КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р. Справа№ 5011-72/18927-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Гарник Л.Л.

Пантелієнка В.О.

за участю секретаря Волошиної З.В.

та представників:

від позивача - Кальченко Ю.М.
(довіреність від 14.11.2012);

від відповідача 1 - Лучко І.Ю.
(довіреність від 23.05.2013 № 2-8/3905);

від відповідача 2 - Пікалов С.Ю.
(довіреність від 28.10.2013);

розглянувши апеляційну скаргу
Компанії "Брокард Парфумс ГмбХ"

на рішення господарського суду міста
Києва від 27.01.2014

у справі № 5011-72/18927-2012 (головуючий суддя:
Бондарчук В.В., судді: Грєхова О.А.,
Дупляк О.М.)

за позовом Компанії "Герлен Сосьєте
Анонім" (Guerlain Societe Anonyme)

до 1) Державної служби
інтелектуальної власності України

2) Компанії "Брокард Парфумс ГмбХ"
(Brocard Parfums GmbH)

про дострокове часткове припинення дії
свідоцтва України на знак для товарів і
послуг №61446

ВСТАНОВИВ:

Компанія "Герлен Сосьєте Анонім" (Guerlain
Societe Anonyme) (Париж, Франція) (далі за
текстом - позивач) звернулася до
Господарського суду міста Києва з
позовом до: 1) Державної служби
інтелектуальної власності України
(далі за текстом - відповідач-1), 2)
Компанії "Брокард Парфумс ГмбХ" (Brocard
Parfums GmbH) (Берлін, Німеччина) (далі за
текстом - відповідач-2) про дострокове
часткове припинення дії свідоцтва
України на знак для товарів і послуг №
61446 для товарів 3 класу Міжнародної
класифікації товарів і послуг;
зобов'язання Державної служби
інтелектуальної власності України
внести зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг про дострокове часткове
припинення дії свідоцтва України на
знак для товарів і послуг № 61446 для
товарів 3 класу Міжнародної
класифікації товарів і послуг та
здійснити публікацію про це в
офіційному бюлетені "Промислова
власність".

Рішенням господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 у справі №
5011-72/18927-2012 позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням
суду першої інстанції, Компанія
"Брокард Парфумс ГмбХ" звернулась до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою від 10.02.2014, в якій просить суд
скасувати рішення господарського суду
міста Києва від 27.01.2014 у справі №
5011-72/18927-2012, прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
Компанії "Герлен Сосьєте Анонім"
повністю, судові витрати покласти на
позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги
Компанія "Брокард Парфумс ГмбХ"
посилається на те, що оскаржуване
рішення прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права.
Зокрема, апелянт звертав увагу суду
апеляційної інстанції на наступні
обставини: суд першої інстанції не
об'єктивно з'ясував наявність
порушеного права чи інтересу позивача
на момент звернення до господарського
суду чи на момент прийняття судом
рішення, а також судом першої інстанції
не було визначено, чи відповідає
обраний позивачем спосіб захисту
порушеного права тим, що передбачені
законодавством, та чи забезпечить
такий спосіб захисту відновлення
порушеного права позивача. Враховуючи
вищевикладені обставини, апелянт
зазначив, що права та інтереси позивача
не порушені, а тому в такому разі, суд
першої інстанції повинен був відмовити
в позові з підстав його
необґрунтованості. Разом з тим, апелянт
зазначив про те, що суд першої
інстанції помилково дійшов висновку
про відсутність подання відповідачем-2
належних доказів використання знаку
для товарів та послуг, про те, що
відповідачем-2 не здійснювалося жодних
дій необхідних для виготовлення,
передачі та збуту товарів 3 класу МКТП
на території України, зазначених у
свідоцтві України № 61446.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 11.03.2014 у даній
справі прийнято до провадження
апеляційну скаргу Компанії "Брокард
Парфумс ГмбХ" на вказане рішення
господарського суду міста Києва від
27.01.2014 у даній справі та призначено
розгляд даної апеляційної скарги на
26.03.2014.

