ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014 р.
Справа № 914/713/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Р.Матвіїва при секретарі
судового засідання Н.Фартушку
розглянув справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль», м.
Київ;

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, м. Стрий,
Львівська область;

про: стягнення 57 204 грн. 69 коп.

У судовому засіданні взяли участь
представники:

позивача: Кизима А.В. - представник на
підставі довіреності № 485/12 від 17.10.2012
року;

відповідача: не з'явився.

Обставини розгляду справи. Ухвалою
господарського суду від 04.03.2014 року
прийнято до розгляду позовну заяву та
порушено провадження у справі за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль» до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про
стягнення 57 204 грн. 69 коп. Розгляд справи
призначено на 18.03.2014 року.

У судовому засіданні 18.03.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав. Судом оглянуто оригінали
договору з додатками, представлені
представником позивача. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, повідомлення про вручення
копії ухвали про порушення провадження
у справі на момент судового засідання
не повернулося. Судом відкладено
розгляд справи на 01.04.2014 року.

У судовому засіданні 01.04.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав. Представник відповідача в
судове засідання не з'явився, конверти,
адресовані відповідачу, з копією
ухвали про порушення провадження у
справі та про відкладення розгляду
справи на момент судового засідання не
повернулися.

Згідно з абз. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 N 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» в разі, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 N 18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України суд
вважає, що справу може бути розглянуто
за наявними в ній матеріалами, яких
достатньо для вирішення спору по суті.

Від фіксації судового процесу
технічними засобами представник
сторони відмовився.

Представнику сторони, що брав участь у
судовому засіданні, роз'яснено зміст
ст. ст. 20, 22 Господарського
процесуального кодексу України щодо
його прав та обов'язків, зокрема про
право заявляти відводи судді.

Суть спору. Публічне акціонерне
товариство «Райффайзен Банк Аваль»
(надалі по тексту рішення - позивач,
банк згідно з договором банківського
рахунку, кредитор згідно з кредитним
договором) звернулося до суду з позовом
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3
(надалі по тексту рішення - відповідач,
клієнт згідно з договором банківського
рахунку, позичальник згідно з
кредитним договором) про дострокове
стягнення 57 204 грн. 69 коп., з яких 50 000 грн.
заборгованість за дозволеним
овердрафтом та 7 204 грн. 69 коп.
заборгованість за недозволеним
овердрафтом.

Заявлені позовні вимоги мотивовані
тим, що на виконання умов договору про
відкриття та ведення поточного
рахунку, укладеного між сторонами,
відповідачу було відкрито картковий
рахунок та надано електронні картки
для здійснення розрахункових операцій.
16.07.2012 до даного договору був укладений
додатковий договір (на встановлення
кредитної лінії) № 1, за яким банк надав
відповідачу як позичальнику
можливість використання кредитної
лінії до його поточного рахунку за
наступними умовами: кредитний ліміт - 50
000 грн. 00 коп., відсоткова ставка - 30 %
річних, штраф за прострочення платежу -
100 грн. 00 коп., погашення кредиту - до 10
числа включно кожного місяця. Клієнт
зобов'язався вчасно сплачувати банку
плату за послуги за цим договором у
вигляді комісійної винагороди в
розмірах, визначених тарифами банку.

Однак, всупереч умовам договорів
відповідач, отримавши кредитні кошти,
припинив виконувати свої грошові
зобов'язання, кошти на його картковому
рахунку для здійснення щомісячних
платежів відсутні і станом на 19.11.2013
загальна заборгованість становить 57 204
грн. 69 коп.

Відповідач відзиву на позовну заяву не
подав, явки представника у судове
засідання не забезпечив, про час і
місце розгляду справи повідомлений у
відповідності до вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87
Господарського процесуального кодексу
України.

У процесі розгляду справи суд
встановив наступне. Між Публічним
акціонерним товариством "Райффайзен
банк Аваль" та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_3 був укладений
договір № 011/0021/84564 від 16.07.2012 року про
відкриття та ведення поточного
рахунку, операції за яким можуть
здійснюватися з використанням
платіжної картки (надалі по тексту
рішення - договір банківського
рахунку).

