номер провадження справи 30/10/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2014
Справа № 908/451/14

за позовом: Прокурора Шевченківського
району м. Києва (04050, м. Київ, вул. Артема,
89) в інтересах держави в особі органу,
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах - Аграрного фонду (01001,
м. Київ, вул. Б. Грінченка, буд.1)

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Преображенське»
(70545, Запорізька область, Оріхівський
район, с. Червона Криниця, вул. Зоряна,
буд.1)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Брокбізнес» (04050, м.Київ, вул.
Білоруська, 3)

про стягнення суми неповернутого
авансового платежу в розмірі 7 229 493,72
грн.

Суддя Кагітіна
Л.П.

За участю представників сторін та
учасників процесу:

прокурора: Тронь Г.М., посвідчення № 013451
від 03.12.2012 р.;

від позивача: Виноградський О.І.,
довіреність № 363 від 22.01.2014 р.;

від відповідача: Федько О.А.,
довіреність № 914 від 30.12.2013 р.;

від третьої особи: Крихтін С.О.,
довіреність № 364 від 13.12.2013 р.;

Прокурор Шевченківського району м.
Києва звернувся до господарського суду
Запорізької області з позовом в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах - Аграрного фонду про
стягнення з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Преображенське»
суми неповернутого авансового платежу
в розмірі 7 229 493,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог
прокурор посилається на приписи 526, 693
Цивільного кодексу України та умови
укладеного між Аграрним фондом та ТОВ
«Преображенське» форвардного
біржового контракту № 355 Ф від 13.04.2012 р.
Вказує, що позивачем на виконання умов
контракту було перераховано на рахунок
відповідача авансовий платіж в сумі 9 545
000,00 грн., проте, в порушення умов
контракту, відповідача зобов'язання по
поставці товару виконав частково на
суму 2 315 506,28 грн. За доводами прокурора,
згідно з ч. 2 ст. 693 ЦК України відповідач
зобов'язаний повернути суму
попередньої оплати, що складає 7 229 493,72
грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 14.02.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/451/14,
присвоєно справі номер провадження №
30/10/14, розгляд якої призначено на 13.03.2014
р., у сторін витребувані документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Преображенське» -
відповідач у справі - у відзиві на позов
проти заявлених позовних вимог
заперечує. Вказує, що позов заявлено до
неналежного відповідача, оскільки
згідно з умовами укладеного зі
страховою компанією договору
добровільного комплексного
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарської культури
№009/03/09061/008СГ від 12.04.2012 р. заявлена до
стягнення сума є сумою страхового
відшкодування і підлягає стягненню з
ПрАТ «СК «Брокбізнес» на користь
вигодонабувачу за цим договором -
Аграрного фонду, станом на 12.03.2014 р. ПрАТ
«СК «Брокбізнес» страхову виплату не
здійснено ані на користь Аграрного
фонду, ані на користь ТОВ
«Преображенське». Зазначає, що
рішенням господарського суду м. Києва
від 09.04.2013 р. по справі №910/3629/13 позовні
ТОВ «Преображенське» до Страхової
компанії «Брокбізнес» про стягнення
суми страхового відшкодування
задоволено частково, проте, постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2013 р.
зазначене рішення було скасоване, в
задоволенні позовних вимог відмовлено.
За доводами відповідача, постановою
апеляційної інстанції у даній справі
було встановлено факт настання
форс-мажорних обставин, які не залежали
від відповідача, що не потребує
доведенню в силу ст. 35 ГПК України.
Також, посилається на наявність
рішення господарського суду, яке
набрало законної сили, у справі №
908/1065/13 між тими ж сторонами, про той же
предмет і з тих же підстав, що є
підставою для припинення провадження у
даній справі. Крім того, посилається на
невірність визначення позивачем
взаємовідносин між сторонами, в яких,
на думку відповідача, можуть
застосовуватися положення глави 83 ЦК
України, а ніяк не приписи ст.ст. 538, 693 ЦК
України, оскільки на момент звернення
до суду термін дії укладеного між
сторонами договору закінчився, тобто,
відстала підстава, на якій було набуто
майно.

