ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

„14" квітня 2014 року
Справа № 927/347/14

Позивач: Державне підприємство «
Ніжинський ремонтний завод
інженерного озброєння», вул. Прилуцька,
131, м. Ніжин, 16612 Відповідач: Публічне
акціонерне товариство
«ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО», вул.. Горького, 40,
м. Чернігів, 14000Про стягнення 52090,53 грн.

Суддя Н.О.Скорик

Представники сторін:

від позивача: Даниленко - Андрієнко М.В.
довіреність № 2 від 13.01.2014 юрисконсульт

від відповідача : Ширай К.А.
довіреність № 28/1815 від 03.04.2014
юрисконсульт

Рішення виноситься після оголошеної в
судовому засіданні 10.04.2014 р. перерви до
14.04.2014 р. до 11 год.30 хв. згідно ст.. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

Суть спору:

Державним підприємством «Ніжинський
ремонтний завод інженерного
озброєння» подано позов до публічного
акціонерного товариства
«ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО» про стягнення
51857,67 грн. боргу, 16689,84 грн. пені, 1675,48 грн.
річних, 54,97 грн. інфляційних за
договором про спільне використання
технологічних електричних мереж № 2139
від 21.12.2011

Заявою про зменшення розміру позовних
вимог № 135 від 31.03.2014, позивач зазначає,
що під час проведення розрахунку, ним
була допущена описка у підрахунку суми
основного боргу, що потягло за собою
некоректний підрахунок сум
інфляційних втрат, пені та 3% річних, та
просить суд стягнути з відповідача 51
856,67 грн. основного боргу, 16689,62 грн. пені,
1675,47 грн. річних, 54,97 грн. інфляційних.

Суд прийняв подану заяву. Розгляд
справи проводиться з урахуванням заяви
про зменшення розміру позовних вимог.

10.04.2014 позивачем подано заяву про
зменшення позовних вимог в якій
просить стягнути з відповідача 51856,67
грн. основного боргу, 1694,07 грн. річних,
54,97 грн. інфляційних, вимоги про
стягнення пені відсутні.

Суд прийняв подану заяву. Розгляд
справи проводиться з урахуванням заяви
про зменшення розміру позовних вимог.

В судовому засіданні представник
відповідача подав відзив на позовну
заяву в якому просить суд відмовити у
задоволенні позову. Зокрема
відповідачем зазначено, що станом на
20.03.2014 року за позивачем в рахунок
відповідача рахується заборгованість
в розмірі 73101,42 грн., а отже керуючись
нормами чинного законодавства
відповідачем заявою № 28/1732 від 27.03.2014
зараховано зустрічні вимоги, та
повідомлено позивача про припинення
зобов'язань щодо сплати заборгованості
в розмірі 53962,51 грн. Крім того, в
поданому відзиві відповідачем
заявлено про застосування строку
позовної давності стосовно
нарахованої пені.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши представників
сторін, суд

Встановив:

21.12.2011 між Державним підприємством
«Ніжинський ремонтний завод
інженерного озброєння» (позивач) та
Публічним акціонерним товариством
«Чернігівобленерго» (відповідач) було
укладено договір про спільне
використання технологічних
електричних мереж № 2139 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 позивач
зобов'язується забезпечити технічну
можливість передачі (транзиту)
електричної енергії власними
технологічними електричними мережами
в точки приєднання електроустановок
відповідача та інших суб'єктів
господарювання, передачу електричної
енергії яким забезпечує відповідач, а
відповідач - своєчасно сплачувати
вартість послуг позивача з утримання
технологічних електричних мереж
спільного використання та інші послуги
відповідно до умов цього договору.

Пунктом 2.4. договору сторони
погодили, що щомісячно, до 05 числа
місяця наступного за розрахунковим,
надавати відповідачу рахунок на оплату
послуг за спільне використання
технологічних електричних мереж, два
примірники акта прийому-здачі наданих
послуг (додаток № 4), оформлених з боку
позивача та податкову накладну.
Щорічно до 30 числа надавати
відповідачу два примірника довідки про
обсяги переданої електричної енергії
за базовий період (додаток № 6),
оформлений позивачем.

Оплата відповідачем послуг з
утримання технологічних електричних
мереж спільного використання
здійснюється платіжним дорученням на
підставі виставленого позивачем
рахунка та оформленого акта
прийому-здачі наданих послуг у
десятиденний термін з дати отримання
рахунка.

На виконання умов договору
позивачем надано послуги на загальну
суму 51856,67 грн., про що свідчать акти
прийому - здачі наданих послуг: №73 від
31.01.2012 на суму 2084,71 грн., № 135 від 29.02.2012 на
суму 1803,86 грн., № 193 від 31.03.2012 на суму
2023,69 грн., № 200 від 30.04.2012 на суму 2015,76
грн.,№ 205 від 31.05.2012 на суму 2478,08 грн.,№ 350
від 29.06.2012 на суму 2357,02 грн., № 404 від
31.07.2012 на суму 2346,76 грн., № 452 від 31.08.2012 на
суму 2438,99 грн., № 505 від 28.09.2012 на суму
2464,46 грн., № 566 від 31.10.2012 на суму 2394,76
грн., № 622 від 30.11.2012 на суму 2204,45 грн., №
630 від 31.12.2012 на суму 2151,95 грн., № 3 від
31.01.2013 на суму 2053,07 грн., № 113 від 28.02.2013 на
суму 2036,87 грн., № 171 від 29.03.2013 на суму
2068,32 грн., № 223 від 30.04.2013 на суму 2080,80
грн., № 282 від 31.05.2013 на суму 1808,90 грн., №
344 від 28.06.2013 на суму 1411,66 грн., № 404 від
31.07.2013 на суму 1696,09 грн., № 467 від 30.08.2013 на
суму 1218 грн.,№ 530 від 30.09.2013 на суму 1876,73
грн., № 602 від 31.10.2013 на суму 2075,06 грн., №
679 від 29.11.2013 на суму 2305,67 грн.,№ 744 від
30.12.2013 на суму 2205,01 грн., № 67 від 31.01.2014 на
суму 2255,58 грн., які підписані
представниками сторін та скріплені
відтисками печаток (а.с. 24-67).

Відповідно до умов договору
оплата відповідачем послуг з утримання
технологічних електричних мереж
спільного використання здійснюється
платіжним дорученням на підставі
виставленого позивачем рахунка та
оформленого акта прийому-здачі наданих
послуг у десятиденний термін з дати
отримання рахунка (п. 7.3. договору).

Позивачем пред'явлені рахунки №
РЗ-0000009 від 31.01.2012 на суму 2084 грн., №
РЗ-0000012 від 29.02.2012 на суму 1803,86 грн., №
РЗ-0000025 від 31.03.2012 на суму 2023,69 грн., № 30
від 30.04.2012 на суму 2015,76 грн., № 33 від
31.05.2012 на суму 2478,08 грн., № РЗ-0000037 від
29.06.2012 на суму 2357,02 грн., РЗ-0000041 від 31.07.2012
на суму 2346,76 грн., № РЗ-0000050 від 31.08.2012 на
суму 2438,99 грн., № РЗ-0000057 від 28.09.2012 на
суму 2464,46 грн., № РЗ-0000068 від 31.10.2012 на
суму 2394,76 грн., № РЗ-0000071 від 30.11.2012 на
суму 2204,45 грн., № РЗ-0000078 від 31.12.2012 на
суму 2151,95 грн., № РЗ-0000002 від 31.01.2013 на
суму 2053,07 грн., № РЗ-0000008 від 28.02.2013 на
суму 2036,87 грн., № РЗ-0000012 від 29.03.2013 на
суму 2068,32 грн., № РЗ-0000014 від 30.04.2013 на
суму 2080,80 грн., № РЗ-0000018 від 31.05.2013 на
суму 1808,90 грн., № РЗ-0000021 від 28.06.2013 на
суму 1411,66 грн., № РЗ-0000023 від 31.07.2013 на
суму 1696,09 грн., № РЗ-0000029 від 30.08.2013 на
суму 1218,42 грн., № РЗ-0000032 від 30.09.2013 на
суму 1876,73 грн., № РЗ-0000035 від31.10.2013 на
суму 2075,06 грн. № РЗ-0000037 від 29.11.2013 на
суму 2305,67 грн., № РЗ-0000040 від 30.12.2013 на
суму 2205,01 грн., № РЗ-0000002 від 31.01.2014 на
суму 2255,58 грн.

В судовому засіданні представник
відповідача підтвердив факт отримання
рахунків, проте стверджує, що дата
отримання рахунків йому невідома.

Згідно ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Частиною 2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Представник відповідача в
судовому засіданні суму вартості
наданих послуг підтвердив, проте
зазначив, що зобов'язання було
припинено шляхом зарахування
зустрічних вимог. Так, відповідачем на
адресу позивача було направлено заяву
від 27.03.2014 № 28/1732 про припинення
зобов'язання зарахуванням зустрічних
вимог, в якій відповідач посилається на
наявність заборгованості з боку
позивача в розмірі 73101,42 грн. за
договором про постачання електричної
енергії № 240 від 16.01.2008, та просить
зарахувати 53962,51 грн. заборгованості
відповідача перед позивачем за
договором № 2139 від 21.12.2011, що є
підставою позовних вимог по даній
справі, в рахунок погашення
заборгованості позивача. На підставі
цього, відповідач заявляє про
припинення з 17.03.2014 зобов'язань щодо
сплати відповідачем боргу перед
позивачем у сумі 53962,51грн., посилаючись
на ст.. 601 Цивільного кодексу України.

Позивач щодо можливості
проведення зарахування заперечив,
посилаючись на відсутність боргу перед
відповідачем в результаті його
списання.

Як встановлено судом, ухвалою
господарського суду Чернігівської
області від 21.03.2013 залишеною частково в
силі постановою Київського
апеляційного господарського суду від
12.06.2013, у справі № 5028/4/18б/2012, про
порушення справи про банкрутство
Державного підприємства «Ніжинський
ремонтний завод інженерного
озброєння» з метою проведення
керівником боржника процедури санації,
кредиторські вимоги ПАТ
«Чернігівобленерго» в сумі 73101,42 грн.
відхилено. Як встановлено
вищезазначеними ухвалою та постановою
суду, що взято до уваги судом по даній
справі, як преюдиційний факт згідно ст..
35 Господарського кодексу України,
Закон України «Про деякі питання
заборгованості підприємств
оборонно-промислового комплексу -
учасників Державного концерну
«Укроборонпром» та забезпечення їх
стабільного розвитку» регулює порядок
списання заборгованості підприємств
оборонно-промислового комплексу, яка
обліковувалася за станом на 01.09.2012р., за
отриману електроенергію (у тому числі
встановлена судовими рішеннями та
реструктуризована), а також пені,
штрафних та фінансових санкцій, 3%
річних та інфляційних нарахувань,
зокрема створення учасниками
процедури списання комісій для
визначення обсягів та періодів
виникнення заборгованості, що підлягає
списанню.

Боржником ( ДП «Ніжинський
ремонтний завод інженерного
озброєння»), вимоги Закону України «Про
деякі питання заборгованості
підприємств оборонно-промислового
комплексу - учасників Державного
концерну «Укроборонпром» та
забезпечення їх стабільного розвитку»
виконані, а невиконання Закону
кредитором (ПАТ «Чернігівобленерго»)
не є підставою для включення до реєстру
вимог кредитора, які згідно із Законом
підлягають списанню.

Крім того, як визначено Законом,
списання заборгованості проводиться
на підставі взаємно погоджених актів
звіряння учасниками процедури
списання, а оскільки такий акт з боку
кредитора підписаний, то це свідчить
про те, що заборгованість боржника
перед кредитором, яка обліковувалася
за станом на 01.09.2012р. а також пені,
штрафні та фінансові санкції, 3% річних
та інфляційні нарахування, встановлені
рішенням суду від 14.06.2012р., слід вважати
списаними, а з врахуванням викладеного,
господарський суд вважає, що вимоги
кредитора до боржника у розмірі 73101,42
грн. необхідно відхилити.

Отже, доводи відповідача не
приймаються судом, як безпідставні,
оскільки сума заборгованості позивача
перед відповідачем, на яку посилається
відповідач вважається списаною.

У відповідності зі ст. 193
Господарського кодексу України та
ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Враховуючи, що відповідач в порушення
ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України,
ст. 193 Господарського кодексу України
взяті на себе зобов'язання не виконав,
суд з урахуванням вищезазначеного,
доходить висновку, що позовні вимоги
щодо стягнення 51 856,67 грн. боргу,
правомірні і підлягають задоволенню

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Позивачем нараховано та пред'явлено до
стягнення 1694,07 грн. - 3% річних та 54,97 грн.
інфляційних за період з 19.02.2012р. по
12.03.2014 р.

Докази сплати суми інфляційних та
трьох відсотків річних відповідач не
надав.

Матеріалами справи підтверджується
вручення відповідачеві восьми
рахунків (наявністю штампу відповідача
з зазначенням дати) рахунок від 30.04.2013
на суму 2080,80 грн. одержаний
відповідачем 08.05.2013, рахунок від 31.05.13 на
суму 1808,90 грн., одержаний відповідачем
05.06.2013., рахунок від 28.06.13 на суму 1411,66
грн., одержаний відповідачем 08.07.13,
рахунок від 31.07.13 на суму 1696,09 грн.,
одержаний відповідачем 06.08.2013, рахунок
від 30.08.13 на суму 1218,42 грн., одержаний
відповідачем 04.09.13, рахунок від 30.09.2013 на
суму 1876,73 грн., одержаний відповідачем
03.10.2013, рахунок від 31.10.13 на суму 2075,06
грн., одержаний відповідачем 04.11.13,
рахунок від 29.11.13 на суму 2305,67 грн.
одержаний відповідачем 04.12.13., на двох
листах № 71 від 06.02.2013 та № 141 від 05.03.2013
про направлення рахунків міститься
дата та підпис невідомої особи,
належність якого працівнику
відповідача заперечується
відповідачем. Доказів підтвердження
дати направлення (вручення)
відповідачу решти рахунків не надана
позивачем.

З врахуванням умов договору відповідач
зобов'язаний був сплатити вартість
послуг за рахунками від 30.04.2013 на суму
2080,80 грн. до 18.05.2013, від 31.05.2013 на суму 1808,90
грн. до 15.06.2013, від 28.06.2013 на суму 1411,66 грн.
до 18.07.2013, від 31.07.2013 на суму 1696,09 грн. до
16.08.2013, від 30.08.2013 на суму 1218,42 грн. до
14.09.2013, від 30.09.2013 на суму 1876,73 грн. до
13.10.2013, від 31.10.2013 на суму 2075,06 грн. до
14.11.2013, від 29.11.2013 на суму 2305,67 грн. до
14.12.2013.

В порушення умов договору відповідач
вартість послуг не сплатив.
Матеріалами справи підтверджується
правомірність вимог по нарахуванню 222,15
грн. 3% річних та 11,71 грн. інфляційних
нарахувань за прострочку сплати
вартості послуг за вищевказаними
восьми рахунками за період прострочки
оплати, відповідно, з 19.05.2013р., з 19.06.2013р.,
з 19.07.2013р., з 19.08.2013р., з 19.09.2013р., з 19.10.2013р.,
з 19.11.2013р., з 19.12.2013р. по 12.03.2014р.. Таким
чином, позов в цій частині вимог
підлягає задоволенню.

В решті вимог про стягнення суми
інфляційних та 3% річних позов
задоволенню не підлягає за
недоведеністю позивачем дати настання
права вимоги сплати за рештою рахунків
та, відповідно, правомірності
нарахування за визначений позивачем
період.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на сторін
пропорційно задоволеним позовним
вимогам відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст.ст.525,526,546,549,625 Цивільного
кодексу України ст.ст. 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Стягнути з ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО
ТОВАРИСТВА "ЧЕРНІГІВОБЛЕНЕРГО", код
22815333, вул. Горького, 40, м. Чернігів, 14000,
на користь ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА
«НІЖИНСЬКИЙ РЕМОНТНИЙ ЗАВОД
ІНЖЕНЕРНОГО ОЗБРОЄННЯ», вул. Прилуцька,
131, м. Ніжин, Чернігівська область, 16612,
51856,67 грн. боргу, 222,15 грн. річних, 11,71 грн.
інфляційних, 1775,36 судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 18.04.2014

Суддя
Скорик Н.О.