м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/150/14 01.04.14
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Кримська водочна
компанія»До Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інтекст-Телеком»Простягнення 6 817, 00
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача не зявився, Хомяков
С.М. - за дов. був присутній в попередніх
Від відповідача не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача на свою
користь заборгованості за поставлену
продукцію у сумі 5 058, 60 грн., пеню в
розмірі 614, 94 грн., штрафу в розмірі 1 011, 72
грн., 3% річних в розмірі 131, 74 грн. за
договором поставки № 0113 від 08.02.2011р.
Відповідач у судові засідання не
з'являвся, представників не направляв,
про поважні причини неявки суд не
повідомив, пояснень, витребуваних
ухвалою суду від 10.01.2014 р. про порушення
провадження у справі та ухвалою суду
від 20.02.2014р. про відкладення розгляду
справи не подав.
Ухвала про призначення судового
засідання від 10.01.2014р. та ухвали від
20.02.2014р. та від 18.03.2014р. були надіслані
позивачу за юридичною адресою, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, яка відображається
на веб-сайті даного Єдиного державного
реєстру (http://irc.gov.ua/ua/search.html), технічним
адміністратором (розпорядником) якого
є Державне підприємство
"Інформаційно-ресурсний центр", доступ
до якої впроваджено відповідно до
наказу Міністерства юстиції України
від 14.12.2012 № 1846/5, а саме: 02095, м. Київ, вул.
Княжий затон, буд. 2/ 30.

Проте, за зазначеною адресою
Відповідача не було розшукано, а тому
конверт з ухвалою суду від 10.01.2014р. було
повернуто назад до суду, із
відповідними відмітками про це органу
поштового зв'язку.

Тому повернення ухвали господарського
суду від 10.01.2014р. з зазначенням: „ за
закінченням встановленого строку
зберігання ", з урахуванням конкретних
обставин даної справи є належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасника судового процесу про вчинення
цим судом певних процесуальних дій,
тому спір розглядається за наявними у
справі доказами, відповідно до ст. 75 ГПК
України.

За клопотанням Позивача, з метою
забезпечення повного, всебічного та
об'єктивного розгляду справи, спір у
даній справі вирішено у строк у
відповідності п.3 ст.69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2011 року між Позивачем
та Відповідачем був укладений Договір
поставки № 0113, відповідно до якого
Позивач передає у власність
Відповідача, а Відповідач приймає і
оплачує алкогольні та безалкогольні
напої (надалі - продукція і/або товар), в
асортименті, партіями згідно
накладних, на умовах, визначених у
цьому Договорі.

Відповідно до умов Договору, а
саме п. п. 2.2. - 2.6., Позивач здійснив
постачання Відповідачу продукції по
накладним:

- видаткова накладна № РН-32-003298 від
23.01.2013р. на суму 2 419, 80 грн.;

- видаткова накладна № РН-32-004343 від
29.01.2013р. на суму 2 638, 80 грн.

Таким чином, поставка продукції була
здійснена Позивачем на загальну суму в
розмірі 5 058, 60 грн.

Відповідно до п. 2.7. Договору,
Відповідач зобов'язався оплачувати
вартість кожної переданої за даним
договором партії продукції, шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок Позивача або шляхом
внесення грошових коштів у касу
Позивача. Підстава для оплати
Відповідачем отриманої за даним
Договором продукції є видаткова
накладна або даний Договір.

Згідно з п. 2.9. Договору, Відповідач
зобов'язався оплачувати кожну придбану
за даним Договором партію продукції не
пізніше 7 календарних днів з дати її
передання.

Однак, своїх зобов'язань, передбачених
умовами Договору, Відповідач не
виконав, з приводу чого і виникла
заборгованість в розмірі 5 058, 60 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, Господарський суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав:

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором
поставки.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. До відносин поставки, не
врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Стаття 655 ЦК України передбачає, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України
продавець зобов'язаний передати
покупцеві товар, визначений договором
купівлі-продажу.

За видатковими накладними № РН-32-003298 на
суму 2 419, 80 грн. та № РН-32-004343 на суму 2 638,
80 грн. позивач поставив відповідачу
товар, визначений договором, на
загальну суму 5 058, 60 грн.