13.03.2014 р. відповідачем подано заяву про
заміну неналежного відповідача, в
якому відповідач просить замінити
первісного відповідача - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Преображенське» на належного
відповідача - Приватне акціонерне
товариство «Страхова компанія
«Брокбізнес». В обґрунтування поданої
заяви відповідач посилається на умови
укладеного зі страховою компанією
договору добровільного комплексного
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарської культури
№009/03/09061/008СГ від 12.04.2012 р., за якими, на
думку відповідача, заявлена до
стягнення сума є сумою страхового
відшкодування і підлягає стягненню з
ПрАТ «СК «Брокбізнес» на користь
вигодонабувачу за цим договором -
Аграрного фонду.

Ухвалою суду від 13.03.2014 р., на підставі
ст. 77 ГПК України, розгляд справи
відкладено на 10.04.2014 р. у зв'язку з
необхідністю витребування додаткових
доказів. Цією ж ухвалою залучено до
участі у справі в якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «Брокбізнес».
Задоволено клопотання відповідача про
витребування доказів: зобов'язано
прокурора надати - пояснення, чи
проводилася перевірка за заявою в.о.
директора Аграрного фонду щодо
стягнення у судовому порядку з ТОВ
«Преображенське» суми неповернутого
авансового платежу; належним чином
засвічені копії матеріалів проведеної
перевірки, за наявності. Від Аграрного
фонду витребувано копії договорів,
укладених між Аграрним фондом та ПрАТ
«СК «Брокбізнес», між Аграрним фондом
та Об'єднанням страховиків «Аграрний
страховий пул» щодо страхування
майбутнього врожаю
сільськогосподарський культур у 2012
році або інші документи щодо співпраці
Аграрного фонду з ПрАТ «СК
«Брокбізнес» та ОС «Аграрний страховий
пул».

В судовому засіданні 10.04.2014 р. розгляд
справи продовжено за участі
представника третьої особи.

За письмовим клопотанням присутнього у
судовому засіданні прокурора та
представників сторін фіксація
судового процесу технічними засобами
не здійснювалася.

Присутній у судовому засіданні
прокурор в повному обсязі підтримав
вимоги, викладені у позові.

Представник позивача в судовому
засіданні про відмову від позову не
заявив, заявлені вимоги підтримав в
повному обсязі з підстав, наведених
прокурором у позовній заяві. Також,
представником позивача до матеріалів
справи надано письмові пояснення
Прокуратури Шевченківського району м.
Києва та витребувані судом матеріали
перевірки, за результатами якої
пред'явлено даний позов.

В наданих суду додаткових поясненнях
позивач наполягає на тому, що
зобов'язання сторін щодо повернення
суми попередньої оплати випливають з
договору і не можуть розглядатися як
позадоговірні відносини, регулювання
яких здійснює ст. 1212 ЦК України. На
думку позивача, прокурором в якості
підстав заявленого позову правомірно
зазначено спеціальні норми ч. 2 ст. 693 ЦК
України, які регулюють спірні
взаємовідносини. Позивач також
заперечує проти клопотання
відповідача про заміну неналежного
відповідача посилаючись на висновки
Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2013 р. у
справі № 910/3629/13, яким в задоволенні
позовних вимог ТОВ «Преображенське» до
ПАТ «СК «Брокбізнес» про стягнення
страхового відшкодування на користь
третьої особи - Аграрного фонду,
відмовлено. Щодо доводів відповідача
про наявність рішення між тими ж
сторонами та з того ж предмету і
підстав, зазначає, що в постанові
апеляційної інстанції чітко
вказується на відсутність суми
неповернутого авансового платежу в
заявлених позовних вимогах. Також,
відносно витребуваних договорів з ПАТ
«СК «Брокбізнес» та ОС «Аграрний
страхових пул» позивач зазначає, що
таких договорів не укладалося.

Представник відповідача у судовому
засіданні 10.04.2014 р. підтримав доводи,
викладені у відзиві на позов та
додаткових поясненнях, згідно з якими
відповідач наполягає на припиненні
строку дії форвардного контракту та
припиненні зобов'язань за ним. Крім
того вказує, що на виконання п. 6.5
Контракту відповідач повідомляв
Аграрний фонд про неможливість
виконати свої зобов'язання за
контрактом у повному обсязі, про що
свідчать листи вих. №374 від 18.06.2012 р.;
вих. №521 від 30.08.2012 р., тобто,
відповідачем було вжито всіх заходів
щодо попередження порушення умов
Контракту.

