ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" квітня 2014 р.Справа № 916/1133/14

Позивач: Державне підприємство
„Адміністрація морських портів
України", в особі Феодосійської філії

Відповідач: Чорноморське головне
морське агентство „ІНФЛОТ"

Про: стягнення 872,62 доларів США.

Суддя
Демешин О. А.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Гула О. Є. - за
довіреністю

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство
„Адміністрація морських портів
України", в особі Феодосійської філії
(далі - позивач, Адміністрація)
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
Чорноморського головного морського
агентство „ІНФЛОТ" (далі - відповідач,
Агент) про стягнення 872,62 доларів США., з
яких: 829,04 доларів США - основний борг; 8,17
доларів США - 3% річних; 35,41 доларів США -
пеня.

Відповідач позов не визнав з
підстав, викладених у відзиві на позов.

В С Т А Н О В И В :

Між позивачем та відповідачем було
укладено договір № 7А від 13.06.2013 року з
протоколом розбіжностей від 26.06.2013
року, яким врегульовано порядок
взаємовідносин між Адміністрацією та
Агентом при заходженні до порту,
підходу до причалів та якірних стоянок
порту суден, що знаходяться під
агентським обслуговуванням Агента.

Згідно Договору, Відповідач до відходу
судна із порту здійснює перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Адміністрації в сумі, що покриває
розмір портових зборів (плат), що
підлягають оплаті у зв'язку із
прийманням та обслуговування
агентованого Відповідачем судна.
Оплата .дійснюється із суден, що
плавають під прапором України, в
національній валюті України; із суден,
що плавають під іноземним прапором - у
доларах США. Відповідач у строки, що
передбачені договором, здійснює оплату
портових зборів та послуг
Адміністрації за ставками,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України, наказами
Міністерства інфраструктури України, а
також чинними тарифами Адміністрації.
Нарахування ПДВ здійснюється у
відповідності до чинного
законодавства. Після відходу судна
Адміністрацією оформлюється
дисбурсментський рахунок, який
направляється (вручається)
Відповідачу.

З метою отримання плати за надані
послуги по обслуговуванню судна "Pioneer"
Позивачем було виставлено Відповідачу
до оплати рахунок № 264 від 29.10.2013 року на
суму 30 905,02 доларів США, з яких сума
податку на додану вартість складає 821,65
доларів США, із урахуванням здійсненої
передплати в розмірі 33 000 доларів США,
залишок коштів 2094,98 доларів США.

Позивач, в обґрунтування позову
зазначає, що Відповідачем в порушення
прийнятих на себе за Договором
зобов'язань надіслано листа від 12.11.2013р.
№ 451 згідно якого Відповідач вказав про
часткову сплату вищевказаного рахунку
на суму 30083,37 доларів США, в результаті
чого за Відповідачем, на думку
позивача, утворилась заборгованість в
сумі 821,65 доларів США, що є сумою податку
на додану вартість.

На думку позивача, сума податку на
додану вартість є невід'ємною
складовою частиною вартості послуг,
які надаються Позивачем, який
зареєстрований платником цього
податку.

Посилаючись на чинні норми ЦК України
та умови Договору позивач розрахував
8,17 доларів США - 3% річних; 35,41 доларів
США - пені, які також вимагає стягнути з
відповідача разом із сумою основного
боргу - 829,04 доларів США.

Відповідач позов не визнав, зазначивши
у відзиві на позов, що збільшення ціни
послуг Позивача на суму ПДВ у розмірі
821,65 дол. США суперечить п. 197.8. ст. 197
Податкового кодексу України, а тому
позовні вимоги безпідставні.

Заслухавши пояснення сторін надані під
час розгляду справи та дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що у
задоволенні позову слід відмовити,
виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 73 Кодексу
торговельного мореплавства України
морський порт є державним транспортним
підприємством, призначеним для
обслуговування суден, пасажирів і
вантажів на відведених порту території
та акваторії, а також перевезення
вантажів і пасажирів на суднах, що
належать порту.

