м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/16916/13 03.04.14

За позовом Калаглійської
сільської ради Овідіопольського
району

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіберік-Україна"

про стягнення 16 194,00 грн.

Суддя (головуючий) Удалова О.Г.

Суддя Бондарчук В.В.

Суддя Дупляк О.М.

Представники сторін:

не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Калаглійська сільська рада
Овідіопольського району звернулася до
Господарського суду Одеської області з
позовом до товариства з обмеженою
відповідальністю "Сіберік-Україна" про
стягнення 16 194,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані наступними
обставинами.

01.10.2009 р. між позивачем та відповідачем
було укладено договір підряду № 09/16,
предметом якого є капітальний ремонт
підвищувальної насосної станції села
Калаглія Одеської області. Ремонтні
роботи було виконано, за твердженням
позивача, на суму 199 329,60 грн.

За результатами проведення ревізії
Калаглійського сільського бюджету
Овідіопольського району за 2009, 2010, 2011
роки та за період з 01.01.2012 р. по 01.09.2012 р.
було встановлено, що згідно з актом
виконаних робіт форми КБ-2в за жовтень
2009 року за вказаним вище договором
виконано роботи на суму 199 329,60 грн. У
розділі V акту виконаних робіт було
враховано витрати, пов'язані з
відрядженням працівників підрядної
організації (інші супутні витрати) на
суму 13 495,00 грн. (без ПДВ) без додавання
розрахунку.

Позивач звернувся до відповідача з
претензією, яку залишено без
задоволення.

Ухвалою Господарського суду Одеської
області позовну заяву передано
Господарському суду міста Києва за
підсудністю.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 05.09.2013 р. було порушено провадження
у справі № 910/16916/13 та призначено її до
розгляд 01.10.2013 р.

У судове засідання сторони своїх
представників не направили та вимоги
ухвали суду не виконали.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 01.10.2013 р. розгляд справи відкладено
на 31.10.2013 р.

21.10.2013 р. через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшло клопотання про
розгляд справи за відсутності
представника позивача та приєднання
додаткових документів до матеріалів
справи.

31.10.2013 р. представники сторін у судове
засідання не з'явились. Вимоги ухвали
суду від 01.10.2013 р. не виконали. Про дату,
час та місце судового засідання були
повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про необхідність
призначення судової експертизи.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.10.2013 р. було призначено
судову експертизу та зупинено
провадження у справі.

03.03.2014 р. через канцелярію суду з
Одеського науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшли
матеріали справи № 910/16916/13 та
повідомлення про неможливість надання
експертного висновку у зв'язку з
ненаданням судовому експерту
витребуваних документів та
відсутністю оплати за призначену
судову експертизу.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 р. було поновлено
провадження у справі № 910/16916/13 та
призначено колегіальний розгляд
справи.

Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 04.03.2014 р. було
визначено склад колегії суддів:
Удалова О.Г. (головуючий), Капцова Т.П.,
Чеберяк П.П.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.03.2014 р. справу № 910/16916/13 було
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 03.04.2014 р.

Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 03.04.2014 р. у зв'язку з
перебуванням суддів Капцової Т.П. та
Чеберяка П.П. на лікарняному було
визначено склад колегії суддів:
Удалова О.Г. (головуючий), Бондарчук В.В.,
Дупляк О.М.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.04.2014 р. справу № 910/16916/13 було
прийнято до провадження.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про причини неявки суд не
повідомили, вимог ухвали суду не
виконали. Про дату, час та місце
судового засідання повідомлялися
належним чином.

За таких обставин, суд вважає за
можливе на підставі ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України розглянути справу за наявними
матеріалами.

Розглянувши надані документи та
матеріали, з'ясувавши обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи та вирішення спору по суті, суд
встановив:

01.10.2009 р. між позивачем (далі - Замовник)
та відповідачем (далі - Підрядник) було
укладено Договір підряду № 09/16 (далі -
Договір).

За цим Договором Підрядник
зобов'язується виконати для замовника
роботи по капітальному ремонту
підвищувальної насосної станції села
Калаглія Одеської області.

Відповідно до п. 2.1. Підрядник виконує
роботи у відповідності до будівельних
норм і правил, кошторисної
документації, проекту організації
робіт, графіків робіт, які
затверджуються сторонами.