Представник третьої особи у судовому
засіданні 10.04.2014 р. проти доводів
позивача про заміну неналежного
відповідача заперечив та підтвердив
обставини, викладені у наданих суду
додаткових поясненнях. За доводами
ПрАТ «СК «Брокбізнес», страхова
компанія не є стороною Контракту,
стягнення за яким є предметом даного
спору і відповідачем не наведено
жодної умови контракту та норми права,
на підставі якої третя особа
зобов'язана виконувати обов'язки
відповідача перед позивачем за
невиконання умов контракту. Крім того
вказує, що позовні вимоги про стягнення
суми відшкодування за договором
страхування вже були предметом
розгляду у справі № 910/3629/13 і за
висновками апеляційної інстанції, які
підтримано Вищим господарським судом
України, в задоволенні позову
відмовлено у зв'язку з тим, що розмір
франшизи за договором є більшим ніж
розмір завданого збитку.

В судовому засіданні 10.04.2014 р., на
підставі ст. 77 ГПК України, було
оголошено перерву до 18.04.2014 р.

Прокурор Запорізької області,
присутній у судовому засіданні 18.04.2014
р., та представник позивача позовні
вимоги, викладені у позові підтримали в
повному обсязі. Щодо доводів
відповідача відносно підстав
заявлених вимог з огляду на закінчення
строку дії договору зазначають, що
позовні вимоги стосуються повернення
коштів, а не виконання умов договору.
Крім того прокурор зауважив про досить
тривалий час неповернення
відповідачем суми перерахованого
авансу.

Представник відповідача у судовому
засіданні наголосив на відсутності
підстав в даному випадку для
застосування приписів ст. 693 ЦК України
та зазначив, що за умовами контракту
відповідач повинен був поставити
товар, а вимога про повернення коштів
від позивача не надходила.

Щодо поданої 13.03.2014 р. відповідачем
заяви про заміну неналежного
відповідача, в якому відповідач
просить замінити первісного
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю «Преображенське» на
належного відповідача - Приватне
акціонерне товариство «Страхова
компанія «Брокбізнес», суд не вбачає
підстав для її задоволення.

Згідно з приписами ст. 24 ГПК України,
господарський суд за наявністю
достатніх підстав має право до
прийняття рішення залучити за
клопотанням сторони або за своєю
ініціативою до участі у справі іншого
відповідача. Господарський суд,
встановивши до прийняття рішення, що
позов подано не до тієї особи, яка
повинна відповідати за позовом, може за
згодою позивача, не припиняючи
провадження у справі, допустити заміну
первісного відповідача належним
відповідачем.

По-перше, позивач та прокурор проти
заміни відповідача заперечують .
По-друге, як цілком правомірне зазначає
ПрАТ «СК «Брокбізнес» (третя особа),
предметом позовних вимог у даній
справі є стягнення суми неповернутого
авансового платежу за укладеним між
позивачем ТОВ «Преображенське»
Контрактом, стороною якого не є третя
особа і за яким не передбачено жодних
зобов'язань страхової компанії перед
позивачем.

В судовому засіданні 18.04.2014 р. справу
розглянуто, прийнято і оголошено на
підставі ст. 85 ГПК України вступну і
резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення прокурора
та представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

13.04.2012р. між Державною спеціалізованою
бюджетною установою Аграрний фонд
(Покупцем, позивачем у справі) в особі
Брокера-покупця Кириченка В.М. та
сільськогосподарським
товаровиробником зерна Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Преображенське» (Продавцем,
відповідачем у справі), в особі
Брокера-продавця Підкоморної В.О.,
Брокерської контори № 200 Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Електронні технології ЕТП» (Сторони),
було укладено форвардний біржовий
контракт № 355 (надалі - Контракт),
відповідно до умов якого в порядку та
на умовах даного контракту Продавець
зобов'язався передати Покупцю у
власність товар: пшеницю 2 класу, що
відповідає ДСТУ 3768-2010 (Товар), а
Покупець зобов'язався прийняти Товар
та оплатити його.

Пунктами 1.2 - 1.6 Контракту сторони
узгодили:

- кількість (тонн): 10 000,000;

- місяць поставки: в термін до « 01»
листопада 2012 року;

- базис поставки: ЕХW ПАТ «Джанкойський
елеватор»;

- ціна за одиницю Товару (тонну) на
базисі поставки: 1 909,00 грн.;

- вартість Товару всього: 19 090 000,00
(дев'ятнадцять мільйонів дев'яносто
тисяч гривень 00 копійок) грн., в тому
числі ПДВ 3 181 666,66 грн.

