КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р. Справа№ 927/1426/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

секретар Джужа Р.Є.

за участю представників:

від позивача: Халіна А.О. (представник
за довіреністю)

від відповідача: Корнєва О.В.
(представник за довіреністю)

розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Чернігівгаз"

на рішення господарського суду
Чернігівської області

від 21.11.2013 р. у справі №927/1426/13 (суддя
Белов С.В.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства Національна акціонерна
компанія

"Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства
по газопостачанню та газифікації
"Чернігівгаз"

про стягнення 67976,66 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Чернігівгаз" про
стягнення 67976,66 грн., з яких 0,01 грн.
боргу, 11329,44 грн. трьох відсотків річних,
56647,21 грн. пені, нарахованих за
несвоєчасну оплату природного газу,
поставленого за Договором №18/83-ВТВ від
30.03.2012 р.

Рішенням господарського суду
Чернігівської області від 21.11.2013 р. у
справі №927/1426/13 позовні вимоги
задоволено у повному обсязі. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Чернігівгаз" на користь Публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
0,01 грн. боргу, 11329,44 грн. трьох відсотків
річних, 56647,21 грн. пені. Стягнуто з
Публічного акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Чернігівгаз" на користь Публічного
акціонерного товариства Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
1720,50 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням
суду, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Чернігівської області від 21.11.2013 р. у
справі №927/1426/13 про стягнення з
відповідача на користь позивача 11329,44
грн. трьох відсотків річних, 56647,21 грн.
пені та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

Підставою для скасування рішення суду
скаржник зазначив неповне з'ясування
обставин, що мають значення для справи,
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд визнав
встановленими, а також порушення судом
норм матеріального та процесуального
права. При цьому, скаржник посилався на
приписи Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
стосовно встановлення заборони на
нарахування боржнику, щодо якого
порушено справу про банкрутство та
введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів, неустойки (штрафу, пені).
Також відповідач зазначив, що
прострочення оплати виникло у зв'язку з
несвоєчасною оплатою коштів
споживачами всіх категорій за
поставлений природний газ, в зв'язку з
чим відповідач вважає, що у нього
відсутня вина у простроченні оплати
вартості спожитого природного газу.
Крім того, скаржник зазначив, що при
винесенні рішення щодо стягнення пені
в сумі 56647,21 грн., суд першої інстанції
безпідставно не застосував ст. 233 ГПК
України щодо зменшення розміру
штрафних санкцій.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник відповідача
підтримав доводи, викладені в
апеляційній скарзі, просив суд
апеляційну скаргу задовольнити,
скасувати рішення господарського суду
Чернігівської області від 21.11.2013 р. у
справі №927/1426/13 про стягнення з
відповідача на користь позивача 11329,44
грн. трьох відсотків річних, 56647,21 грн.
пені та прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позовних вимог відмовити
повністю.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції представник позивача
заперечував проти доводів, викладених
в апеляційній скарзі, просив залишити
її без задоволення, рішення
господарського суду Чернігівської
області від 21.11.2013 р. у справі №927/1426/13 -
без змін, вважаючи оскаржуване рішення
законним та обґрунтованим.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

30.03.2012 року між Національною
акціонерною компанією "Нафтогаз
України", як продавцем, та Публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Чернігівгаз", як покупцем, було
укладено договір №18/83-ВТВ на
купівлю-продаж природного газу,
відповідно до умов якого продавець
взяв на себе зобов'язання передати у
власність покупця у 2012 році природний
газ, а покупець зобов'язався прийняти
та оплатити газ на умовах зазначеного
Договору.

Пунктом 2.1. Договору визначено обсяг
постачання газу, яким передбачено, що
позивач передає відповідачу у період з
01 лютого 2012 року по 31 грудня 2012 року газ
в обсязі до 51349,118 тис. куб. м.

Виходячи зі змісту п. 5.2. Договору, ціна
за 1000 кубічних метрів газу становить
3509,00 грн. без урахування податку на
додану вартість, збору у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу за регульованим
тарифом. Крім того: збір у вигляді
цільової надбавки до затвердженого
тарифу на природний газ - 2 %, податок на
додану вартість за ставкою - 0%. До ціни
газу додається тариф на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами - 24,00
грн., крім того ПДВ - 20% - 4,80 грн. До
сплати ціна за 1000 куб. м. газу - 3603,18 грн.,
крім того ПДВ до тарифу на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами - 4,80
грн., всього з ПДВ - 3607,98 грн.

У відповідності до п. 6.1. Договору,
оплата за газ здійснюється
відповідачем виключно грошовими
коштами шляхом 100% поточної оплати
планових обсягів газу протягом місяця
поставки з урахуванням положень п. 6.2.
Договору. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
20-го числа наступного за місяцем
поставки газу (п. 6.2. Договору).

Додатковою угодою №1 від 31.05.2012 року до
Договору, сторонами викладено п.2.1.
Договору, яким визначено обсяг
постачання газу, у відповідності до
якого передбачено, що позивач передає
відповідачу у період з 01 лютого 2012 року
по 31 грудня 2012 року газ в обсязі до 51298,341
тис. куб. м.

