районною державною
адміністрацією було укладено договір,
який зареєстрований 26.04.2012 р., згідно з
пунктом 7 якого, після закінчення
строку договору орендар має переважне
право на його поновлення, письмово
повідомивши про це орендодавця у строк
не пізніше ніж за 30 днів до закінчення
строку дії договору.

Позивач зазначав, що 19.12.2012 р. ним було
направлено на адресу орендодавця -
Прилуцької райдержадміністрації
клопотання з проектом додаткової угоди
про внесення змін до договору оренди
земельних ділянок від 06.03.2012 р., але не
отримавши відповіді на вказане
клопотання, МПП "Аріс" 01.03.2013 р. повторно
звернулось до орендодавця з
відповідним клопотанням та проектом
додаткової угоди до договору оренди
землі.

05.03.2013 р. позивачем було отримано
відповідь, у якій МПП "Аріс" відмовлено
у задоволенні клопотання про
продовження договору оренди землі з
підстав внесення змін до Земельного
кодексу України стосовно здійснення
розпорядження земельними ділянками
сільськогосподарського призначення
державної власності центральним
органом виконавчої влади з питань
земельних ресурсів.

12.06.2013 р. МПП "Аріс" було подано до
Держземагентства клопотання про
поновлення договору оренди землі з
проектом додаткової угоди, у відповідь
на яке 23.08.2013 р. позивача було
повідомлено про пропуск ним
встановленого законом терміну на
поновлення договору оренди землі та
втрату орендарем права на поновлення
договору оренди земельних ділянок.

Проте, позивач вважає таку відмову
відповідача необґрунтованою, вказуючи
на наявність законодавчо визначених
підстав для поновлення договору оренди
землі, в порядку статті 33 Закону
України "Про оренду землі", у зв'язку із
своєчасним надісланням орендарем
повідомлення про намір продовжити дію
договору.

У відзиві на позовну заяву Головне
управління Держземагентства у
Чернігівській області просило
відмовити у її задоволенні вказуючи на
те, що згідно умов договору оренди
землі від 06.03.2012 р., строк його дії
закінчився 26.04.2013 р., проте, орендарем у
відповідності до статті 33 Закону
України "Про оренду землі" повідомлення
про намір поновлення договору до
Головного управління Держземагентства
у строки визначені пунктом 7 договору,
надіслано не було, у зв'язку з чим
орендар втратив право на поновлення
цього договору.

Відповідач зазначав, що Головне
управління Держземагентства у
Чернігівській області не укладало
договір з МПП "Аріс" та не є
орендодавцем за цим договором, тобто
між позивачем та відповідачем відсутні
договірні відносини, а отже і не існує
зобов'язань.

При цьому, Головне управління
Держземагентства у Чернігівській
області під час реалізації своїх
повноважень в частині надання
земельних ділянок у власність або в
оренду приймає відповідне рішення у
вигляді наказів, а відповідно до
положень постанови Пленуму Верховного
Суду України від 16.04.2004 р. № 7, суд не
може вирішувати питання, віднесені до
компетенції органів виконавчої влади
чи органів місцевого самоврядування.
Отже, способом волевиявлення
управління Держземагентства стосовно
оренди земельних ділянок, договір щодо
оренди яких має намір поновити позивач,
є виключно наказ.

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 06.12.2013 р.
(суддя Шестак В.І.) у задоволенні
позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення суд першої інстанції
дійшов висновку, що діючим на момент
виникнення спірних правовідносин
законодавством не передбачено
автоматичного поновлення договорів
оренди землі і реалізація переважного
права на поновлення договору оренди
земельної ділянки в разі відсутності
заперечень з боку сторін можлива лише
за наявності рішення відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування, в той час як
Головним управлінням Держземагенства
у Чернігівській області було
розглянуто лист - повідомлення
позивача про поновлення договору
оренди землі та відмовлено у його
задоволенні, тобто прийнято відповідне
рішення.

За апеляційною скаргою МПП "Аріс"
Київський апеляційний господарський
суд (судді: Федорчук Р.В., Лобань О.І.,
Майданевич А.Г.) переглянувши рішення
господарського суду Чернігівської
області від 06.12.2013 р. в апеляційному
порядку, постановою від 12.02.2014 р.
залишив його без змін з тих же підстав.

