ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2014
Справа №917/396/14

За позовом Прокурора Октябрського
району міста Полтави, вул.В.Козака,1,
м.Полтава

в інтересах держави в особі органу,
уповноваженого державою здійснювати
відповідні функції у спірних
правовідносинах - Полтавської обласної
ради (вул. Жовтнева, 45, м. Полтава, 36018)
Полтавське обласне комунальне
виробниче підприємство теплового
господарства "Полтаватеплоенерго", вул.
Комарова 2а, м.Полтава, 36008

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1

про стягнення грошових коштів в сумі 3
661,34 грн.

Суддя Плотницька Н.Б.

Представники сторін:

від позивача: Міняйло Г.Ю., дов. №19-14/8
від 02.01.2013,

від відповідача: не з'явились,

від прокуратури: Копитець О.О., посв. №
012651 від 05.11.2012.

У судовому засіданні 08.04.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до статті 85 ГПК України.

Суть справи: розглядається позовна
заява про стягнення заборгованості за
договором №2019 від 17.10.2008 на відпуск
теплової енергії у вигляді гарячої
води в розмірі 3 661,34 грн., з яких: 2 800,08
грн. - основний борг, 854,25 грн. - пеня, 7,01
грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду
Полтавської області від 11 березня 2014
року порушено провадження у справі №
917/396/14 та призначено до розгляду в
засіданні на 25 березня 2014 року на 09:45
год. у приміщенні господарського суду
Полтавської області.

25 березня 2014 року розгляд справи
відкладено на 8 квітня 2014 року, в зв'язку
з неявкою відповідача та невиконанням
сторонами вимог ухвали суду про
порушення провадження по справі.

В судовому засіданні 08.04.2014 представник
позивача виклав зміст позовних вимог,
які підтримав в повному обсязі; судом
оглянуто оригінали документів, надані
позивачем, що додані до позовної заяви.

Представник прокуратури позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач письмових заперечень проти
позову не подав, в судове засідання не
з'явився, повідомлявся належним чином
про призначення справи до розгляду, про
час і місце його проведення. Ухвала
суду про порушення провадження у
справі та ухвала суду від 25.03.2014 про
відкладення розгляду справи
повернулись до суду без вручення
адресату за закінченням терміну
зберігання. Згідно з витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, наданим
позивачем, відповідач значиться за
адресою, що співпадає з адресою,
вказаною позивачем у позові.

Судом враховано, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Обставин, які б перешкоджали чи не
дозволяли розглянути спір у даному
судовому засіданні судом не було
встановлено.

За таких обставин, суд не вбачає за
необхідне відкладати розгляд справи та
здійснює її розгляд за наявними
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно
і повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
юридичне значення для розгляду справи
і вирішення спору по суті, суд
встановив:

17 жовтня 2008 року між Полтавським
обласним комунальним виробничим
підприємством теплового господарства
"Полтаватеплоенерго" (надалі Позивач,
Продавець) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (надалі
Відповідач, Покупець) укладено договір
№2019 на відпуск теплової енергії у
вигляді гарячої води (надалі - Договір),
з метою забезпечення опалення
нежитлового приміщення по вул.
Калініна, 42, що у м. Полтаві.

Згідно умов даного Договору Позивач
зобов'язується надавати Відповідачу
вчасно та відповідної якості послуги з
постачання теплової енергії в гарячій
воді, а Відповідач зобов'язується
своєчасно сплачувати надані послуги за
встановленими тарифами та здійснювати
інші платежі у строки і на умовах,
передбачених цим Договором та
додатками до нього.

Пунктом 13 Договору (в редакції
додаткової угоди №1 від 23.10.2013)
визначено, що розрахунки за відпущену
теплову енергію проводяться
відповідно до тарифів встановлених
уповноваженим органом та діючих на
період постачання теплової енергії, на
підставі виконаних розрахунків та
теплових навантажень.

У відповідності до п. 2 ч. 1 статті 5
Закону України "Про державне
регулювання у сфері комунальних
послуг" та згідно з абз. 7 статті 16
Закону України "Про теплопостачання"
Національна комісія, що здійснює
державне регулювання у сфері
комунальних послуг встановлює тарифи
на теплову енергію суб'єктам природних
монополій та суб'єктам господарювання
на суміжних ринках у сфері
теплопостачання. Пунктом 2 Порядку
формування тарифів на теплову енергію,
її виробництво, транспортування та
постачання, послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №869 від 01.06.2011 "Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги" визначено,
що він застосовується під час
установлення Національною комісією
регулювання ринку комунальних послуг
та органами місцевого самоврядування
тарифів на теплову енергію, її
виробництво транспортування та
постачання, послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води для
суб'єктів природних монополій, а також
для суб'єктів господарювання на
суміжних ринках та поширюється на
таких суб'єктів під час розрахунку
зазначених тарифів.