Через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду 20.03.2014 від позивача
надійшов відзив на апеляційну скаргу, в
якому останній просив рішення
господарського суду міста Києва від
27.01.2014 у даній справі залишити без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

У зв'язку з перебуванням судді Шипка
В.В. у відпустці, за розпорядженням
секретаря судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
26.03.2014, сформовано склад колегії суддів
для здійснення розгляду апеляційної
скарги у справі № 5011-72/18927-2012 у
наступному складі: головуючий суддя:
Доманська М.Л., судді: Гарник Л.Л.,
Верховець А.А. Ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
26.03.2014 апеляційну скаргу було прийняти
до провадження у новому складі суду.

26.03.2014 у судовому засіданні судовою
колегією, у відповідності до ч. 3
ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до
02.04.2014

У зв'язку з перебуванням судді Верховця
А.А. у відпустці, за розпорядженням
секретаря судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
02.04.2014, сформовано склад колегії суддів
для здійснення розгляду апеляційної
скарги у справі № 5011-72/18927-2012 у
наступному складі: головуючий суддя:
Доманська М.Л., судді: Гарник Л.Л.,
Пантелієнко В.О. Ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
02.04.2014 апеляційну скаргу було прийняти
до провадження у новому складі суду.

02.04.2014 у судовому засіданні судовою
колегією, у відповідності до ч. 3
ст. 77 ГПК України, оголошено перерву до
23.04.2014

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 23.04.2014 представник апелянта
та представник відповідача-1
апеляційну скаргу підтримали та
просили її задовольнити, представник
позивача - проти апеляційної скарги
заперечила, просила оскаржуване
рішення залишити без змін, а апеляційну
скаргу - без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України (далі
за текстом - ГПК України), в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК
України, апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку фактичних
обставин даної господарської справи та
повноту їх встановлення, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції норм процесуального
та матеріального права, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Конституцією України кожному
гарантується право на судовий захист,
апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює
серед основних засад судочинства,
зокрема, забезпечення апеляційного та
касаційного оскарження рішення суду,
крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма
конкретизована законодавцем в ст. 14
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи,
Общєству з ограніченой
отвєтствєнностью „Арома Трейд", на
підставі заявки №m6 від 15.11.2004,
було видано свідоцтво України № 61446 на
знак для товарів і послуг "ИДЕАЛЬНЫЙ
МУЖ", для товарів і послуг 3, 5, 35 класів
Міжнародної класифікації товарів і
послуг (далі - МКТП), про що було
здійснено публікацію відповідачем-1 в
офіційному бюлетені "Промислова
власність" від 17.04.2006 № 4 щодо
реєстрації вищевказаного знака для
товарів та послуг. В подальшому, на
підставі рішення від 11.03.2008 № 6335 було
здійснено передачу права власності на
вищевказаний знак для товарів та
послуг Брокард Парфумс ГмбХ, про що
було здійснено публікацію
відповідачем-1 в офіційному бюлетені
"Промислова власність" від 11.03.2008 № 5
щодо реєстрації вищевказаного знака
для товарів та послуг. З 11.03.2008 компанія
"Brocard Parfums GmbH" є власником свідоцтва
України № 61446 на знак для товарів і
послуг "ИДЕАЛЬНЫЙ МУЖ".

До відносин, пов'язаних з використанням
у господарській діяльності прав
інтелектуальної власності,
застосовуються положення ЦК України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 ГК
України).

Відповідно до ст. 418 Цивільного кодексу
України (далі за текстом - ЦК України),
право інтелектуальної власності - це
право особи на результат
інтелектуальної, творчої діяльності
або на інший об'єкт права
інтелектуальної власності, визначений
цим Кодексом та іншим законом. Право
інтелектуальної власності є
непорушним. Ніхто не може бути
позбавлений права інтелектуальної
власності чи обмежений у його
здійсненні, крім випадків,
передбачених законом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 420 ЦК України
торговельні марки (знаки для товарів і
послуг) віднесені до об'єктів права
інтелектуальної власності.

