ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014 р.
Справа № 917/591/14

за позовом Комунального підприємства
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради (пров. Героїв Бреста, буд.
35А, м. Кременчук, Полтавська область,
39602)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
Виробничо-комерційної фірми "Горизонт"
(вул. Київська, буд. 5, м. Кременчук,
Полтавська область, 39626)

про стягнення 16654,38 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача - Посьмашна Т.С. (дов. № 23/8620
від 08.11.2013р.);

від відповідача - не з'явився

В судовому засіданні 23.04.2014р. суд
розпочав розгляд справи по суті.

Розглядається позовна заява про
стягнення 16654,38 грн., з них: 16490,38 грн.
суми попередньої оплати за товар, що не
був переданий згідно договору поставки
№ 2907 від 01.08.2011р., 164,00 грн. - 3 % річних.

Відповідач відзив на позов не надав.

Позивач та відповідач зареєстровані,
як юридичні особи, що підтверджується
спеціальним витягом від 02.04.2014р. з
Єдиного державного реєстру юридичних
та фізичних осіб-підприємців (а.с.40, 41).

Про час та місце розгляду справи
позивач та відповідач повідомлені
належним чином, що підтверджується
поштовими повідомленнями від 02.04.2014р.
про вручення судової ухвали (а.с.38-39).

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що
господарський суд відкладає в межах
строків, встановлених статтею 69 цього
Кодексу розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.

В даному випадку явка представників
сторін обов'язковою не визнавалася,
відсутність відповідача не
перешкоджає вирішенню спору. Позивачем
надано до справи письмові пояснення по
суті спору та додаткові докази. Отже,
підстави для відкладення розгляду
справи відсутні.

В судовому засіданні 23.04.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

01 серпня 2011 року між Комунальним
підприємством "Кременчукводоканал"
Кременчуцької міської ради (позивачем)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю
Виробничо-комерційною фірмою
"Горизонт" (відповідачем) укладено
договір поставки № 2907(далі - Договір;
а.с.11-12).

Згідно п. 1.1 Договору відповідач як
постачальник зобов'язався передати у
власність позивачу (покупцеві)
продукцію, а покупець зобов'язався
прийняти та оплатити продукцію.

За п.1.2 Договору постачальник поставляє
продукцію в асортименті, кількості та
по цінам, що діють на момент (дату)
поставки продукції, зазначеним у
виставлених рахунках, які є невід'ємною
частиною Договору.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2. Договору ціна
за одиницю продукції, що поставляться
за цим Договором, визначена сторонами у
рахунку. Орієнтована ціна за цим
Договором, складає 50000,00 грн.

За п. 7.2 Договору строк його дії
закінчується 31.12.2013р.

На оплату товару відповідач виставив
позивачеві рахунки-фактури на загальну
суму 48341,14 грн. (а саме рахунки-фактури №
СФ-000092 від 29.08.2011р. на суму 30000,00 грн., №
СФ-00194 від 11.12.2012р. на суму 18341,14 грн.);
(а.с. 19, 32).

Заявою від 23.04.2014р. позивач повідомив,
що в рахунках-фактурах помилково було
зазначено Договір №ДГ-0000028 від 14.06.2007р.,
такий договір між сторонами не
укладався, оскільки між сторонами
укладено лише Договір поставки № 2907
від 01.08.2011р.

Позивач на виконання умов договору на
підставі рахунків здійснив попередню
оплату товару на загальну суму 48341,14
грн. з призначенням платежу - оплата по
рахункам № СФ-000092 від 29.08.2011р., № СФ-00194
від 11.12.2012р. Зазначене підтверджується
банківською випискою з рахунку
позивача від 31.08.2011р. на суму 30000,00 грн.,
платіжними дорученнями № 534 від
11.12.2012р. на суму 9000,00 грн., № 571 від
12.12.2012р. на суму 9341,40 грн.(а.с.17-18).

Відповідачем було поставлено товар на
загальну суму 27646,22 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № РН-0000013 від 31.01.2012р., №
РН-0000015 від 28.02.2012р., № РН-0000018 від
05.03.2012р., № РН-00038 від 06.06.2012р., № РН-00039
від 06.06.2012р., № РН-00062 від 07.11.2012р., №
РН-00069 від 14.12.2012р. та прибутковими
ордерами № ПН-0000192 від 15.02.2012р., № ПН-0000305
від 29.02.2012р., № ПН-0000425 від 28.03.2012р., №
ПН-0001064 від 18.06.2012р., № ПН-0001148 від
25.06.2012р., № ПН-0002611 від 27.11.2012р., № ПН-0000087
від 23.01.2013р. (а.с.20-34).