Відповідно до п. 1.1. договору
банківського рахунку банк відкриває на
ім'я клієнта поточний рахунок, операції
за яким можуть здійснюватись з
використанням спеціального платіжного
засобу (платіжної картки) НОМЕР_3/НОМЕР_1
у національній валюті (надалі по тексту
рішення - КР/рахунок).

До договору банківського рахунку
сторонами було укладено додатковий
договір (на встановлення кредитної
лінії) № 1 від 16.07.2012 року (надалі по
тексту рішення - кредитний договір),
згідно з п. 1.1. якого банк як кредитор
встановлює клієнту як позичальнику
кредитну лінію (кредит) до поточного
рахунку, операції за яким можуть
здійснюватись з використанням
спеціальних платіжних засобів, НОМЕР_3
(НОМЕР_1 - номер рахунку позичальника у
внутрішніх програмних комплексах
банку), МФО 325570, відкритому відповідно
до договору банківського рахунку в
розмірі 50 000 грн. 00 коп.

Строк дії кредиту - по 16.07.2014 року
включно (п. 1.2. кредитного договору).

На виконання умов кредитного договору,
у порядку ст. 3, банком здійснювалося
надання кредитних коштів шляхом
здійснення платежів з рахунку
позичальника у разі відсутності
(недостатності) на ньому грошових
коштів у межах ліміту кредитної лінії.
З моменту здійснення таких платежів
кредитор вважається таким, що надав
позичальнику кредит на суму здійснених
платежів.

Згідно з п. 2.1 кредитного договору
протягом всього строку фактичного
користування кредитом позичальник
зобов'язаний сплачувати щомісяця
кредитору проценти, розмір яких
розраховується на основі фіксованої
процентної ставки в розмірі 30% річних.
Для операцій зі здійснення
позичальником операцій по КР щодо
розрахунків з суб'єктами
господарювання за товари, роботи,
послуги з використанням платіжної
картки (окрім операцій, здійснених
позичальником за допомогою
програмно-технічних комплексів
самообслуговування) за рахунок кредиту
процентна ставка в період з дати
здійснення такої операції по 10-е число
місяця, наступного за датою розрахунку
процентних платежів для такої операції
(далі - пільговий період),
розраховується на основі процентної
ставки в розмірі 0% річних (п. 2.2
кредитного договору).

У п. 2.3 кредитного договору визначено,
що нарахування процентів здійснюється
на щоденний залишок заборгованості по
кредиту, зменшений на суму операцій,
для яких діє пільговий період, за строк
фактичного користування кредитом,
щомісяця в будь-який день в період, що
починається за 4 робочі дні до кінця
місяця та закінчується в останній день
місяця, але не раніше 25 числа кожного
місяця (дата розрахунку процентних
платежів), виходячи із фактичної
кількості днів у місяці та році.

Порядок погашення кредиту, процентів
та інших платежів за договором
сторонами врегульовано розділом 5
кредитного договору. Зокрема, п. 5.2
визначено, що позичальник зобов'язаний
до 10 числа включно кожного місяця,
починаючи з місяця, наступного за
першою (з дати укладення цього
договору) датою розрахунку процентних
платежів, забезпечити на рахунку
наявність коштів для сплати
щомісячного обов'язкового платежу в
сумі не менше 15 відсотків від залишку
заборгованості за кредитом на день
розрахунку процентних платежів, але не
менше фіксованої суми, встановленої
відповідними тарифами кредитора, або
суми залишку заборгованості, якщо вона
менша за зазначену фіксовану суму. При
цьому залишок заборгованості, що
береться до розрахунку щомісячного
обов'язкового платежу, включає
використану суму кредиту, суму
нарахованих процентів, комісій та
неустойок за всіма видами
заборгованості та не включає суму
невнесеного позичальником щомісячного
обов'язкового платежу попередніх
періодів. В разі недостатності на
рахунку коштів, належних до сплати
позичальником кредитору за цим
договором в термін виконання
зобов'язань позичальника за цим
договором, позичальник вважається
таким, що прострочив виконання своїх
зобов'язань за цим договором.