Статтею 492 ЦК України встановлено, що
торговельною маркою може бути будь-яке
позначення або будь-яка комбінація
позначень, які придатні для вирізнення
товарів (послуг), що виробляються
(надаються) іншими особами. Такими
позначеннями можуть бути, зокрема,
слова, літери, цифри, зображувальні
елементи, комбінації кольорів.

Відповідно до ч. 2 ст. 493 ЦК України,
право інтелектуальної власності на
торговельну марку може належати
одночасно кільком фізичним та (або)
юридичним особам.

Частиною 1 статті 494 ЦК України
встановлено, що набуття права
інтелектуальної власності на
торговельну марку засвідчується
свідоцтвом.

Причиною виникнення спору зі справи є
питання щодо наявності підстав для
дострокового припинення дії свідоцтва
України на знак для товарів і послуг №
61446.

Позивач звернувся до суду з вимогою про
дострокове часткове припинення дії
свідоцтва України на знак для товарів і
послуг № 61446 для товарів 3 класу
Міжнародної класифікації товарів і
послуг; зобов'язання Державної служби
інтелектуальної власності України
внести зміни до Державного реєстру
свідоцтв України на знаки для товарів і
послуг про дострокове часткове
припинення дії свідоцтва України на
знак для товарів і послуг № 61446 для
товарів 3 класу Міжнародної
класифікації товарів і послуг та
здійснити публікацію про це в
офіційному бюлетені "Промислова
власність", обґрунтовуючи свої вимоги
тим, що протягом 3 років з дати
публікації відомостей про видачу
свідоцтва України № 61146 та на дату
подачі позову, відповідачем-2 не було
здійснено жодних дій, які відповідно до
ст. 16 Закону "Про охорону прав на знаки
для товарів і послуг" (далі за текстом -
Закон), могли б вважатися використанням
знака щодо зазначених у свідоцтві
товарів 3 класу МКТП на території
України.

Відповідач-2 заперечував проти позову,
наголошуючи на тому, що позивачем не
доведено факту порушення, оспорення
або невизнання його прав чи законних
інтересів, у зв'язку з видачею
відповідачу-2 свідоцтва України на знак
для товарів і послуг № 61446 від 17.04.2006 для
товарів 3 класу МКТП " ИДЕАЛЬНЫЙ МУЖ".

Місцевий господарський суд,
задовольняючи позовні вимоги в повному
обсязі, визнав їх обґрунтованими,
нормативно та документально
підтвердженими, врахувавши, що
відповідач-2, як власник свідоцтва
України №61446 на знак для товарів та
послуг "ИДЕАЛЬНЫЙ МУЖ", не надав суду
належних доказів використання такого
знаку щодо товарів і послуг 3 класу
МКТП, обов'язок доведення якого
покладено на останнього, тому дійшов до
висновку про невикористання
відповідачем-2 знаку для товарів та
послуг "ИДЕАЛЬНЫЙ МУЖ" за свідоцтвом
України № 61446 на території України
щодо товарів 3 класу МКТП протягом
трьох років до моменту подачі позову.

Київський апеляційний господарський
суд погоджується з висновками
місцевого господарського суду, вважає
їх обґрунтованими та такими, що
відповідають фактичним обставинам
справи, з наступних підстав.

Згідно п. 4 ст. 1 Закону знак - позначення,
за яким товари і послуги одних осіб
відрізняються від товарів і послуг
інших осіб.

Частиною 4 статті 16 Закону встановлено,
що використанням знака визнається: -
нанесення його на будь-який товар, для
якого знак зареєстровано, упаковку, в
якій міститься такий товар, вивіску,
пов'язану з ним, етикетку, нашивку,
бирку чи інший прикріплений до товару
предмет, зберігання такого товару із
зазначеним нанесенням знака з метою
пропонування для продажу, пропонування
його для продажу, продаж, імпорт
(ввезення) та експорт (вивезення); -
застосування його під час пропонування
та надання будь-якої послуги, для якої
знак зареєстровано; - застосування його
в діловій документації чи в рекламі та
в мережі Інтернет.