МПП "Аріс" подало до Вищого
господарського суду України касаційну
скаргу, в якій просить судові рішення у
даній справі скасувати та прийняти
нове рішення, обґрунтовуючи доводи
касаційної скарги неповним з'ясуванням
судами всіх обставин справи,
порушенням норм матеріального та
процесуального права, вказуючи на
помилковість висновків судів стосовно
того, що для поновлення договору оренди
землі необхідне прийняття
відповідного рішення органом, який має
право на передачу земельних ділянок у
користування, оскільки в частині 6
статті 33 Закону України "Про оренду
землі" законодавцем чітко визначені
умови, за наявності яких договір оренди
земельної ділянки вважається
автоматично поновленим, при цьому
вказано, що в разі настання зазначених
умов укладення додаткової угоди про
поновлення договору оренди землі
здійснюється без прийняття рішення про
поновлення договору оренди землі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача,
пояснення присутніх у судовому
засіданні представників сторін,
перевіривши наявні матеріали справи на
предмет правильності застосування
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами під час розгляду
справи, на підставі розпорядження
Прилуцької районної державної
адміністрації від 13.08.2004 р. № 304, 10.09.2004 р.
між Прилуцькою державною
адміністрацією Чернігівської області
(орендодавець) та МПП "Аріс" (орендар)
було укладено договір оренди землі, за
умовами якого орендодавець надає, а
орендар приймає строкове платне
користування земельні ділянки
сільськогосподарського призначення,
які знаходяться на території
Богданівської сільської ради
Прилуцького району Чернігівської
області загальною площею 28,8851 га,
строком на 7 років.

Розпорядженням Прилуцької районної
державної адміністрації Чернігівської
області від 14.02.2012 р. № 55 поновлено МПП
"Аріс" терміном на 1 рік договір оренди
земельних ділянок загальною площею
28,8851 га, у тому числі ріллі 28,8851га,
земель резервного фонду Богданівської
сільської ради.

06.03.2012 р. між та Прилуцькою районною
державною адміністрацією
(орендодавець) та МПП "Аріс" (орендар)
було укладено договір оренди земельних
ділянок, відповідно до умов якого
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельні
ділянки: сільськогосподарського
призначення, які знаходяться на
території Богданівської сільської
ради Прилуцького району Чернігівської
області (пункт 1 договору).

Відповідно до пункту 2 договору в
оренду передаються землі резервного
фонду, загальною площею 28,8851 га, у тому
числі ріллі 28,8851 га в якісному стані
придатному для сільськогосподарського
виробництва.

Пунктом 7 договору сторонами
передбачено, що договір укладено
строком на 1 рік. Після закінчення
строку договору орендар має переважне
право поновлення його на новий строк. У
цьому разі орендар повинен не пізніше
ніж за 30 днів до закінчення строку дії
договору повідомити письмово
орендодавця про намір продовжити його
дію.

Договір набирає чинності після
підписання сторонами та його державної
реєстрації (пункт 38 договору).

Вказаний договір зареєстрований у
управлінні Держкомзему у Прилуцькому
районі, про що у Державному реєстрі
земель вчинено запис 26.04.2012 р. за №
07945.

Згідно зі статтею 13 Конституції
України земля є об'єктом права
власності Українського народу. Від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
цією Конституцією.

Зі змісту частини першої статті 124
Земельного кодексу України вбачається,
що передача в оренду земельних ділянок,
що перебувають у державній або
комунальній власності, здійснюється на
підставі рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування чи договору
купівлі-продажу права оренди земельної
ділянки (у разі продажу права оренди)
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Відповідно до статті 13 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
- це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Істотними умовами договору оренди
землі є, зокрема, строк дії договору
оренди (стаття 15 Закону).

Частиною 1 статті 19 Закону передбачено,
що строк дії договору оренди землі
визначається за згодою сторін, але не
може перевищувати 50 років.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами, виходячи з умов
договору, зокрема, пунктів 7 та 38
договору оренди землі від 06.03.2012 р., який
було у відповідності до норм чинного
законодавства зареєстровано 26.04.2012 р.,
строк дії договору оренди землі
встановлено до 26.04.2013 р., тобто письмове
повідомлення для реалізації
переважного права орендаря на
поновлення договору має бути здійснене
останнім не пізніше ніж за 30 днів до
закінчення строку дії договору - 26.03.2013
р.

За приписами статті 31 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
припиняється в разі, зокрема,
закінчення строку, на який його було
укладено.

Відповідно до частин 1-3 статті 33
вказаного Закону (в редакції, чинній на
момент виникнення спірних
правовідносин) по закінченню строку, на
який було укладено договір оренди
землі, орендар, який належно виконував
обов'язки за умовами договору, має
переважне право перед іншими особами
на укладення договору оренди землі на
новий строк (поновлення договору
оренди землі). Орендар, який має намір
скористатися переважним правом на
укладення договору оренди землі на
новий строк, зобов'язаний повідомити
про це орендодавця до спливу строку
договору оренди землі у строк,
встановлений цим договором, але не
пізніше ніж за місяць до спливу строку
договору оренди землі. До
листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди.

Частиною 5 вказаної норми передбачено,
що орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення.

Здійснюючи судовий розгляд справи
судами було встановлено, що орендар -
МПП "Аріс" 19.12.2012 р. та 01.03.2013 р. звертався
до Прилуцької райдержадміністрації з
клопотанням про внесення змін та
доповнень до договору оренди земельних
ділянок, зокрема, виклавши пункт 7
договору щодо строку його дії у
редакції, викладеній орендарем у
проекті додаткової угоди, встановивши
строк оренди тривалістю 20 років (а.с.
20-25).

Відповідно до частини 6 статті 33 Закону
України "Про оренду землі" у разі якщо
орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою після закінчення
строку договору оренди і за
відсутності протягом одного місяця
після закінчення строку договору
листа-повідомлення орендодавця про
заперечення у поновленні договору
оренди землі такий договір вважається
поновленим на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені
договором. У цьому випадку укладання
додаткової угоди про поновлення
договору оренди землі здійснюється із:
власником земельної ділянки (щодо
земель приватної власності);
уповноваженим керівником органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування без прийняття рішення
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної або комунальної
власності).

Проте, як вбачається з матеріалів
справи та встановлено судами під час
розгляду справи, 05.03.2013 року Прилуцькою
районною державною адміністрацією
повідомлено МПП "Аріс" про відмову у
задоволенні звернення про продовження
строку дії договору, з посиланням на те,
що у результаті змін до Земельного
кодексу України з 01.01.2013 р. повноваження
стосовно продовження строку оренди
земельних ділянок по вказаному
договору здійснюються органами
передбаченими Земельним кодексом
України (а.с. 26).

Таким чином, як вбачається з матеріалів
справи, орендарем у строки, передбачені
умовами договору оренди землі від
06.03.2012 р. (реєстрація договору від 26.04.2012
р.) було повідомлено орендодавця про
намір скористатися переважним правом
на укладення договору оренди землі на
новий строк та отримано відповідь
Прилуцької райдержадміністрації про
відмову у задоволенні звернення
орендаря.

Судами також встановлено, що 12.06.2013 р.
МПП "Аріс" звернувся до Головного
управління Держземагентства в
Чернігівській області з клопотанням, в
якому відповідно до частини 4 статті 122
Земельного кодексу України та пункту
4.32 Положення про Головне управління
Держземагентства в області",
затвердженого наказом Міністерства
аграрної політики та продовольства
України від 25.01.2013 р. № 40, просило
поновити договір оренди земельних
ділянок, укладений між МПП "Аріс" та
Прилуцькою райдержадміністрацією
06.03.2012 р. (реєстрація від 26.04.2012 р.)
встановивши, зокрема, строк оренди
тривалістю 15 років, додаючи до
клопотання відповідну додаткову угоду
(а.с. 27 - 31).

Головне управління Держземагенства в
Чернігівській області у листі від
23.08.2013 р. повідомило МПП "Аріс" про те, що
строк дії договору оренди землі
укладений між МПП "Аріс" та Прилуцькою
райдержадміністрацією 06.03.2012 р.
(реєстрація від 26.04.2012 р.) закінчився
26.04.2013 р., і орендар в термін, визначений
статтею 33 Закону України "Про оренду
землі", не звернувся до Головного
управління Держземагенства в
Чернігівській області з відповідним
листом - повідомленням про поновлення
договору оренди землі, а відтак орендар
втратив право на поновлення договору
оренди земельних ділянок (а.с. 32).

Як вбачається з матеріалів справи,
предметом спору у даній справі є вимога
МПП "Аріс" до Головного управління
Держземагентства у Чернігівській
області про визнання поновленим і
продовженим договору оренди земельних
ділянок від 06.03.2012 р. (реєстрація 26.04.2012
р.), укладеного між МПП "Аріс" та
Прилуцькою районною державною
адміністрацією Чернігівської області
щодо земельних ділянок загальною
площею 28,8851 га ріллі для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, на той же річний термін на
тих же умовах, посилаючись на приписи
статі 33 Закону України "Про оренду
землі".

06.09.2012 р. прийнято Закон України "Про
внесення змін до деяких законодавчих
актів України щодо розмежування земель
державної та комунальної власності" №
5245-VI, офіційне оприлюднення якого
відбулося 13.10.2012 р. у газеті "Голосі
України" № 193, яким внесені зміни,
зокрема, до частини 4 статті 122
Земельного кодексу України, відповідно
до яких, центральний орган виконавчої
влади з питань земельних ресурсів у
галузі земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Пунктом 1 Прикінцевих та перехідних
положень цього Закону передбачено
набрання ним чинності з 01.01.2013 р.

