ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014 р.
Справа № 914/819/14

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Львівобленерго» (м. Львів)

до відповідача: Державного
підприємства «Видавничо-поліграфічне
підприємство Міністерства оборони
України «Армія України» (м. Львів)

про: стягнення 16307,90 грн. боргу за
електроенергію, 4479,02 грн. боргу за
реактивну енергію, 30,61 грн. - пені, 28,77
грн. - 3% річних, 18,55 грн. - інфляційних
втрат

Суддя: В.М. Пазичев

При секретарі: В.С. Пшеничній

Представники:

від позивача: Луцик С.В. - довіреність
№502-5078/2 від 17.12.2013 року.

від відповідача: Не з'явився.

Суть спору: На розгляд Господарського
суду Львівської області подано позов
Публічного акціонерного товариства
«Львівобленерго» (м. Львів) до
Державного підприємства
«Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства оборони України «Армія
України» (м. Львів) про стягнення 16307,90
грн. боргу за електроенергію, 4479,02 грн.
боргу за реактивну енергію, 30,61 грн. -
пені, 28,77 грн. - 3% річних, 18,55 грн. -
інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 13.03.2014 року
порушено провадження у справі і
призначено до розгляду на 20.03.2014 року.
Ухвалою суду від 20.03.2014 року розгляд
справи відкладено до 25.03.2014 року, у
зв'язку з відсутністю представника
відповідача. Ухвалою суду від 25.03.2014
року розгляд справи відкладено до
03.04.2014 року, у зв'язку з відсутністю
представників сторін. Ухвалою суду від
03.04.2014 року розгляд справи відкладено
до 23.04.2014 року, у зв'язку з відсутністю
представника відповідача та для
надання доказів.

Позивач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
13.03.2014 року, про відкладення від 20.03.2014
року, від 25.03.2014 року, від 03.04.2014 року не
виконав, явку повноважного
представника в судове засідання
забезпечив.

25.03.2014 року за вх.№12799/14 позивач подав
клопотання про відкладення розгляду
справи.

03.04.2014 року за вх.№14178/14 позивач подав
копію витягу з ЄДРПОУ на відповідача.

Відповідач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
13.03.2014 року, про відкладення від 20.03.2014
року, від 25.03.2014 року, від 03.04.2014 року не
виконав, явку повноважного
представника не забезпечив, хоча і був
своєчасно, належним чином, відповідно
до ст.64 ГПК України, повідомлений про
час, місце і дату розгляду справи, а
явка відповідача була визнана судом та
визначена в ухвалах суду обов'язковою.

Ухвала про відкладення розгляду справи
надсилається зазначеним особам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала по справі надсилається
за адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала по
справі вручена їм належним чином.

Згідно п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011
р. № 18 (із змінами та доповненнями) "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", за
змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення, в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку, може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Доказом надсилання відповідачу ухвали
суду від 03.04.2014 р. про відкладення
розгляду справи на 23.04.2013 р. є наявна в
матеріалах справи копія реєстру №409 на
відправлення рекомендованої
кореспонденції за 07.04.2014 р.

Відтак, суд виконав вимоги
Господарського процесуального кодексу
України щодо належного повідомлення
відповідача про час і місце розгляду
справи. До повноважень господарських
судів не віднесено встановлення
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Про інші адреси
відповідача, крім вказаної у позовній
заяві та Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду
невідомо.

Крім того, наявними доказами
підтверджено, що відповідач був
належно повідомлений про відкриття
провадження у цій справі, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення від 20.03.2014 року,
в якому наявною є відмітка
представника відповідача про
отримання судової ухвали.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути спір, відповідно до
ст. 75 ГПК України, за наявними у справі
матеріалами, при відсутності
представника відповідача.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну
і резолютивну частини рішення
виготовлено, підписано та оголошено
23.04.2014 року.

Розглянувши матеріали і документи,
подані сторонами, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 18.07.2006
року між ВАТ "Львівобленерго"
(перейменоване у Публічне акціонерне
товариство "Львівобленерго" згідно з
рішенням загальних зборів акціонерів
від 14.04.2011 р. та на підставі положень п. 1
ст. 5 та розділу XVII Закону України "Про
акціонерні товариства") (надалі -
позивач) та Державним підприємством
«Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства оборони України «Армія
України» (надалі - відповідач) укладено
договір про постачання електричної
енергії №60740 (надалі - Договір).

Позивач зазначає, що за умовами пп. 1, 2, 4
Договору, енергопостачальна
організація здійснює постачання
електроенергії відповідачу в обсязі,
передбаченому договором, а відповідач
зобов'язаний оплачувати спожиту ним
електричну енергію шляхом
перерахування належних до сплати сум у
встановлені договором терміни.

Позивач звертає увагу на те, що, в
порушення умов Договору, за період з
вересня 2013 року по грудень 2013 року
відповідач не здійснив оплати за
поставлену йому електричну енергію,
внаслідок чого в нього виник борг в
сумі 16 307,90 грн. Крім того, у відповідача
виникла заборгованість за реактивну
енергію на суму 4 479,02 грн.