В п.2 додаткової угоди №1 від 31.05.2012 року
до Договору сторони погодили викласти
з 01.05.2012 р. пункт 5.2. Договору у наступній
редакції: «Ціна за 1000 кубічних метрів
газу становить 3509,00 грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом. Крім того: збір у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2 %, податок на додану вартість за
ставкою - 0 %. До ціни газу додається
тариф на транспортування природного
газу магістральними трубопроводами -
27,30 грн., крім того ПДВ - 20 % - 5,46 грн. До
сплати ціна за 1000 куб. м. газу - 3606,48 грн.,
крім того ПДВ до тарифу на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами - 5,46
грн., всього з ПДВ - 3611,94 грн.».

Додатковою угодою №2 від 06.07.2012 року до
Договору, сторонами викладено п.2.1.
Договору, яким визначено обсяг
постачання газу, у відповідності до
якого передбачено, що Позивач передає
Відповідачу у період з 01 лютого 2012 року
по 31 грудня 2012 року газ в обсязі до 6505,784
тис. куб. м.

В п.2 додаткової угоди №2 від 31.05.2012 року
до Договору сторони погодили викласти
з 01.07.2012 р. пункт 5.2. Договору у наступній
редакції: «Ціна за 1000 кубічних метрів
газу становить 3509,00 грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу за
регульованим тарифом. Крім того: збір у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2 %, податок на додану вартість за
ставкою - 20 %. До ціни газу додається
тариф на транспортування природного
газу магістральними трубопроводами -
27,30 грн., крім того ПДВ - 20 %. До сплати
ціна за 1000 куб. м. газу - 3606,48 грн., крім
того ПДВ - 721,30 грн., всього з ПДВ - 4327,78
грн.».

Колегією суддів встановлено, що
позивачем, на виконання умов Договору,
протягом березня - грудня 2012 року
передано відповідачу, а відповідачем
прийнято природний газ в обсязі 72419,933
тис. куб. метрів на загальну суму 80367046,69
грн., що підтверджується актами
приймання - передачі природного газу
від 31.03.2012 року, 30.04.2012 року, 31.05.2012 року,
30.06.2012 року, 31.07.2012 року, 31.08.2012 року,
30.09.2012 року, 31.10.2012 року, 30.11.2012 року,
31.12.2012 року, які підписані сторонами.

Відповідач в порушення умов Договору
не виконав своїх зобов'язань щодо
повної оплати вартості отриманого
природного газу, в зв'язку з чим за
відповідачем утворилась
заборгованість у розмірі 0,01 грн.
Будь-які документи, які б спростовували
зазначений факт, відповідачем суду не
надано.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться (частина 1). Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу
(частина 2). Не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань (частина 7).

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
встановлено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

З огляду на викладене, враховуючи те, що
відповідачем не надано суду належних
та допустимих доказів на підтвердження
належної оплати вартості отриманого
природного газу, колегія суддів дійшла
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині стягнення з
відповідача на користь позивача 0,01 грн.
заборгованості.

Твердження відповідача щодо
відсутності його вини у порушенні
зобов'язання, посилаючись на те, що
прострочення оплати виникло у зв'язку з
несвоєчасною оплатою коштів
споживачами всіх категорій за
поставлений природний газ, колегією
суддів не приймаються з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.
Не вважаються такими обставинами,
зокрема, порушення зобов'язань
контрагентами правопорушника,
відсутність на ринку потрібних для
виконання зобов'язання товарів,
відсутність у боржника необхідних
коштів. Враховуючи те, що за умовами
Договору саме відповідач зобов'язався
оплатити газ на умовах Договору,
несвоєчасність оплати коштів
кінцевими споживачами газу не може
бути підставою для звільнення
відповідача від господарсько-правової
відповідальності.

Крім суми основного боргу позивач
просив стягнути з відповідача 11329,44 грн.
3% річних з простроченої суми за періоди
з 21.04.2012 року по 27.04.2012 року, з 21.05.2012 року
по 27.06.2012 року, з 21.07.2012 року по 31.07.2012
року, з 21.08.2012 року по 27.08.2012 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції, відповідач у встановлений
Договором строк свого обов'язку по
перерахуванню коштів не виконав,
допустивши прострочення виконання
грошового зобов'язання, тому дії
відповідача є порушенням договірних
зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу
України), і він вважається таким, що
прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу
України), відповідно є підстави для
застосування встановленої законом
відповідальності та стягнення з
останнього на користь позивача 11329,44
грн. 3% річних.

Також позивач просив стягнути з
відповідача пеню у розмірі 56647,21 грн. за
прострочку виконання зобов'язання за
періоди з 21.04.2012 року по 27.04.2012 року, з
21.05.2012 року по 27.06.2012 року, з 21.07.2012 року
по 31.07.2012 року, з 21.08.2012 року по 27.08.2012
року.