На суму попередньої оплати в розмірі
20695,18 грн. відповідач товар за Договором
не поставив.

Позивач направив відповідачу
претензію від 15.11.2013р. за №23/8628 з
вимогою повернути попередню оплату, що
підтверджується поштовим
повідомленням від 16.11.2013р. (а.с.15-16).

Відповідач кошти не повернув.

Як свідчать матеріали справи, за
позивачем рахувалась кредиторська
заборгованість перед відповідачем у
сумі 4204,80грн. Позивач в рахунок
погашення боргу, який є предметом
позову, зарахував 4204,80 грн., що
підтверджується журналом ордером
позивача за період з 01.08.2011р.- 31.03.2014р. та
письмовими поясненнями від позивача
23.04.2014р.

Отже, заборгованість відповідача з
повернення попередньої оплати
становить 16490,38 грн. (48341,40грн. - 27646,22грн.
- 4204,80грн. = 16490,38 грн.).

Залишок попередньої оплати у розмірі
16490,38 грн відповідачем не повернуто,
товар на дану суму не поставлено.

Статтями 526, 530 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) передбачено,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, якщо у
зобов'язання встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 265 Господарського кодексу
України (далі - ГК України) за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 6 ст. 265 ГК України до
відносин поставки, не врегульованих
цим кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договори
купівлі-продажу.

Відповідно до статті 664 ЦК України,
обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним,
зокрема, у момент надання товару в
розпорядження покупця, якщо товар має
бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Товар
вважається наданим у розпорядження
покупця, якщо у строк, встановлений
договором, він готовий до передання
покупцеві у належному місці і покупець
поінформований про це.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Згідно зі ст. 631 ЦК України строком
договору є час, протягом якого сторони
можуть здійснити свої права і виконати
свої обов'язки відповідно до договору.

Оскільки попередньо оплачений товар
поставлений не був, строк дії Договору
закінчився 31.12.2013р., відповідач повинен
повернути позивачеві суму попередньої
оплати в розмірі 16490,38 грн.

Заявою від 23.04.14р. позивач повідомив
суду, що відповідач вказаної суми боргу
на час розгляду справи не повернув.

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування
вищевикладеного чи інших заперечень по
суті спору відповідач суду не надав.

Таким чином позовні вимоги в стягненні
16490,38 грн. є обгрунтованими та
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З огляду на вказану норму позивачем
заявлено до стягнення 164 грн. - 3 % річних
за період з 26.11.2013р. - по 26.03.2014р. (а.с.14).

Проте позивачем не враховано, що в разі
здійснення попередньої оплати товару,
та не поставлення товару, відповідно до
частини другої статті 693 ЦК України у
покупця виникає право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати від
продавця, який одержав суму
попередньої оплати товару і не
поставив його у встановлений строк.

Водночас застосування позивачем
частини другої статті 625 ЦК України
щодо стягнення з відповідача суми
індексу інфляції та трьох процентів
річних є помилковим, оскільки
стягнення з постачальника суми
попередньої оплати, перерахованої за
договором на поставку природного газу,
не вважається грошовим зобов'язанням у
розумінні статті 625 ЦК України.

Правова позиція про те, що на вимоги про
повернення попередньої оплати
інфляційні та річні не нараховуються
викладена в постанові Верховного Суду
України від 15.10.2013 р. № 3-30гс13 у справі №
5011-42/13539-2012.

Відповідно до ст.111-28 ГПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду
заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами)
касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів
владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України.

З огляду на викладене, підстави для
стягнення річних в даному випадку
відсутні.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на відповідача.

В разі добровільного виконання
рішення суду до відкриття виконавчого
провадження відповідач не позбавлений
права звернутися до суду з заявою про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково, на
підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
Виробничо-комерційної фірми "Горизонт"
(вул. Київська, буд. 5, м. Кременчук,
Полтавська область, 39626;
ідентифікаційний код 13944916) на користь
Комунального підприємства
"Кременчукводоканал" Кременчуцької
міської ради (пров. Героїв Бреста, буд.
35А, м. Кременчук, Полтавська область,
39602; ідентифікаційний код 03361655) 16490грн.
38 коп. повернення попередньої оплати,
1827грн. 00 коп. витрат зі сплати судового
збору.

Видати наказ після набрання цим
рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано:
24.04.2014р.

Суддя
Безрук Т. М.