Знак визнається використаним, якщо
його застосовано у формі
зареєстрованого знака, а також у формі,
що відрізняється від зареєстрованого
знака лише окремими елементами, якщо це
не змінює в цілому відмітності знака.

Відповідно до ч. 4 ст. 18 Закону якщо знак
не використовується в Україні повністю
або щодо частини зазначених у
свідоцтві товарів і послуг протягом
трьох років від дати публікації
відомостей про видачу свідоцтва або
від іншої дати після цієї публікації,
будь-яка особа має право звернутися до
суду із заявою про дострокове
припинення дії свідоцтва повністю або
частково.

Враховуючи вищевикладене, дострокове
часткове припинення дії свідоцтва
України №61446 на знак для товарів і
послуг "ИДЕАЛЬНЫЙ МУЖ", для товарів і
послуг 3 класу за МКТП можливе за умови,
якщо відповідачем-2 не буде доведено
фактичну наявність на ринку України
товарів щодо 3 класу за МКТП,
маркованого торговою маркою "ИДЕАЛЬНЫЙ
МУЖ"; невикористання зареєстрованої
торговельної марки менше визначеного
законом трирічного строку щодо товарів
3 класу за МКТП; наявність поважних
причин такого невикористання.

Як вірно зазначив суд першої інстанції
в оскаржуваному рішенні, для
правильного вирішення даного судового
спору істотне значення мають фактичні
обставини, пов'язані як з існуванням на
ринку України товарів 3 класу МКТП,
зазначених у свідоцтві України №61446,
так і з використанням таких товарів
"ИДЕАЛЬНЫЙ МУЖ" (безпосередньо або під
його контролем).

Пунктом 71 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" передбачено, що якщо знак
для товарів і послуг без поважних
причин безперервно не
використовується щодо частини або всіх
товарів та/або послуг, внесених до
реєстру, протягом трьох років від дати
публікації про видачу свідоцтва або
від іншої дати, то це є достатньою
підставою для дострокового припинення
за рішенням суду дії свідоцтва на такий
знак повністю або частково щодо
відповідних товарів та/або послуг. Не
підлягає достроковому припиненню дія
свідоцтва у випадку, коли використання
знака розпочалося або відновилося до
подання позову.

На підтвердження факту використання
знака власник свідоцтва має подати
суду докази вчинення принаймні деяких
дій з числа зазначених у частині
четвертій статті 16 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг": такими доказами можуть бути,
зокрема, примірники товарів, на яких
нанесено відповідний знак для товарів
і послуг, документи із зображенням
знака (каталоги, прайс-листи з
пропозиціями щодо надання послуг чи
поставки товарів тощо).

Поширення на території України товарів
із зображенням знака може бути
підтверджено касовими чеками,
квитанціями, накладними, іншими
документами, що містять інформацію про
найменування товару й місце його
придбання, а в разі коли власником
знака є нерезидент, підтвердженням
ввезення товарів в Україну можуть бути
митні декларації та інші митні
документи.

Відповідно до ч.ч. 8-9 ст. 16 Закону
власник свідоцтва має право дати
будь-якій особі дозвіл (видати
ліцензію) на використання знака на
підставі ліцензійного договору.

Ліцензійний договір повинен містити
умову про те, що якість товарів і
послуг, виготовлених чи наданих за
ліцензійним договором, не буде нижчою
від якості товарів і послуг власника
свідоцтва і що останній здійснюватиме
контроль за виконанням цієї умови.

Договір про передачу права власності
на знак і ліцензійний договір
вважаються дійсними, якщо вони
укладені у письмовій формі і підписані
сторонами. Сторона договору має право
на інформування невизначеного кола
осіб про передачу права власності на
знак або видачу ліцензії на
використання знака. Таке інформування
здійснюється шляхом публікації в
офіційному бюлетені відомостей в
обсязі та порядку, встановлених
Установою, з одночасним внесенням їх до
Реєстру.

Згідно пункту 2.3. Положення про
Державний реєстр свідоцтв, до реєстру
вносяться відомості, зокрема, щодо
видачі ліцензій на використання знака.

Судова колегія, дослідивши подану до
матеріалів справи виписку з Державного
реєстру свідоцтв України на знаки для
товарів та послуг відносно свідоцтва
України № 61446 станом на 20.11.2012 (а.с. 14-15, т.
1), встановила відсутність в ній
інформації щодо видачі ліцензій на
використання знака для товарів і
послуг за свідоцтвом України №61446.
Разом з тим, і відсутні будь-які
відомості щодо використання
торговельної марки за свідоцтвом
України №61446 в Україні іншими особами
під контролем відповідача-2.

Крім того, в матеріалах справи
міститься лист-відповідь ДП
"Український науково-дослідний і
навчальний центр проблем
стандартизації, сертифікації та
якості" (а.с. 152, т. 2), в якому останнє, у
відповідь на адвокатський запит від
05.11.2013 повідомило, що даним органом із
сертифікації за період з 17.04.2008 по 13.11.2013
не проводились роботи із сертифікації
продукції, маркованої знаком для
товарів і послуг "ИДЕАЛЬНЫЙ МУЖ"
(свідоцтво України на знак для товарів
і послуг №61446).

Також, судовою колегією досліджено
лист-відповідь Міністерства доходів і
зборів України листом №20479/5/99-99-24-01-11-16
від 20.12.2013 (а.с. 193, т. 2), в якому останнє,
на запит суду першої інстанції від
18.11.2013 повідомило, що фактів митного
оформлення ввезення на митну територію
України та вивезення за межі митної
території України косметичних і
парфумерних товарів з торговельною
маркою "ИДЕАЛЬНЫЙ МУЖ" за період з 17.06.2006
по 31.10.2013 не виявлено.

За таких обставин, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції стосовно того, що
відповідачем-2 не доведено, що ним
здійснювалися відповідні дії,
необхідні для виготовлення, передачі
та збуту товарів 3 класу МКТП на
території України, зазначених у
свідоцтві України №61446, оскільки
товари, що відносяться до 3 класу МКТП
не проходили митного оформлення,
відповідач-2 не отримував
експлуатаційні дозволи на виробництво
відповідних товарів 3 класу МКТП, а
також відсутні будь-які відомості щодо
використання даної торговельної марки
в Україні іншими особами під контролем
відповідача-2.

Доводи апелянта стосовно того, що суд
першої інстанції безпідставно
відхилив матеріальні докази
використання знаків шляхом нанесення
його на товар, а саме: два примірники
товару із нанесеним знаком для товарів
і послуг „ІДЕАЛЬНИЙ МУЖ" - одеколон для
чоловіків 100 мл., відповідно, 2006 року
виробництва та 2012 року виробництва, є
безпідставним та не обґрунтованим, з
огляду на те, що суд першої інстанції в
оскаржуваному рішенні зазначив, що
відповідачем-2 не надано суду
документальних доказів щодо
фактичного поширення таких парфумів на
території України, що має істотне
значення, шляхом ввезення або продажу,
зокрема касових чеків, квитанцій,
накладних або будь-яких митних
документів. Що також не було
спростовано апелянтом і у суді
апеляційної інстанції. Судова колегія,
дослідивши у судовому засіданні вміст
конверту з речовими доказами, про що
зазначено в протоколі судового
засідання від 23.04.2014, встановила, що на
наданих відповідачем-2 упаковках
парфумів зазначено країну
виготовлення - Російська Федерація.