Відповідно до п. 5.7 кредитного договору
позичальник доручив кредитору
здійснювати погашення кредиту,
недозволеного овердрафту, процентів за
користування ними, неустойки погашення
іншої заборгованості позичальника
перед кредитором за цим договором, а
також здійснювати дострокове
погашення заборгованості за кредитом
шляхом здійснення договірного
списання коштів позичальника, зокрема,
з рахунку, вказаного в п.1.1 цього
договору (у тому числі за рахунок
кредиту), на користь банку. Додатком № 2
до кредитного договору є доручення на
договірне списання.

У п. 4.1. договору банківського рахунку
визначено, що в разі списання з КР
коштів у сумі, що перевищує доступну
суму (доступна сума - це різниця між
сумою залишку на КР та сумою
незнижувального залишку і
заблокованих, але не списаних коштів, а
у випадку встановлення кредиту - сума
кредиту та залишку на КР за мінусом
заблокованих, але не списаних коштів)
на КР клієнта виникає недозволений
овердрафт. Заборгованість клієнта
перед банком по недозволеному
овердрафту повинна бути погашена
відразу після його виникнення.

Всупереч взятим на себе зобов'язанням
позичальник належним чином їх не
виконував, що підтверджується даними з
виписки від 27.01.2014 року про рух коштів
по рахунку № НОМЕР_1 (ОСОБА_3) за період з
16.07.2012 року по 19.11.2013 року, копія якої
долучена до матеріалів справи.

З метою врегулювання спору у
відповідності зі ст. 6 Господарського
процесуального кодексу та п. 8.3
кредитного договору банк направив
відповідачу вимогу про дострокове
повернення кредиту № 14-114-0-1-00-195 від
26.11.2013 року, в якій згідно зі ст. ст. 625, 1050
Цивільного кодексу України вимагав
достроково погасити кредит у повному
обсязі разом зі сплатою відсотків та
неустойки відповідно до умов
кредитного договору в сумі 57 204 грн. 69
коп. у строк не пізніше 30 календарних
днів. Належної відповіді на претензію
відповідачем не надано, грошові кошти
не сплачено. У разі невиконання
позичальником вказаної вимоги,
кредитор має право вживати інші заходи
для стягнення заборгованості з
позичальника за цим договором, які не
суперечать законодавству України (п. 8.3
кредитного договору).

Дані факти матеріалами справи
підтверджені, документарно не
спростовувались.

Дослідивши представлені суду докази,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд вважає позовні вимоги
підставними, обґрунтованими та такими,
що підлягають до задоволення повністю
з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 11, 509, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання
виникають, зокрема, з договору і
повинні виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як встановлено судом, між сторонами
виникли взаємні права та обов'язки на
підставі договору про відкриття та
ведення поточного рахунку і
додаткового до нього договору на
встановлення кредитної лінії.

Як передбачено ч. ч. 1, 2 ст. 1054 Цивільного
кодексу України, за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. Процентна
ставка за кредитом може бути
фіксованою або змінюваною. Тип
процентної ставки визначається
кредитним договором (ч. 1 ст. 1056-1
Цивільного кодексу України).
Відповідно до п. 2.1 кредитного договору
процентна ставка визначена як
фіксована і у розмірі 30 %.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України ).

Під погашенням заборгованості у
відповідності з п. 5.1 кредитного
договору розуміється зарахування
грошових коштів на рахунок
позичальника.

Строк виконання зобов'язання сторони
узгодили в кредитному договорі,
зокрема, згідно з п. 5.2 позичальник
зобов'язався до 10 числа включно кожного
місяця, починаючи з місяця, наступного
за першою (з дати укладення цього
договору - 16.07.2012 року) датою розрахунку
процентних платежів, забезпечити на
рахунку наявність коштів для сплати
щомісячного обов'язкового платежу в
сумі не менше 15 відсотків від залишку
заборгованості за кредитом на день
розрахунку процентних платежів, але не
менше фіксованої суми, встановленої
відповідними тарифами кредитора, або
суми залишку заборгованості, якщо вона
менша за зазначену фіксовану суму. У
разі недостатності на рахунку коштів,
належних до сплати позичальником
кредитору за цим договором в термін
виконання зобов'язань позичальника за
цим договором, позичальник вважається
таким, що прострочив виконання своїх
зобов'язань за цим договором.