Відповідно до пунктів 2.1 та 2.2
Контракту, Брокер-продавець поставляє
Брокеру-покупцю Товар на базисі
поставки: ЕХW ПАТ «Джанкойський
елеватор» АР Крим, в термін до « 01»
листопада 2012 р. Поставка вважається
здійсненою в момент підписання акта
приймання-передавання Товару на базисі
поставки відповідно до умов цього
Контракту.

За змістом п. 3.1 Контракту передбачено,
що Брокер-продавець на момент
укладення Контракту надає, зокрема,
договір комплексного страхування на
випадок знищення або пошкодження
майбутнього врожаю
сільськогосподарських культур на
користь Аграрного фонду або договір
страхування зерна, що перебуває у
власності товаровиробника та є
предметом застави, засвідчену копію
платіжного доручення про сплату
страхового внеску.

Згідно з п. 5.1 Контракту Покупець
упродовж трьох робочих днів з моменту
укладання Контракту на торгах Аграрної
біржі зобов'язується перерахувати
кошти (авансовий платіж) на поточний
рахунок Продавця в розмірі 50% від суми
Контракту.

Відповідно до п. 5.3 Контракту,
остаточний розрахунок здійснюється
впродовж трьох робочих днів після
поставки Товару відповідно до цього
Контракту, надання документів,
передбачених пунктом 3.3, та виконання
пункту 4.1 Контракту.

Пунктом 6.5 Контракту передбачено, що
сторона, яка наперед знає, що вона не
зможе виконати своїх зобов'язань,
повинна письмово повідомити про це
другу сторону не пізніше ніж за два
тижні до терміну поставки товару.

За визначенням п. 8.1 Контракту, сторони
звільняються від відповідальності за
неналежне виконання зобов'язань
унаслідок обставин непереборної сили
(форс-мажор) за умови, що дані обставини
сталися не з вини сторін та
безпосередньо вплинули на своєчасне
виконання договірних зобов'язань. У
цьому разі термін виконання
зобов'язань переноситься відповідно до
терміну дії зазначених обставин, про що
укладається відповідний договір.

Пунктом 10.3 Контракту визначено, що цей
контракт набуває чинності з моменту
його підписання сторонами та
реєстрації на Аргоній біржі і діє до «
01» грудня 2012 року.

Матеріали справи свідчать, що
позивачем на виконання умов Контракту
було перераховано авансовий платіж на
користь відповідача в сумі 9 545 000,00 грн.,
що підтверджується копіями платіжних
доручень №№ 379 - 382 від 24.04.2012 р. (арк.
справи 14, 15, том 1).

Відповідачем відповідно до умов
Контракту здійснено поставку товару
позивачу пшениці 2 класу в кількості
1212,942 тони на суму 2 315 506,28 грн., що
підтверджується актом
передавання-приймання зерна від 01.11.2012
р. (арк. справи 16, том 1).

Відповідно до п. 8.4 контракту, якщо
обставини непереборної сили діють
більше трьох місяців то такий факт
підтверджується довідкою
Торгово-промислової палати України.

У висновках Торгово-промислової палати
України №622/05-4 від 29.03.2013 р., №1380/05-4 від
03.07.2012р.; №1387/05-4 від 03.07.2012р.; №1493/05-4 від
11.07.2012 р., зазначено, що несприятливі
погодні умови, які спричинили
пошкодження і загибель посівів
сільськогосподарських культур на
площах ТОВ "Преображенське" станом на
25.05.2012р., на 08.06.2012 р., на 04.07.2012 р., на
10.07.2012 р. та на 24.07.2012 р. є форс-мажорними
обставинами.

Матеріалами справи підтверджується, що
на виконання п. 6.5 Контракту, відповідач
повідомляв Аграрний фонд про
неможливість виконати своїх
зобов'язань за контрактом у повному
обсязі, про що свідчать листи вих. № 374
від 18.06.2012р.; вих. 521 від 30.08.2012р.