Помилковим є твердження апелянта
стосовно того, що доказом використання
вказаного позначення під контролем
відповідача-2 може в даному випадку
виступати долучена відповідачем-2 до
матеріалів справи копія контракту від
05.12.2005 № 1, укладеного між ТОВ „Арома
Трейд" - продавець (Російська Федерація)
та ТОВ „Єва" - покупець (Україна),
відповідно до якого продавець передає,
а покупець купує товар на умовах
FCA-франко перевізник (INCOTERMS 2000). Так,
апелянт посилається в апеляційній
скарзі лише на частину абз. 5 п. 71
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.2012
№ 12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності", зазначаючи, що „доказами
використання певного позначення
можуть виступати, зокрема, договори
купівлі-продажу чи поставки товару, на
якому розміщено знак, договори про
розміщення рекламної продукції про
такі товари на відповідних рекламних
носіях тощо. Використання позначення
може підтверджуватися й фактичними
даними про використання його іншою
особою за умови контролю з боку
власника свідоцтва (доказами такого
використання позначення мають бути
такі ж документи, як і у випадку, якби
власник знака використовував його у
власній діяльності)".

Судова колегія, повно дослідивши
приписи абз. 5 п. 71 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012 № 12 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
захистом прав інтелектуальної
власності" звертає увагу апелянта, що
основоположним в його змісті виступає
те, що саме лише укладення договорів (у
тому числі ліцензійних) щодо
розпорядження майновими правами на
знак для товарів і послуг не може
вважатися використанням даного знака.
Доказами ж використання певного
позначення у відповідності з укладеним
договором можуть виступати, зокрема,
договори купівлі-продажу чи поставки
товару, на якому розміщено знак,
договори про розміщення рекламної
продукції про такі товари на
відповідних рекламних носіях тощо.
Використання позначення може
підтверджуватися й фактичними даними
про використання його іншою особою за
умови контролю з боку власника
свідоцтва (доказами такого
використання позначення мають бути
такі ж документи, як і у випадку, якби
власник знака використовував його у
власній діяльності). В даному випадку
відповідач-2 (апелянт) не довів
використання вказаного позначення в
Україні іншими особами та не довів суду
наявності відповідного контролю з боку
відповідача-2 (власника свідоцтва).

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
наявності у позивача прав і підстав для
звернення до суду з даним позовом, а
доводи апелянта стосовно відсутності у
позивача у відповідності із положенням
ст. 1 ГПК України права на звернення до
суду з позовними вимогами, викладеними
у позовній заяві вважає
безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 495 ЦК України,
майновими правами інтелектуальної
власності на торговельну марку є: право
на використання торговельної марки;
виключне право дозволяти використання
торговельної марки; виключне право
перешкоджати неправомірному
використанню торговельної марки, в
тому числі забороняти таке
використання; інші майнові права
інтелектуальної власності,
встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної
власності на торговельну марку
належать володільцю відповідного
свідоцтва, володільцю міжнародної
реєстрації, особі, торговельну марку
якої визнано в установленому законом
порядку добре відомою, якщо інше не
встановлено договором.

Частиною 2 ст. 497 ЦК України,
передбачено, що чинність майнових прав
інтелектуальної власності на
торговельну марку може бути припинено
достроково за ініціативою особи, якій
вони належать, якщо це не суперечить
умовам договору, а також в інших
випадках передбачених законом.

Закон регулює відносини, що виникають у
зв'язку з набуттям, здійсненням права
власності на знаки для товарів і
послуг.

Як зазначається вище, відповідно до ч.4
ст. 18 Закону, якщо знак не
використовується в Україні повністю
або щодо частини зазначених у
свідоцтві товарів і послуг протягом
трьох років від дати публікації
відомостей про видачу свідоцтва або
від іншої дати після цієї публікації,
будь-яка особа має право звернутися до
суду із заявою про дострокове
припинення дії свідоцтва повністю або
частково.

У цьому разі дія свідоцтва може бути
припинена повністю або частково лише
за умови, що власник свідоцтва не
зазначить поважні причини такого
невикористання. Такими поважними
причинами, зокрема є: - обставини, що
перешкоджають використанню знака
незалежно від волі власника свідоцтва,
такі як обмеження імпорту чи інші
вимоги до товарів і послуг, встановлені
законодавством; - можливість введення в
оману щодо особи, яка виробляє товари
або надає послуги, під час використання
знака особою, що звернулася до суду, чи
іншою особою щодо товарів і послуг,
відносно яких висунута вимога про
припинення дії свідоцтва.