Відповідно п.1.3. Приказу Міністерства
інфраструктури України „Про портові
збори" від 27.05.2013 року № 316, портові
збори (корабельний, причальний,
якірний, канальний, маяковий,
адміністративний та санітарний)
оправляються в морських портах із
суден і плавучих споруд, що плавають
під Державним Прапором України та
іноземними прапорами.

Таким чином, Позивач є платником
податку на додану вартість, що
підтверджується свідоцтвом про
реєстрацію платника податку на додану
вартість №200129561 від 13.06.2013 року,
виданим ДШ у Шевченківському районі м.
Києві ДПС України.

Згідно з п. 185.1 ст. 185, ст. 188 Податкового
кодексу України об'єктом оподаткування
податком на додану вартість є операції
платників податку з достачання послуг,
місце постачання яких розташоване на
митній території України, відповідно
до статті 186 цього Кодексу. База
оподаткування операцій з постачання
товарів/послуг визначається виходячи з
їх договірної (контрактної) вартості,
але не нижче звичайних цін, визначених
відповідно до статті 39 цього - кодексу,
з урахуванням загальнодержавних
податків та зборів.

Будь-які послуги у межах договорів
перевезення, транспортного
експедирування, доручення, агентських
угод (зокрема, послуги, що надаються
сторонніми організаціями за
договорами між цими організаціями та
підприємствами, що надають транзитні
послуги) не звільняються від
обкладення податком на додану вартість
п. 197.8. ст. 197 Податкового кодексу
України.

Вказана норма Податкового кодексу
України звільняє від сплати податку на
додану вартість операції з поставки
транзитних послуг (як при транзиті
пасажирів, так і при транзиті вантажів
). Відповідно до ст. 1 Закону України
«Про транзит вантажів», транзитні
послуги (роботи) - це безпосередньо
пов'язана з транзитом вантажів
(перевезенням транспортними засобами
під митним контролем через територію
України між двома пунктами або в межах
одного пункту пропуску через кордон)
підприємницька діяльність, причому
обов'язково здійснюється у рамках
договорів (контрактів) перевезення,
транспортного експедирування,
доручення, агентських угод. Згідно зі
ст. 7 вказаного Закону, відповідні
договори (двох - або багатосторонні)
повинні укладатися між учасниками
транзиту, а транзитні послуги повинні
споживатися за межами митної території
України.

З матеріалів справи суд встановив, що у
жовті 2013 року т/х "Pioneer", здійснював
перевезення та переміщення вантажу
транзитом через митну територію
України та Феодосійський морський
торговельний порт.

Відповідно до змісту п. 197.8. ст. 197
„Операції, звільнені від
оподаткування" ПК України:
„Звільняються від оподаткування
операції з постачання послуг з
перевезення (переміщення) пасажирів та
вантажів транзитом через митну
територію України, а та кож з
постачання послуг, пов'язаних із таким
перевезенням (переміщенням)".

Тобто, на підставі пункту 197.8. ст. 197 ПК
України звільняються від
оподаткування ПДВ будь-які послуги
(операції з постачання послуг)
Позивача, а не виключено транзитні
послуги.

З огляду на наведене, суд вважає
твердження позивача про порушення з
боку відповідача діючого
законодавства України, а також п. 4.3.
Договору - безпідставним.

Крім того, 31.03.2014 року позивач надіслав
відповідачу рахунок № 66 про зменшення
(корегування рах. 264 від 29.10.2013р.) на суму
821,65 дол. США. Тим самим - визнав
безпідставність включення в рахунок №
264 від 29.10.2013 року сумм податку на додану
вартість в розмірі 821,65 долар США

Згідно ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Таким чином, суд вважає, що позивачем
не доведено правових підстав для
стягнення з відповідача 829,04 доларів
США - основного боргу, та, як наслідок
нарахованих на нього суми 8,17 доларів
США - 3% річних; 35,41 доларів США - пені,
оскільки вказані позовні вимоги є
похідними від вимог про стягнення суми
основного боргу, стягнення якої суд
вважає безпідставним .

На підставі викладеного, в
задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України,
суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову
відмовити повністю

Рішення суду набирає законної сили, в
порядку ст. 85 ГПК України..

Суддя
Демешин О.А.