Позивач наголошує, що, згідно з пунктом
4.2.1 Договору, Закону України № 543/96-ВР
від 22.11.1996 р. "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань", а також ст.ст. 549, 625
Цивільного кодексу України, ст. 230, п. 6
ст. 231, п. 2 ст. 343 Господарського кодексу
України, відповідачу проведено
нарахування пені в сумі 30,61 грн.

Позивач зазначає, що статтями 610, 625
Цивільного кодексу України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми. Тому, позивачем
проведено додаткові нарахування із
застосуванням індексу інфляції в сумі
18,55 грн. та 3 % річних з простроченої суми
в розмірі 28,77 грн.

Таким чином, за твердженням позивача,
загальна заборгованість відповідача
перед ПАТ «Львівобленерго» становить 16
307,90 + 4 479,02 + 30,61 + 28,77 + 18,55 = 21 145, 55 грн.

На момент розгляду справи відповідач
не подав доказів погашення боргу в
повному обсязі, явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, відзиву на позов не подав.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
Господарським кодексом України, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона,
в тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, в тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530
Цивільного кодексу України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, 18.07.2006 року між ВАТ
"Львівобленерго" (перейменоване у
Публічне акціонерне товариство
"Львівобленерго" згідно з рішенням
загальних зборів акціонерів від 14.04.2011
р. та на підставі положень п. 1 ст. 5 та
розділу XVII Закону України "Про
акціонерні товариства") та Державним
підприємством «Видавничо-поліграфічне
підприємство Міністерства оборони
України «Армія України» укладено
договір про постачання електричної
енергії №60740.

За умовами пп. 1, 2, 4 Договору,
енергопостачальна організація
здійснює постачання електроенергії
відповідачу в обсязі, передбаченому
договором, а відповідач зобов'язаний
оплачувати спожиту ним електричну
енергію шляхом перерахування належних
до сплати сум у встановлені договором
терміни.

В порушення умов Договору, за період з
вересня 2013 року по грудень 2013 року
відповідач не здійснив оплати за
поставлену йому електричну енергію,
внаслідок чого в нього виник борг в
сумі 16 307,90 грн. Крім того, у відповідача
виникла заборгованість за реактивну
енергію на суму 4 479,02 грн.

Згідно з пунктом 4.2.1 Договору, Закону
України № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", а
також ст.ст. 549, 625 Цивільного кодексу
України, ст. 230, п. 6 ст. 231, п. 2 ст. 343
Господарського кодексу України,
відповідачу проведено нарахування
пені в сумі 30,61 грн.

Статтями 610, 625 Цивільного кодексу
України встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми. Тому, позивачем
проведено додаткові нарахування із
застосуванням індексу інфляції в сумі
18,55 грн. та 3 % річних з простроченої суми
в розмірі 28,77 грн.

Отже, судом встановлено, що сума боргу
відповідача перед позивачем становить
16307,90 грн. боргу за електроенергію, 4479,02
грн. боргу за реактивну енергію, 30,61 грн.
- пені, 28,77 грн. - 3% річних, 18,55 грн. -
інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Належних доказів наявності
передбачених законом чи договором
підстав для звільнення відповідача від
відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не
подав докази погашення боргу в повному
обсязі, позовні вимоги не спростував,
явку повноважного представника в
судове засідання не забезпечив.

Враховуючи, що позивачем представлено
достатньо об'єктивних та переконливих
доказів в підтвердження своїх позовних
вимог, а відповідач позовні вимоги не
заперечив та не спростував, не подав
доказів погашення боргу, суд прийшов до
висновку, що позов Публічного
акціонерного товариства
«Львівобленерго» (м. Львів) до
Державного підприємства
«Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства оборони України «Армія
України» (м. Львів) про стягнення 16307,90
грн. боргу за електроенергію, 4479,02 грн.
боргу за реактивну енергію, 30,61 грн. -
пені, 28,77 грн. - 3% річних, 18,55 грн. -
інфляційних втрат є обґрунтованим та
підлягає до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється: за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством; за подання до суду
апеляційної і касаційної скарг на
судові рішення, заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, заяви про
скасування рішення третейського суду,
заяви про видачу виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду та заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України; за видачу судами
документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач
подав платіжне доручення №2967 від 27.02.2014
року на суму 1827,00 грн. про сплату
судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, слід покласти на
відповідача, оскільки спір виник з його
вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
43, 33, 43, 49, 75, 80, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов - задоволити.

2. Стягнути з Державного підприємства
«Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства оборони України «Армія
України» (79034, м. Львів, вул.
Тернопільська, 38, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Львівобленерго» (79026, вул.
Козельницька, 3, м. Львів, , поточний рахунок із спеціальним
режимом використання 0 в філії ЛОУ
АТ «Ощадбанк», МФО 325796, поточний
рахунок №004301500 в філії ЛОУ АТ
«Ощадбанк», МФО 325796) заборгованість за
електроенергію в розмірі 16307
(шістнадцять тисяч триста сім) грн. 90
коп., 4479 (чотири тисячі чотириста
сімдесят девять) грн. 02 коп. - боргу за
реактивну енергію, 30 (тридцять) грн. 61
коп. - пені, 28 (двадцять вісім) грн. 77 коп.
- 3% річних, 18 (вісімнадцять) грн. 55 коп. -
інфляційних втрат та судовий збір в
сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять
сім) грн. 00 коп.

3. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК
України, після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 25.04.2014 року