Для цілей цього пункту використанням
знака власником свідоцтва вважається
також використання його іншою особою
за умови контролю з боку власника
свідоцтва.

Як встановлено судовою колегією суду
апеляційної інстанції та судом першої
інстанції в оскаржуваному рішенні, в
даному випадку відсутні будь-які
фактичні дані, що свідчили б про
використання відповідачем-2 чи іншими
особами під контролем відповідача-2
спірного знаку щодо товарів та послуг 3
класу МКТП для просування і продажу
товарів на території України.

Належних та допустимих доказів, які б
підтверджували протилежне суду не
надано.

Інші доводи та твердження апелянта з
приводу використання останнім
спірного знаку щодо товарів та послуг
та наявності у позивача прав і підстав
для звернення до суду з даним позовом
мають довільне обґрунтування, що не
відповідає приписам чинного
законодавства.

Згідно зі ст. 17 Закону, власник
свідоцтва повинен добросовісно
користуватися правами, що випливають
із свідоцтва.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційна інстанція, беручи до уваги
призначення торговельної марки, межі
її правової охорони, зміст прав
власника свідоцтва та його обов'язок
добросовісно користуватися правами, а
також правовими наслідки
невикористання знака в Україні
протягом більш трьох років (ст. ст. 1, 5, 16,
17, 18 Закону), у даному випадку вважає
необхідним дострокове часткове
припинення дії оспорюваного свідоцтва
України на знак для товарів та послуг №
61446, оскільки залишення реєстрації
фактично звільняє відповідача-2 від
наслідків невиправданого
невикористання ним спірної
торгівельної марки щодо товарів і
послуг 3 класу за МКТП.

В силу ст. 43 ГПК України сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. В силу
вказаної норми предметом доказування є
обставини, які свідчать про дійсні
права та обов'язки сторін у справі та
складається з фактів - підстав позову,
та фактів, якими відповідач
обґрунтовує апеляційну скаргу.

Оскільки за результатами розгляду
справи колегія суддів дійшла висновку
про те, що відповідач-2 не надав
належних доказів на підтвердження
факту використання товарного знаку
щодо товарів та послуг „ИДЕАЛЬНИЙ МУЖ"
та, встановивши наявність у позивача
прав і підстав для звернення до суду з
даним позовом, вимога про зобов'язання
відповідача-1 внести зміни до
Державного реєстру свідоцтв України на
знаки для товарів і послуг щодо
дострокового припинення частково дії
свідоцтва України №61446 на знак для
товарів і послуг "ИДЕАЛЬНЫЙ МУЖ" щодо
товарів і послуг 3 класу Міжнародної
класифікації товарів і послуг та
здійснити публікацію про це в
офіційному бюлетені "Промислова
власність" підлягає задоволенню, про що
вірно зазначив суд першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції вірно
встановив фактичні обставини справи,
ретельно дослідив наявні докази, дав їм
належну оцінку та з дотриманням
приписів норм матеріального і
процесуального права прийняв законне й
обґрунтоване рішення, визначені
законом підстави для скасування або
зміни якого відсутні.

Доводи, викладені апелянтом в
апеляційній скарзі, відхиляється
судовою колегією за необґрунтованістю,
оскільки не спростовують обставини,
які на підставі належних та допустимих
доказів у справі встановлені судом
першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
правових підстав для зміни чи
скасування рішення господарського
суду міста Києва від 27.01.2014 у справі №
5011-72/18927-2012. Порушень норм матеріального
чи процесуального права, які могли
призвести до зміни чи скасування
оскаржуваного рішення у даній справі,
судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 33, 43, 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Компанії "Брокард
Парфумс ГмбХ" залишити без задоволення,
рішення господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 у справі № 5011-72/18927-2012 -
без змін.

2. Справу № 5011-72/18927-2012 повернути до
господарського суду міста Києва.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня її прийняття.

Повний текст постанови підписаний:
24.04.2014

Головуючий суддя
М.Л. Доманська

Судді
Л.Л. Гарник

В.О. Пантелієнко