Одержання продукції Відповідачем
підтверджується наявністю відбитка
штампа Відповідача у видаткових
накладних, зразки котрих він надав
Позивачу у листах у відповідності до
абзацу 3 п. п. 13 Наказу Міністерства
фінансів України № 99 від 16 травня 1996
р. «Про затвердження Інструкції про
порядок реєстрації виданих, повернутих
і використаних довіреностей на
одержання цінностей», котра
передбачає, що «при
централізовано-кільцевих перевезеннях
цінностей підприємствам їх відпуск
постачальниками може здійснюватися
без довіреності, якщо одержувач
цінностей за підписом керівника і
головного бухгалтера підприємства або
інших осіб, які уповноважені
підписувати довіреності, повідомив
постачальника про зразок печатки
(штампу), якою матеріально
відповідальна особа, що буде приймати
цінності, завіряє на супровідних
документах (накладній, акті, ордері
тощо) свій підпис про одержання
цінностей».

Таким чином, факт передачі товару
позивачем та його прийняття
відповідачем вважається судом
доведеним.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися -
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином та відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договорів, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу
України, кожна сторона повинна вжити
усіх заходів, необхідних для
неналежного виконання нею зобов'язань,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим кодексом, іншими законами або
договором.

Факт наявності боргу у Відповідача за
договором поставки у сумі 5 058, 60
грн. Позивачем належним чином
доведений, документально
підтверджений і Відповідачем не
спростований, і тому ця сума має бути
стягнута з відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 4.1. Договору
передбачена відповідальність
Відповідача за прострочення оплати у
виді пені в розмірі 0, 1 % від вартості
неоплаченої продукції.

Однак, згідно Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
нараховується таким чином, щоб не
перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період такого
нарахування

Крім цього, умовами Договору (п.4.1.)
також передбачено, що у випадку, якщо
прострочення оплати товару складає
більше 30 календарних днів, Відповідач
крім пені зобов'язаний сплатити
Позивачу штраф у розмірі 20% від
вартості партії товару, оплата якого
прострочена.

Отже, порушення відповідачем строків
оплати за поставлений Товар,
передбачений п. 2.9 Договору, є
порушенням зобов'язання, що відповідно
до ст. 611 Цивільного кодексу України
тягне за собою правові наслідки,
встановлені договором або законом,
зокрема сплату неустойки.

Тому, Позивачем також правомірно
заявлена вимога про стягнення з
відповідача пені за неналежне
виконання зобов'язання та штрафу,
відповідно до договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою (пенею, штрафом) визнається
визначена законом або договором
грошова сума, яку боржник повинен
сплатити кредиторові в разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання, зокрема в разі
прострочення.

Таким чином, за прострочення терміну
платежу з відповідача належить
стягнути пеню у сумі 614, 94 грн. та штраф в
розмірі 1 011, 72, відповідно до розрахунку
Позивача з яким суд погоджується та
вважає обґрунтованим.

З огляду на наявність прострочення
грошового зобов'язання, позивач також
правомірно нарахував відповідачу суму
боргу з урахуванням 3% річних від
простроченої суми за весь час
прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
за договором або законом.

Згідно здійсненого позивачем
розрахунку з відповідача підлягає
стягненню 131, 74 грн. 3% річних, відповідно
до ст. 625 ЦК України, з яким суд також
погоджується та вважає обґрунтованим.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В судовому засіданні, допустимими
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи позивач довів, що позовні вимоги
є обґрунтованими та підлягають
задоволенню у загальній сумі в розмірі
6 817, 00 грн.

Витрати по оплаті держмита та
інформаційно-технічного забезпечення
судового процесу, згідно ст. 49 ГПК
України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 49, ст.ст. 82-85 ГПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтекст-Телеком»
(02095, м. Київ, вул. Княжий Затон, буд. 2/30;
Код: 32801675) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Кримська
водочна компанія» (97530, АР Крим, с.
Мазанка, вул. Садова, б. 19; поштова
адреса: 01135, пр.-т Перемоги, 5-А; Код: 36499654)
заборгованість за поставлену
продукцію в розмірі 5 058, 60 грн. (п'ять
тисяч п'ятдесят вісім грн. 60 коп.), пеню в
розмірі 614, 94 грн. (шістсот чотирнадцять
грн. 94 коп.), штраф в розмірі 1 011, 72 грн.
(одна тисяча одинадцять грн. 72 коп.), 3%
річних в розмірі 131, 74 грн. (сто тридцять
одна грн. 74 коп.)

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 14.04.2014р.

Суддя
І.І.Борисенко