Наведені обставини були предметом
судового розгляду у справі № 908/1065/13, за
результатами якої судом першої та
апеляційної інстанції, з чим погодився
Вищий господарський суду України,
встановлено що на виконання умов
контракту позивач перерахував
відповідачу передоплату за продукцію у
сумі 9 545 000 грн., але останній поставив
йому товар лише на суму 2 315 506,28 грн., і
не зміг поставити решту обумовленої
договором пшениці у зв'язку з посухою,
яка мала місце у період квітня-травня
2012 року на території Автономної
Республіки Крим і Запорізької області,
це підтверджується довідками
Регіонального центра з
гідрометеорології в Автономній
республіці Крим № 520 від 14.05.2012 року та
Запорізького обласного центру з
гідрометеорології № 26-30/1245 від 15.05.2012
року, а також висновком
Торгово-промислової палати України від
29.03.2013 року, як це передбачено
положенням п. 8.4. контракту, про те, що
несприятливі погодні умови, які
спричинили пошкодження і загибель
посівів сільськогосподарських культур
на площах ТОВ "Преображенське" станом
на 08.06.2012 року, на 04.07.2012 року, на 10.07.2012
року і на 24.07.2012 року є обставинами
непереборної сили, які не залежать від
дій відповідача у справі. Також судами
встановлено, що відповідач листом № 374
від 18.06.2012р. (з посиланням на акт
обстеження посівів озимої пшениці від
08.06.2012 р.) повідомляв позивача про
критичний стан посівів, який стався
внаслідок посухи та про те, що такий
стан посівів не придатний для
подальшого господарського
використання, внаслідок чого просив
вивести із застави посіви, що загинули.
В подальшому листом № 521 від 30.08.2012р.
відповідач повідомив позивача про
неможливість виконати зобов'язання за
контрактом по поставці пшениці 2 класу
в повному обсязі з посиланням на те, що
в результаті несприятливих погодних
умов посіви озимої пшениці, які були
надані згідно договору застави від
13.04.2012 р. для забезпечення форвардного
біржового контракту № 335ф від 13.04.2012 р.,
постраждали, в результаті чого ТОВ
"Преображенське" було зібрано лише 1212,942
тонни (бункерної ваги) зерна та після
проведення сортування та очищення
отримано 1150,763 тонни зерна. Колегія
суддів Вищого господарського суду
України у своїй постанові від 22.01.2014 у
справі № 908/1065/13 погодилася з висновком
суду першої інстанції та апеляційної
інстанції, що відповідач вжив всіх
можливих і залежних від нього заходів
щодо попередження порушення умов
контракту.

В силу ст. 35 ГПК України, наведені
обставини не потребують доведення при
вирішенні даної справи.

Також, обставини справи свідчать, що
12.04.2012 р., на підставі письмової заяви
ТОВ «Преображенське» на страхування
ризиків аграрного товаровиробника, між
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «Брокбізнес»
(страховиком, третьою особою у справі)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Преображенське»
(страхувальником, відповідачем у
справі) було укладено договір
добровільного комплексного
страхування майбутнього врожаю
сільськогосподарської культури
№009/03/09061/008СГ.

Договір укладено відповідачем на
виконання п.3.1 Форвардного біржового
контракту №355Ф на закупівлю Аграрним
фондом зерна від 13.04.2012 р., укладеного
між відповідачем та Державною
спеціалізованою бюджетною установою
«Аграрний фонд».

За умовами п. 4 договору страхування він
укладений на користь третьої особи
(вигодонабувача), яким визначено
Аграрний фонд.

У зв'язку з настанням страхового
випадку та невиконанням страховика
зобов'язань щодо виплати страхового
відшкодування ТОВ «Преображенське»
звернулось до господарського суду м.
Києва з позовом до СК «Брокбізнес»,
Аграрний фонд - третя особа у справі,
про стягнення з СК «Брокбізнес» на
користь Аграрного фонду суми
страхового відшкодування в розмірі - 7
231 142,25 грн., пені в розмірі 478 444,07 грн.,
суми, на яку збільшився борг внаслідок
інфляційних процесів - 21 693,42 грн.; трьох
відсотків річних - 95688,81 грн., всього - 7 826
968,55 грн. Рішенням господарського суду
м. Києва від 09.04.2013 р. у справі № 910/3629/13
позовні вимоги задоволено частково.,
стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія
«Брокбізнес» на користь Аграрного
фонду 7 231 142,25 грн. страхового
відшкодування; 477 136,85 грн. пені; 21693,42
грн. інфляційних втрат; 95 688,81 грн. трьох
процентів річних, а всього - 7 825 661,33 грн.
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 16.07.2013 року
зазначене рішення господарського суду
м. Києва було скасоване та винесено
нове, яким в задоволенні позовних вимог
відмовлено. За висновками апеляційної
інстанції, які підтримано Вищим
господарським судом України, в
задоволенні позову відмовлено у
зв'язку з тим, що розмір франшизи за
договором є більшим ніж розмір
завданого збитку.