Наказом Міністерства аграрної
політики та продовольства України від
10.05.2012, № 258 затверджено Положення про
Головне управління Держземагентства в
області, яким передбачено, що завданням
Головного управління є реалізація
повноважень Держземагентcтва України
на території відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, і яке, згідно з пунктом 4.32
Положення, передає відповідно до
закону земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або в
користування для всіх потреб в межах
області.

Згідно з пунктом 12 Положення у
Головному управлінні для погодженого
вирішення питань, що належать до його
компетенції, обговорення
найважливіших напрямів діяльності
утворюється колегія. Рішення колегії
можуть бути реалізовані шляхом
прийняття відповідного наказу
Головного управління.

Отже, діючим на момент виникнення
спірних правовідносин законодавством
не передбачено автоматичного
поновлення договорів оренди землі,
реалізація переважного права на
поновлення договору оренди земельної
ділянки в разі відсутності заперечень
з боку сторін можлива лише за наявності
рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування. За відсутності такого
рішення неможливо зобов'язати цей
орган в судовому порядку укласти такий
договір або поновити його, адже таке
зобов'язання суперечитиме вимогам
законодавства.

Як було встановлено судами під час
розгляду справи, в порядку статті 33
Закону України "Про оренду землі"
орендодавцем земельної ділянки за
договором - Прилуцькою
райдержадміністрацією листом від
05.03.2013 р. (до закінчення строку дії
договору) було відмовлено у
задоволенні клопотання орендаря про
поновлення договору оренди, а на
звернення МПП "Аріс" від 12.06.2013 р.
Головним управлінням Держземагентства
у Чернігівській області останньому
повідомлено про пропуск ним строку,
визначеного умовами договору та
нормами законодавства на направлення
повідомлення про поновлення договору
оренди землі.

При цьому, судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що посилання
скаржника на залишення судами поза
увагою направлення позивачем 19.12.2012 р.
Прилуцькій райдержадміністрації
клопотання про продовження строку
договору з проектом додаткової угоди,
що в силу частини 6 статті 33 Закону
України "Про оренду землі", на думку
скаржника, свідчить про автоматичне
поновлення договору оренди землі, не
приймаються до уваги, оскільки
вказаною нормою встановлено, що
договір вважається поновленим на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором, у разі якщо
орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою після закінчення
строку договору оренди і за
відсутності протягом одного місяця
після закінчення строку договору
листа-повідомлення орендодавця про
заперечення у поновленні договору
оренди землі.

Проте, як вбачається з наданого
позивачем клопотання від 19.12.2012 р., з
додатками, МПП Аріс" звернулось до
голови Прилуцької районної державної
адміністрації та просило внести зміни
та доповнення до договору оренди землі
щодо нормативної грошової оцінки
земельної ділянки та строку дії
договору, виклавши визнавши його
укладеним строком на 20 років (а.с. 20), що
унеможливлює в даному випадку
застосування приписів статті 33 Закону
України "Про оренду землі" щодо
автоматичного поновлення договору, у
зв'язку з волевиявленням орендаря щодо
зміни істотних умов цього договору,
зокрема, щодо строку.

Крім того, як було встановлено судами
орендодавцем земельної ділянки -
Прилуцькою райдержадміністрацією
листом від 05.03.2013 р. (а.с. 26) було
відмовлено у поновленні договору
оренди землі від 06.03.2012 р., тобто
орендодавцем за договором у строки
встановлені статтею 33 Закону України
"Про оренду землі", а саме майже за
місяць до закінчення строку дії
договору, надіслано відповідне
письмове повідомлення - заперечення.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.
Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Враховуючи норми законодавства та
обставини, встановлені судами під час
розгляду справи, судова колегія
погоджується з висновком судів про
відмову у задоволенні позовних вимог,
вважає судові рішення у справі такими,
що відповідають нормам матеріального
та процесуального права, підстав для їх
зміни чи скасування не вбачається, а
викладені у касаційній скарзі доводи
скаржника судова колегія вважає
непереконливими, такими, що не
відповідають приписам чинного
законодавства, спростовуються
матеріалами справи та встановленими
судами обставинами.

Керуючись пунктом 1 статті 1119, статтями
1115, 11110, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В :

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014 р. у
справі № 927/1271/13 та рішення
господарського суду Чернігівської
області від 06.12.2013 р. залишити без змін,
а касаційну скаргу без задоволення.

Головуючий суддя
Т. Дроботова

Судді:
Н. Волковицька

Л. Рогач