Замовник здійснює контроль і технічний
нагляд за відповідністю якості,
обсягів і вартості виконаних робіт
проектно-кошторисній документації,
будівельним нормам і правилам. При
виявленні відхилень Замовник видає
Підряднику розпорядження про їх
усунення, при істотних порушеннях
приймає рішення про зупинення робіт (п.
2.2.).

Згідно з п. 2.3. Підрядник забезпечує
повне, якісне і своєчасне оформлення
виконавчої документації, що
передбачена чинним законодавством і
цим Договором, визначає відповідальних
за це осіб.

Відповідно до п. 3.1. вартість робіт по
капітальному ремонту об'єкта
оцінюється згідно з кошторисами та
договірною ціною (додається до
Договору та є його невід'ємною
частиною) та складає - 199 329,60 (сто
дев'яносто дев'ять тисяч триста
двадцять дев'ять) гривень 60 копійок, в
тому числі ПДВ 20%.

Вартість робіт може змінюватися за
домовленістю сторін у випадках: зміни
обсягів і складу робіт; зміни з вини
Замовника термінів робіт; виникнення
непереборної сили; зупинення робіт за
рішенням Замовника при виявленні
істотних порушень у капітальному
ремонті об'єкту; подорожчання вартості
внаслідок інфляції. Перегляд
договірної ціни обґрунтовується
розрахунками і здійснюється
укладенням між сторонами додаткових
угод.

Згідно з п. 3.5. розрахунки за виконані
роботи згідно цього Договору
здійснюються на розрахунковий рахунок
Підрядника при пред'явленні акту
виконаних робіт (форма КБ-2в) і довідок
про вартість робіт (форма КБ-3).

На виконання умов Договору сторонами
було підписано Акт б/н від 16.10.2009 р.
приймання виконаних підрядних робіт за
жовтень 2009 р. (форма КБ-2в) на загальну
суму 199 329,60 грн.

Таким чином, сторонами було виконано
всі умови Договору підряду № 09/16 від
01.10.2009 р.

14.09.2012 р. Замовник направив на адресу
Підрядника претензію з вимогою
повернути Замовнику необґрунтовано
сплачені грошові кошти в розмірі 16 194,00
грн., в тому числі ПДВ в розмірі 2 699,00
грн.

Вказану вимогу мотивовано тим, що
згідно з планом контрольно-ревізійної
роботи Державної фінансової інспекції
в Одеській області на ІІІ квартал 2012 р.
фахівцями Іллічівської об'єднаної
Держфінінспекції була проведена
ревізія Калаглійського сільського
бюджету Овідіопольського району за 2009
р., 2010 р., 2011 р. та за період з 01.01.2012 р. по
01.09.2012 р.

Під час ревізії було встановлено, що
згідно з актом виконаних робіт
форми-КБ2в за жовтень 2009 р. за
вищевказаним Договором здійснено
роботи на загальну суму 199 329,60 грн. При
цьому в розділі V акту виконаних робіт
враховані витрати, пов'язані з
відрядженням працівників підрядної
організації (інші супутні витрати) на
суму 13 495,00 грн. (без ПДВ), без додавання
розрахунку.

Як зазначав позивач, розрахунки та
документи про фактичні витрати на
відрядження також не надавались,
витрати, пов'язані з відрядженням
робітників не уточнювались, що
призвело до безпідставного включення
до акту виконаних робіт та завищення
вартості виконаних робіт на суму в
розмірі 16 194,00 грн., внаслідок чого
замовником були зайво сплачені грошові
кошти в розмірі 16 194,00 грн.

По закінченню контрольно-ревізійної
роботи, Замовником було отримано
вимогу про усунення фінансових
порушень від 08.10.2012 р. № 820-29/1291.

Пунктом 3 вказаної вище вимоги було
зобов'язано Замовника провести позовну
роботу про стягнення з Підрядника
зайво сплачених грошових коштів в
розмірі 16 194,00 грн.

Оцінивши наявні в матеріалах справи
документи та дослідивши в судових
засіданнях докази, господарський суд
вважає позовні вимоги не
обґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Отже, відповідно до наведеної норми
обов'язковою умовою набуття або
збереження майна без достатньої
правової підстави має бути відсутність
правової підстави для набуття або
збереження майна за рахунок іншої
особи.