Як вказує прокурор, до прокуратури
Шевченківського району м. Києва 13.02.2013
р. надійшло звернення генерального
директора Аграрного фонду щодо
неналежного виконання ТОВ
«Преображенське» умов форвардного
біржового контракту № 355 ф від 13.04.2012 р.,
у зв'язку з чим 18.02.2013 р. на адресу
прокуратури Запорізької області
направлено доручення щодо вчинення
певних дій для встановлення обставин,
що з'ясовуються перевіркою. У зв'язку з
прийняттям рішення у справі № 908/1065/13,
яким встановлено, що вимога про
повернення авансу не заявлялася, в. о.
директора Аграрного фонду повторно
звернувся з заявою до прокуратури
району щодо вжиття заходів реагування
в порядку ст.36-1 Закону України «Про
прокуратуру» шляхом пред'явлення
позову до ТОВ «Преображенське» про
стягнення неповернутої суми
авансового платежу за форвардним
біржовим контрактом №335 ф від 13.04.2012 р.

За результатами вказаної заяви та на
підставі матеріалів, зібраних в ході
перевірки за зверненнями Аграрного
фонду України, з урахуванням висновків
судових рішень у справі №908/1065/13,
прокуратурою району в інтересах
держави в особі Аграрного фонду до ТОВ
«Преображенське» пред'явлено позовну
заяву щодо стягнення суми
неповернутого авансового платежу за
спірним договором в розмірі 7 229 493, 72
грн.

Позовні вимоги про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Преображенське»
суми неповернутого авансового платежу
в розмірі 7 229 493,72 грн. є предметом
судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали та фактичні обставини
справи, оцінивши надані письмові
докази у їх сукупності, вислухавши
прокурора та представників сторін, суд
вважає позовні вимоги такими, що не
підлягають задоволенню виходячи з
наступного.

Статтею 121 Конституції України на
органи прокуратури покладено
представництво інтересів держави в
судових органах.

Прокурор або його заступник самостійно
визначає і обґрунтовує в позовній
заяві в чому полягає порушення
інтересів держави чи в чому існує
загроза інтересам держави. Прокуратура
набула права визначати наявність
інтересів держави у конкретних спірних
правовідносинах, які підлягають
захисту та вирішенню у судовому
порядку.

Статтею 20 Закону України «Про
прокуратуру» передбачено, що при
здійсненні прокурорського нагляду за
додержанням і застосуванням законів,
прокурор має право звертатись до суду з
заявою про захист прав і законних
інтересів громадян, держави, а також
підприємств та інших юридичних осіб.
Згідно приписів ст. 36-1 Закону України
«Про прокуратуру» підставою для
представництва інтересів держави в
суді є наявність порушень або загроза
порушень економічних, політичних та
інших державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчиняються у відносинах між ними або з
державою.

Згідно ст. 2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд порушує справи за
позовними заявами прокурорів та їх
заступників, які звертаються до
господарського суду в інтересах
держави. У позовній заяві прокурор
самостійно визначає, в чому полягає
порушення інтересів держави та
обґрунтовує необхідність її захисту, а
також вказує орган, уповноважений
державою здійснювати відповідні
функції у спірних відносинах.

Відповідно до пункту 2 резолютивної
частини Рішення Конституційного Суду
України від 08.04.1999р. № 3-рп/99, щодо
офіційного тлумачення положень
вищевказаної статті 2, під поняттям
«орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах», потрібно розуміти
орган державної влади чи орган
місцевого самоврядування, якому
законом надано повноваження органу
виконавчої влади.

Прокурор у позові зазначає, що Аграрний
фонд є державною спеціалізованою
бюджетною установою, уповноваженою
Кабінетом Міністрів України провадити
цінову політику в агропромисловій
галузі економіки України згідно ст. 9
Закону України «Про державну підтримку
сільського господарства України», а
невиконання відповідачем зобов'язань
за форвардним біржовим контактом та
неповернення авансового платежу
шкодить економічним інтересам держави.

За приписами статей 1, 2 Господарського
процесуального кодексу України
звертаючись з позовами до
господарських судів, підприємства,
установи, організації реалізують
надане їм право захищати в судовому
порядку свої порушені або оспорюванні
права та охоронювані законом інтереси
у спосіб, передбачений, зокрема,
статтею 16 Цивільного кодексу України.