Передбачені умови додаткового
договору відповідачем не виконуються,
а саме порушено зобов'язання по
поверненню кредиту та не дотримано
вимоги про забезпечення наявності
коштів на рахунку. З матеріалів справи,
зокрема, з виписки про рух коштів по
рахунку № НОМЕР_1 та розрахунку
заборгованості по кредитному
договору, вбачається, що відповідач
допускав порушення зобов'язань по
кредитному договору.

Аналіз положень ст. 614 Цивільного
кодексу України дає підстави для
висновку про те, що, установлюючи
презумпцію вини особи, яка порушила
зобов'язання, Цивільного кодексу
України покладає на неї обов'язок
довести відсутність своєї вини. Докази
на спростування фактів, наведених
позивачем, відповідачем не подано.

До відносин за кредитним договором
застосовуються положення параграфа 1
(позика) цієї глави, якщо інше не
встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного
кодексу України, якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому відповідно до
статті 1048 цього Кодексу.

Додатковим договором (п. 8.1.2) сторони
визначили право банку вимагати від
відповідача достроково здійснити
повернення кредиту, відсотків, комісій,
неустойок та інших платежів у випадку
невиконання умов зазначеного
кредитного договору, тобто зазначений
пункт містить норму про
відповідальність відповідача у
вигляді дострокового повернення
кредиту. Згідно з п. 8.2 кредитного
договору кредитор має право на
вчинення дій, передбачених п. 8.1, та
пред'явити позичальнику відповідні
вимоги у разі настання однієї з
обставин: порушення позичальником
обов'язків, встановлених цим договором,
у тому числі, строків виконання
грошових зобов'язань, обов'язку
забезпечення наявності поточного
рахунку та проведення відповідного
обсягу сукупних безготівкових
надходжень згідно з п. 3.4 цього
договору; погіршення
платоспроможності та
кредитоспроможності позичальника
(визначається за методикою кредитора
відповідно до вимог НБУ) порівняно з
датою укладення цього договору, яке
створює загрозу невиконання або
невчасного виконання позичальником
зобов'язань за договором.

Умовами п. 11.2 кредитного договору
визначено, що за кожним випадком
прострочення виконання грошових
зобов'язань за цим договором,
позичальник сплачує кредитору
неустойку у фіксованому розмірі 100
грн. 00 коп.; п. 2.1 передбачено, що
протягом всього строку фактичного
користування кредитом позичальник
зобов'язаний сплачувати щомісяця
кредитору проценти, розмір яких
розраховується на основі фіксованої
процентної ставки в розмірі 30% річних;
п. 4.2 договору банківського рахунку
передбачена сплата відсотків за
користування недозволеним овердрафтом
згідно з діючими тарифами банку.

У матеріалах справи відсутні докази
вчинення відповідачем дій, спрямованих
на повернення кредиту, забезпечення
наявності коштів на рахунку та
виконання інших умов договору. Докази
погашення заборгованості чи виконання
вимог претензії позивача також
відсутні. Натомість випискою про рух
коштів по рахунку позичальника
підтверджується відсутність коштів на
рахунку з червня по жовтень 2013 року.

Враховуючи наведене, суд вважає дії
позичальника такими, що порушують
умови кредитного договору, а
відповідно і права позивача. Відтак,
позовні вимоги в частині стягнення 50 000
грн. заборгованості за дозволеним
овердрафтом та 7 204 грн. 69 коп.
заборгованості за недозволеним
овердрафтом підлягають задоволенню,
оскільки є правомірними,
обґрунтованими, математично
розрахованими правильно.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задоволити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідент. код НОМЕР_2) на
користь Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен банк Аваль" (01011,
м. Київ, Печерський р-н, вул. Лєскова,
буд. 9, ) достроково 57 204
грн. 69 коп. заборгованості та 1827 грн. 00
коп. в рахунок відшкодування
сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили, в порядку
статті 116 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені ст. ст. 91-93
Господарського процесуального кодексу
України.

Повне рішення складене та підписане
07.04.2014 року.

Суддя
Матвіїв Р.І.