В даному випадку, правовідносини між
сторонами виникли на підставі
договору, який за своєю правовою
природою є договором підряду, і в ньому
сторони визначили об'єм робіт, що
підлягають виконанню, строки
виконання, їх вартість та порядок
оплати.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного
кодексу України договір є однією з
підстав виникнення зобов`язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(526 ЦК України). Одностороння відмова
від зобов'язання, в силу ст. 525 ЦК
України, не допускається.

Згідно статті 317 Господарського
кодексу України загальні умови
договорів підряду визначаються
відповідно до положень Цивільного
кодексу України про договір підряду,
якщо інше не передбачено цим Кодексом.

За умовами ст. 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу
України сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

При цьому, за умовами ч. 2 ст. 189
Господарського кодексу України ціна є
істотною умовою господарського
договору, встановлюється вона за
домовленістю сторін і її зміна у
відповідності до ч. 3 ст. 632 ЦК України
після його виконання не допускається.

Умовами договору сторони встановили
ціну договору в сумі 199 329,60 грн. і
передбачили, що вона може бути змінена.

Матеріали справи свідчать, що
зобов'язання за договором сторонами
виконані повністю, приймання-передачу
робіт оформлено без будь-яких
зауважень і претензій відповідним
актом, який підписаний та скріплений
печатками сторін та позивач повністю
оплатив вартість виконаних
відповідачем робіт.

З матеріалів справи не вбачається, що
спірний договір в частині визначення
ціни було визнано у встановленому
законом порядку недійсним повністю або
частково з підстав її завищення, чи до
нього були внесені відповідні зміни.

Відповідно до п. 1 ст. 844 Цивільного
кодексу України, ціна договору може
бути визначена у кошторисі.

З метою встановлення факту понесення
позивачем витрат в розмірі 13 495,00 грн.
(без ПДВ), вказаних в розділі V акту
виконаних робіт форми КБ-2в за жовтень
2009 р., судом призначалась судова
експертиза, проведення якої доручалося
Одеському науково-дослідному
інституту судових експертиз.

Однак, призначена судом експертиза
проведена не була у зв'язку з
ненаданням позивачем судовому
експерту доказів понесених витрат в
розмірі 13 495,00 грн. (без ПДВ) та
відсутністю оплати за призначену
судову експертизу.

Крім того, судом встановлено, що
позивачем не була проведена зустрічна
звірка з відповідачем, оскільки
останній відсутній за своєю юридичною
адресою, про що було складено акт №
08-31/1681 від 21.09.2012 р.

Посилання позивача на складений
контрольно-ревізійним управлінням акт
ревізії фінансово-господарської
діяльності позивача від 03.10.2012 № 820-16/13,
як на доказ безпідставного отримання
відповідачем спірної суми, не береться
судом до уваги, оскільки вказаний акт
не може обмежувати права та обов'язки
сторін з приводу виконання зобов'язань
за договором і змінювати умови
останнього, в тому числі щодо ціни
договору, а також не може свідчити про
порушення відповідачем своїх
договірних зобов'язань.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про
державну контрольно-ревізійну службу в
Україні" законні вимоги службових осіб
державної контрольно-ревізійної
служби є обов'язковими для виконання
службовими особами об'єкту, що
ревізується.

Тобто, довідка контрольно-ревізійного
управління чи акт перевірки може бути
підставою для вчинення відповідних
процесуальних дій посадовими особами
(зокрема - пред'явлення відповідного
позову до суду), однак не позбавляє
відповідну особу процесуального
обов'язку доводити свої вимоги
належними та допустимими доказами.

Сама лише довідка
контрольно-ревізійного управління чи
акт перевірки не визначені
законодавством як безумовний доказ
господарського чи цивільно-правового
правопорушення.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Відповідно до
положень вказаної норми предметом
доказування є обставини, які свідчать
про дійсні права та обов'язки сторін у
справі та складаються з фактів, якими
позивач обґрунтовує підстави позову.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В порушення ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
позивачем не доведено у спосіб
встановлений ст. 34 цього ж Кодексу
законних підстав для задоволення
позовних вимог, а тому суд не знаходить
підстав для задоволення позову.

Витрати по сплаті судового бору
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
покладаються на позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 32,
33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Повне рішення складено 11.04.2014 р.

Суддя (головуючий)
О.Г. Удалова

Суддя
В.В. Бондарчук

Суддя
О.М. Дупляк