У відповідності до зазначених вище
норм, а також згідно Постанови Кабінету
Міністрів України від 01.06.2011 №869 "Про
забезпечення єдиного підходу до
формування тарифів на
житлово-комунальні послуги"
Національною комісією державного
регулювання у сфері комунальних послуг
постановою №81 від 30.09.2011 встановлено
Полтавському обласному комунальному
виробничому підприємству теплового
господарства "Полтаватеплоенерго"
тарифи на теплову енергію для потреб
інших споживачів в сумі 802,18 грн. за 1
Гкал (без ПДВ). Згідно пункту 2
зазначеної постанови вона набирає
чинності з 1 жовтня 2011 року.

Відповідно до п. 23 Правил користування
тепловою енергією, затверджених
Постановою Кабінету Міністрів України
№1198 від 03.10.2007 (надалі Правила)
розрахунки за спожиту теплову енергію
здійснюються на межі продажу, яка є
межею балансової належності
(відповідальності), відповідно до
договору на підставі показів вузла
обліку згідно з діючими тарифами
(цінами), затвердженими в установленому
порядку.

У споживачів, що не мають приладів
комерційного обліку, обсяг фактично
спожитої теплової енергії
розраховується відповідно до
теплового навантаження, визначеного у
договорі.

Відповідно до п. 14 Договору (в редакції
змін) споживач зобов'язується
сплачувати за опалення у визначені
строки з кінцевим розрахунком до 15
числа місяця наступного за
розрахунковим.

Відповідач в порушення взятих на себе
зобов'язань за договором не проводив
розрахунки за спожиту теплову енергію.

Відповідно до статті 19 ЗУ "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
повинен щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Як вбачається з матеріалів справи,
внаслідок порушення Відповідачем
своїх зобов'язань за Договором щодо
оплати теплової енергії у останнього
за період з 01.10.2013 по 31.01.2014 утворилась
заборгованість в сумі 2 800,08 грн.

Пунктом першим статті 193
Господарського кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Одним із видів забезпечення виконання
зобов'язань, відповідно до статей 546, 549
ЦК України та статті 199 ГК України, є
неустойка (штраф, пеня), розмір якої
визначається відповідно до умов
договору, ідо не суперечать чинному
законодавству України.

Відповідно до статті 230 ГК України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми ( неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно статті 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, повинен на вимогу
кредитора сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Відповідно до п. 16 Договору у випадку
неcплати у вказані строки вводиться
пеня в розмірі 1% за кожен день
прострочення платежу, але не більше 100%
боргу згідно Закону України №686-ХІ від
20.05.1999 "Про відповідальність суб'єктів
підприємницької діяльності за
несвоєчасне внесення плати за спожиті
комунальні послуги", а також 3% річних з
простроченої суми та інфляційних
витрат, згідно статті 625 ЦК України.

На підставі вищевикладеного
Відповідачу нарахована пеня в розмірі
854,25 грн. за період з 16.11.2013 по 12.02.2014 та 7,01
грн. - 3% річних за період з 16.11.2013по
12.02.2014.

Таким чином загальна сума боргу
Відповідача становить 3 661,34 грн., з яких:
2 800,08 грн. - основний борг, 854,25 грн. - пеня,
7,01 грн. - 3% річних

Відповідно до статті 32 ГПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За статтями 4-3,33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 34 ГПК України
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідачем не спростовані обставини,
які зазначені у позові, доказів сплати
заборгованості по оплаті за відпущену
теплову енергію відповідно до умов
договору також не надано.

Таким чином, вимоги Позивача про
стягнення заборгованості в сумі 3 661,34
грн. є обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Судові витрати відповідно до правил
статті 49 ГПК України покладаються на
Відповідача.

Керуючись статтями 33, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на
користь Полтавського обласного
комунального виробничого теплового
господарства "Полтаватеплоенерго" (вул.
Комарова 2а, м. Полтава, Полтавська
область, 36008, р/р №260007148 АК "Полтава-банк"
МФО 331489, ) 2800,08 грн.
основного боргу, 854,25 грн. пені, 7,01 грн. 3%
річних.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) в дохід
бюджету 1827,00 грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати накази на його виконання.

Повний текст рішення складено: 11.04.2014.

Суддя
Плотницька Н.Б.