Завданням суду при здійсненні
правосуддя, в силу ст. 2 Закону України
«Про судоустрій і статус суддів», є,
зокрема, забезпечення кожному право на
справедливий суд та повагу до інших
прав і свобод, гарантованих
Конституцією і законами України, а
також міжнародними договорами, згода
на обов'язковість яких надана
Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України
правовий порядок в Україні ґрунтується
на засадах, відповідно до яких ніхто не
може бути примушений робити те, що не
передбачено законодавством.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного
кодексу України цивільні права особа
здійснює у межах, наданих їй договором
або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини...
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. Аналогічні
положення містить ст. 174 Господарського
кодексу України.

Пунктом 1 статті 193 Господарського
Кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Аналогічна норма
міститься в ст. 526 Цивільного кодексу
України.

Грошовим, за змістом статей 524, 533-535, 625
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України), є виражене в грошових
одиницях (національній валюті України
чи в грошовому еквіваленті в іноземній
валюті) зобов'язання сплатити гроші на
користь іншої сторони, яка, відповідно,
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке
зобов'язання, що складається в тому
числі з правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій кореспондує
обов'язок боржника сплатити гроші на
користь кредитора. Зокрема, грошовим
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язана
оплатити поставлену продукцію,
виконану роботу чи надану послугу в
грошах, а друга сторона вправі вимагати
від першої відповідної оплати, тобто в
якому передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору.

Обставини справи свідчать, що
позивачем на виконання умов Контракту
було перераховано авансовий платіж на
рахунок відповідача в сумі 9 545 000,00 грн.
В свою чергу, відповідачем відповідно
до умов Контракту здійснено поставку
товару позивачу пшениці 2 класу в
кількості 1212,942 тони на суму 2 315 506,28 грн.

За доводами прокурора, які підтримані
позивачем, сума 7 229 493.72 грн. є сумою
неповернутого авансового платежу, яка
відповідно до ст. 693 ЦК України підлягає

стягненню з відповідача.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на обґрунтування своїх вимог та
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Отже, доками в господарському
судочинстві є будь-які дані, на
підставі яких суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
або відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, та інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

У цій дефініції слід відрізняти два
аспекти:

По-перше, доказами є будь-які відомості
про певні факти.

По-друге, це - відомості про певні
обставини, які поділяються на дві
групи: 1) обставини, на яких сторони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення; 2) інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення спору.

До обставин, на яких сторони
обґрунтовують свої вимоги та
заперечення, відносяться обставини,
які становлять предмет доказування у
справі. Предмет доказування - це
сукупність обставин, що їх необхідно
встановити для правильного вирішення
справи. У предмет доказування
включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача і заперечень
відповідача.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Доказування полягає не лише в поданні
особами доказів, а й у доведенні їх
переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 693 ЦК України, якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі-продажу, а якщо такий
строк не встановлений договором, - у
строк, визначений відповідно до статті
530 цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу.

Згідно із частиною 2 цієї статті, якщо
продавець, який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права
вбачається, що умовою її застосування є
неналежне

виконання продавцем свого зобов'язання
зі своєчасного передання товару
покупцю. У разі

настання такої умови покупець має
право діяти альтернативно: або
вимагати передання

оплаченого товару від продавця, або
вимагати повернення суми попередньої
оплати.

При цьому, волевиявлення щодо обрання
одного з варіантів вимоги покупця має
бути вчинено ним в активній
однозначній формі такої поведінки,
доведеної до продавця.

Слід зазначити, що сума авансового
платежу була перераховано позивачем
згідно умов укладеного між сторонами
Форвардний біржовий контракту, отже,
для отримання відповідачем грошових
коштів дійсно була правова підстава,
передбачена ст. 11 ЦК України, ст. 174 ГК
України. Проте, пунктом 10.3 Контракту
сторони погодили, що Контракт набуває
чинності з моменту його підписання та
реєстрації на Аграрній біржі і діє до 01
грудня 2012 року.

Таким чином, на момент звернення до
господарського суду з даним позовом
строк дії Форвардного біржового
контракту скінчився і відпала правова
підстава, за якої грошові кошти було
отримано.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору;

2) зміна умов зобов'язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Як встановлено судом і не
заперечується сторонами, позивачем
відмова від прийняття товару у зв'язку
з порушенням строків його поставки не
заявлялася, як не направлялася і вимога
про повернення авансового платежу.