Згідно ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язань за
договором можуть забезпечуватись
неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка
(штраф, пеня) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання. Виходячи із
змісту п. 1 ст. 230 та п. 4 ст. 231
Господарського кодексу України у разі
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), розмір якої може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання.

Пунктом 7.2. Договору сторони
передбачили, що у разі невиконання
Відповідачем умов п. п. 6.1., 6.2. Договору,
відповідач зобов'язався у безспірному
порядку сплатити позивачу, крім суми
заборгованості, пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла у період, за який сплачується
пеня від суми простроченого платежу, за
кожен день прострочення платежу.

В поданому до місцевого господарського
суду відзиві на позовну заяву та в
апеляційній скарзі, відповідач просив
суди відмовити повністю в частині
стягнення нарахованої пені, враховуючи
дію мораторію на час нарахування
неустойки (пені та штрафу), у зв'язку з
порушенням провадження у справі про
банкрутство Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Чернігівгаз".

30.01.2013 р. ухвалою господарського суду
Чернігівської області порушено
провадження у справі №927/21/1б/13 про
банкрутство Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Чернігівгаз" та введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
мораторій на задоволення вимог
кредиторів - зупинення виконання
боржником грошових зобов'язань і
зобов'язань щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів), термін
виконання яких настав до дня введення
мораторію, і припинення заходів,
спрямованих на забезпечення виконання
цих зобов'язань та зобов'язань щодо
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), застосованих до дня введення
мораторію. Мораторій на задоволення
вимог кредиторів вводиться одночасно з
порушенням провадження у справі про
банкрутство, про що зазначається в
ухвалі господарського суду. Протягом
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів, зокрема, не нараховується
неустойка (штраф, пеня), не
застосовуються інші фінансові санкції
за невиконання чи неналежне виконання
зобов'язань із задоволення всіх вимог,
на які поширюється мораторій.

Верховний Суд України у постанові від
18.12.2012 року про перегляд постанови ВГСУ
від 21.02.2012 року у справі №5/34-09 за
позовом дочірньої компанії
„Укртрансгаз" Національної
акціонерної компанії „Нафтогаз
України" до ПАТ по газопостачанню та
газифікації „Вінницягаз" зазначив, що
вищенаведена норма закону визначає
проміжок часу, протягом якого не
нараховується штраф і пеня, та цей
проміжок часу лише відповідає строку
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів і ніяк не пов'язаний з
поняттям мораторію. За змістом
зазначеної норми боржник повинен
виконувати зобов'язання, що виникли
після виникнення мораторію, але пеня та
штраф за їх невиконання або неналежне
виконання не нараховуються, за
винятком випадків, встановлених
спеціальними нормами законодавства.
Таким чином, Верховний Суд України
зазначив, що суд касаційної інстанції
дійшов передчасного висновку про
обґрунтованість стягнення пені та 7 %
штрафу за невиконання чи неналежне
виконання грошових зобов'язань під час
дії мораторію на задоволення вимог
кредиторів. Як було зазначено у
постанові, касаційна скарга подавалась
з підстави неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права (п.1 ч.1
ст.111-16 ГПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
обираючи при прийнятті рішення правову
норму, що підлягатиме застосуванню до
спірних правовідносин, господарський
суд зобов'язаний враховувати висновки
Верховного Суду України, які викладені
у рішеннях, прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої
пунктом 1 ч. 1 ст. 111-16 Господарського
процесуального кодексу України.

Таким чином, вказана норма встановлює
загальну заборону на нарахування
штрафу і пені протягом часу дії
мораторію на задоволення вимог
кредиторів. Зміст цієї заборони не
пов'язаний з визначенням поняття
мораторію і не обмежений ним. Заборона
чинна протягом дії мораторію.

Згідно наданого розрахунку позивач
нарахував пеню у розмірі 56647,21 грн. за
прострочку виконання зобов'язання за
періоди з 21.04.2012 року по 27.04.2012 року, з
21.05.2012 року по 27.06.2012 року, з 21.07.2012 року
по 31.07.2012 року, з 21.08.2012 року по 27.08.2012
року, тобто до дня введення мораторію
на задоволення вимог кредиторів (03.01.2013
року), що не суперечить чинному
законодавству.

З огляду на викладене, вимога позивача
щодо стягнення пені в розмірі 56647,21 грн.
підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі,
висновків місцевого господарського
суду не спростовують.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що суд першої
інстанції прийняв рішення з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а тому підстав
для задоволення апеляційної скарги,
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення суду не вбачається.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101-103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Чернігівгаз" залишити без задоволення,
рішення господарського суду
Чернігівської області від 21.11.2013 р. у
справі №927/1426/13 - без змін.

2. Матеріали справи №927/1426/13 повернути
до господарського суду Чернігівської
області.

3. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
суду касаційної інстанції у
встановлені законом порядку та строки.

Головуючий суддя
І.А. Іоннікова

Судді
О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун