ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року Справа № 922/4634/13 Вищий
господарський суд України у складі:
суддя Харченко В.М. - головуючий, судді
Бенедисюк І.М. і Львов Б.Ю.

розглянув касаційну скаргу Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, м.Київ

на постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
18.02.2014

зі справи № 922/4634/13

за позовом Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, м.Київ (далі - Фонд)

до Державного підприємства "Спеціальне
проектно-технологічне бюро виробничих
потужностей", м.Харків (далі -
Підприємство)

про стягнення 145 000,00 грн.

Судове засідання проведено за участю
представників сторін:

позивача - Головко П.В.;

відповідача - Горецький О.В.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року Фонд звернувся з
позовом, згідно з яким просив стягнути
з Підприємства 95 000,00 грн. штрафу та 50
000,00грн. збитків за порушення
зобов'язань за договором від 13.07.2011 №
127-Ф-11 на надання послуг з технічних
випробувань та аналізу. Свої вимоги
мотивував тим, що у строки, передбачені
Календарним планом (Додаток № 2) до
Договору, з урахуванням змін внесених
до нього додатковою угодою від 28.12.2012 №
4, Підприємство послуги за другим
етапом робіт, а, отже, в цілому за
Договором не надало. У цьому зв'язку
позивач на підставі пункту 2 цієї угоди
та пункту 3.1 Договору наполягав на
стягненні з відповідача наведених
грошових сум.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 24.12.2013 у справі
№ 922/4634/13 (суддя Жиляєв Є.М.), яке
залишено без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 18.02.2014 (колегія
суддів у складі: суддя Істоміна О.А -
головуючий, судді Барбашова С.В. і
Плужник О.В.), у задоволенні позову
відмовлено.

У касаційній скарзі до Вищого
господарського суду України Фонд
просить скасувати рішення суду першої
інстанції від 24.12.2013, постанову
апеляційного суду від 18.02.2014 та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити. Скарга мотивована
тим, що судові рішення попередніх
інстанцій прийняті з порушенням норм
матеріального та процесуального права.

Перевіривши правильність застосування
судами попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
Вищий господарський суд України не
знаходить підстав для задоволення
касаційної скарги.

Відповідного висновку суд дійшов на
підставі такого.

Як встановлено судами, 13.07.2011 сторонами
зі справи був укладений договір № 127-Ф-11
на надання послуг з технічних
випробувань та аналізу (далі-Послуги)
(74.30.1) (Заходи щодо забезпечення
реалізації Програми робіт Фонду на 2011
рік), (далі-НПАОП) "Розроблення Правил
охорони праці під час виробництва
радіо та електронної апаратури"
(далі-Договір), згідно з умовами якого
Підприємство зобов'язалося надати
Фонду Послуги у кількості, обсязі, за
цінами та у строки, визначені
Технічними вимогами (Додаток № 1) і
Календарним планом (Додаток № 2),
Калькуляцією кошторисної вартості
(Додаток № 3), які є невід'ємними
частинами Договору, а Фонд зобов'язався
оплатити Підприємству надані Послуги у
розмірі та строки, які визначені
Договором.

Відповідно до пунктів 3.1, 4.1 Договору
загальна вартість Послуги складала
95000,00грн., а розрахунок за її надання
Фонд повинен був здійснювати поетапно,
упродовж 15 (п'ятнадцяти) банківських
днів з дня підписання сторонами акта
приймання-передачі виконаного етапу.

Пунктами 5.2, 5.3, 5.4 Договору встановлено,
що місцем передачі наданих Послуг є
виконавча дирекція Фонду, а результати
цих Послуг передаються по кожному
етапу Підприємством Замовнику з
супровідним листом. Приймання Послуг
здійснюється поетапно, з підписанням
актів приймання-передачі послуг по
кожному етапу.

Згідно з Календарним планом (Додаток №
2) до Договору виконання робіт мало
здійснюватися у два етапи: перший етап
зі строком виконання липень-жовтень
2011року, другий етап листопад-грудень
2011року відповідно.

Судами також встановлено, що
Підприємство перший етап робіт за
Договором виконало своєчасно і в
повному обсязі, у зв'язку з чим
сторонами був складений акт приймання -
передачі робіт від 09.11.2011 №1.

При цьому, по другому етапу робіт
Підприємством була доопрацьована
остаточна редакція проекту НПАОП та
листом від 09.12.2011 №14-134 подана на
затвердження до Держгірпромнагляду
України, але останній його не затвердив
та не передав до Мінюсту України, що
унеможливило подальше виконання
Підприємством своїх зобов'язань за
Договором, тобто з причин незалежних
від нього.

У цьому зв'язку сторонами неодноразово
укладались додаткові угоди щодо
продовження терміну дії Договору та
терміну остаточного виконання
зобов'язань за Договором. Так,
останньою додатковою угодою від 28.12.2012
№ 4 до Договору, сторони погодили строк
його дії та надання Послуги за
Договором в цілому, зокрема, за другим
етапом виконання робіт до 01.10.2013.

Крім того, судами серед інших обставин
справи було встановлено, що відповідно
до Указу Президента України "Про деякі
заходи з оптимізації системи
центральних органів виконавчої влади"
від 24.12.2012 № 726/2012 право затвердження
НПАОП було передано Міністерству
енергетики та вугільної промисловості
України з координуванням та
спрямовуванням діяльності Державної
служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України через
Міністра енергетики та вугільної
промисловості України.

З метою вирішення питання щодо
процедури затвердження проекту НПАОП
та направлення його на погодження,
Підприємство неодноразово зверталося
до Держгірпромнагляду України, але
останній повідомив відповідача про те,
що проект НПАОП знаходиться на
погодженні у відповідних органах
виконавчої влади, що, з урахуванням
визначених термінів на його
погодження, не дає можливості
Підприємству виконати умови Договору у
встановлений термін.

Сукупності встановлених у справі
обставин суди попередніх інстанцій
дали належну оцінку і дійшли вірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог.

При цьому суди правильно виходили з
того, що Підприємством вживалися усі
залежні від нього заходи щодо
належного виконання зобов'язання, а
затримка виконання робіт за Договором,
зокрема другого етапу робіт, сталася не
з його вини, а в результаті зміни
законодавчого порядку погодження
документації.

Доводи скаржника щодо неправильності
прийнятих за справою судових рішень
зводились, по суті, до переоцінки
поданих доказів і не можуть бути взяті
до уваги, оскільки їх обґрунтованість
не підтверджується наявними
матеріалами справи.

Враховуючи зазначене, а також з огляду
на те, що наведені у касаційній скарзі
доводи висновків попередніх судових
інстанцій не спростовують, суд не бере
їх до уваги і вважає, що оскаржувані
судові рішення відповідають вимогам
чинного законодавства і підстав для їх
скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 111-5, 111-7, 111-9, 111-11
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Харківської області від 24.12.2013 та
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 18.02.2014 у справі
№ 922/4634/13 залишити без змін, а касаційну
скаргу Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України -
без задоволення.

Суддя В.Харченко Суддя І.Бенедисюк
Суддя Б.Львов