При цьому, суд звертає увагу, що за
умовами укладеного між сторонами
Контракту відповідач був зобов'язаний
поставити продукцію - зерно. Проте,
умовами Контракту жодним чином не
передбачено умови повернення суми
авансового платежу.

Також суд звертає увагу на приписи ст.
607 ЦК України, якими передбачено, що
зобов'язання припиняються
неможливістю його виконання у зв'язку з
обставиною, за яку жодна із сторін не
відповідає.

Як вже зазначалося вище і не потребує
доведення в силу ст. 35 ГПК України, за
висновками судів всіх інстанцій у
справі № 908/1065/13 було встановлено, що
відповідач не зміг поставити решту
обумовленої договором пшениці у
зв'язку з обставинами непереборної
сили, які не залежать від дій
відповідача у справі, і що відповідач
вжив всіх можливих і залежних від нього
заходів щодо попередження порушення
умов контракту.

Також встановлено, що листом № 521 від
30.08.2012р. відповідач повідомляв позивача
про неможливість виконати зобов'язання
за контрактом.

Наведене свідчить, що зобов'язання
відповідача щодо поставки зерна
позивачу на виконання умов Форвардного
біржового контракту №355Ф від 13.04.2012 р.
припинилося відповідно до ст. 607 ЦК
України у зв'язку з неможливістю його
виконання та у зв'язку з закінченням
строку дії контракту.

Таким чином, зважаючи на закінчення
строку дії укладеного між сторонами
Контракту, за відсутності в ньому умов
щодо повернення авансового платежу,
зобов'язання за цим Контрактом є
припиненими, а нове грошове
зобов'язання щодо повернення суми
авансу не виникло, оскільки таке
грошове зобов'язання може виникнути
при дотримання позивачем певних умов,
в саме направлення відповідачу
відповідної вимоги.

Як вказує сам позивач, вимога про
повернення авансового платежу ним
відповідачу не направлялася, а подання
позовної заяви, адресованої
відповідачу і надсилання її копії на
адресу відповідача є складовими
судової процедури, а не цивільних
правовідносин, і відповідні дії не
можуть розглядатися як вимога у
розумінні ст. 530 ЦК України (постанова
Пленуму Вищого господарського суду
України № 14 від 17.12.2013 р.), отже вимоги
прокурора щодо стягнення суми
неповернутого авансового платежу є
передчасними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України
особа, яка набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи
(потерпілого) без достатньої правової
підстави (безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї норми застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події (ч. 2 ст. 1212 ЦК України).

Отже, в даному випадку для повернення
суми авансового платежу слід
застосовувати приписи ст. 1212 ЦК
України, а не положення ст. 693 цього
Кодексу, на яких наголошує прокурор та
позивач.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В даному випадку, за наведених у
позовній заяві та доповненнях до неї
підстав, позовні вимоги прокурора не є
обґрунтованими. Позивачем не надано
доказів, які б підтверджували
виникнення у відповідача зобов'язання
по поверненню грошових коштів.

Враховуючи викладене, господарський
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
про стягнення з відповідача суми
неповернутого авансового платежу на
користь Аграрного фонду не підлягає
задоволенню. Виходячи з норм чинних ЦК
України, грошове зобов'язання по
поверненню авансового платежу можливе
лише за наявності такої вимоги
позивача, яка відповідачу не
направлялася. В даному випадку
заявлені вимоги за договором, який вже
припинив свою дію.

Таким чином, за наведених у позовній
заяві та доповненнях до неї правових
підстав, а саме норми ст. 693 ЦК України,
на яких неодноразово наполягали
прокурор та позивач, позовні вимоги не
підлягають задоволенню.

Проте, суд вважає необхідним зауважити,
що прокурор або позивач не позбавлені
права захисту своїх інтересів з інших
правових підстав.

З урахуванням ст. 49 ГПК України
стягнення судового збору розподілу не
підлягає, оскільки позов подано
прокурором, внаслідок чого судовий
збір при подачі позову не сплачувався.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 45, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Прокурора
Шевченківського району м. Києва (м.
Київ) в інтересах держави в особі
органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах - Аграрного
фонду (м. Київ) до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Преображенське» (Запорізька область,
Оріхівський район, с. Червона Криниця)
за заявленими правовими підставами
відмовити повністю.

Суддя
Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання. Рішення оформлене у
повному обсязі та підписане згідно із
вимогами ст. 84 ГПК України 22.04.2014 р.