ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.04.2014
Справа № 39/323пн

Колегія суддів господарського суду
Донецької області у складі:
головуючого судді Макарової Ю.В.,
суддів Осадча А.М. та Левшина Г.В., при
секретарі судового засідання
Горячовій М.В., розглянувши матеріали
справи

за позовною заявою: Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" м. Маріуполь

до відповідача1: Дочірнього
підприємства "Донецький облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" м.
Донецьк

до відповідача2: Комунального
підприємства "Компанія "Вода Донбасу" м.
Донецьк

за участю: Прокурора Донецької області

про: визнання векселів такими, що не
мають вексельної сили та не підлягають
оплаті

за участю уповноважених представників:

від позивача: Потоцька С.С (довіреність
№250-29Д від 31.03.2014р.);

від відповідача 1: Анфьорова К.С.
(довіреність №75 від 06.08.2013р.);

від відповідача 2: Левада Ю.М.
(довіреність №03-49 від 16.12.2013р.);

за участю прокурора: Гузь В.В
(посвідчення № 001505 від 27.08.2012р.).

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Відкрите акціонерне
товариство "Маріупольський завод
важкого машинобудівництва"
м.Маріуполь, Донецької області,
звернувся до господарського суду з
позовами до Дочірнього підприємства
"Донецький облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" м.Донецьк (відповідач-1)
та до Державного підприємства
«Укрпромводчермет» м. Донецьк
(відповідач2), про визнання векселів №
3578, №3577, №3573, №
3572, № 3576, виданих 12.11.1999р.,
такими, що не мають вексельної сили та
не підлягають оплаті.

Позовні вимоги обґрунтовані
відсутністю у позивача обов'язку з
оплати простих векселів з огляду на те,
що їх було підписано не уповноваженими
товариством особами, крім того позивач
посилається на ті обставини, що в
порушення норм законодавства назва
векселів викладена українською мовою,
а тест векселів викладений російською
мовою, між позивачем та ДП
«Укрпромводчормет» немає письмового
договору про проведення розрахунків
векселем.

Ухвалами від 11.11.2009р. судом (суддя
Морщагіна Н.С.) порушено провадження по
справам №39/323пн, №39/324пн, №39/325пн,
№39/326пн, №39/327пн.

Ухвалами суду від 13.11.2009р. по справам
№39/323пн, №39/324пн, №39/325пн, №39/326пн,
№39/327пн за клопотанням позивача вжиті
заходи забезпечення позову, а саме
зупинено стягнення за простими
векселями № 3578, №3577,
№3573, № 3572, № 3576 від
12.11.1999р., які емітовані ВАТ "Азов",
правонаступником якого згідно
розпорядження міського голови м.
Маріуполя Донецької області № 241р/341р,
п. 1.1 статуту ВАТ "Маріупольський завод
важкого машинобудування", є ВАТ
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" м. Маріуполь.

Ухвалами суду від 01.02.2010р. по справам
№39/323пн, №39/324пн, №39/325пн, №39/326пн,
№39/327пн відповідач-2, Державне
підприємство "Укрпромводчормет",
змінений на процесуального
правонаступника Комунальне
підприємство „Компанія „Вода
Донбасу".

25.08.2010р. відповідач-1 надав відзив на
позовну заяву, у якому вважає позовні
вимоги безпідставними та такими, що не
підлягають задоволенню, просив суд
припинити провадження у справі через
відсутність предмету спору. Крім того
відповідач-1 звертав увагу на те, що
нормативні акти, якими позивач
обґрунтовує свої позовні вимоги,
набули чинності пізніше, ніж були
видані спірні векселі.

06.09.2010р. по справам №39/323пн, №39/324пн,
№39/325пн, №39/326пн, №39/327пн Прокуратурою
Донецької області через канцелярію
суду в порядку ст. 29 ГПК України було
подано повідомлення про вступ
прокурора до розгляду справи.

21.09.2010р. позивач надав доповнення до
позову, у яких також посилався на те, що
довіреність №250-6Д від 04.01.1999р. на ім'я
ОСОБА_6 підписана невідомою і не
уповноваженою ВАТ «Азов» особою,
векселя не містять безперервний ряд
індосаментів.

21.09.2010р. відповідач-1 надав суду
доповнення до відзиву, у яких в тому
числі посилався на те, що засвідчення
векселя печаткою підприємства
свідчить про схвалення видачі векселя
та набуття зобов'язань за цим векселем,
з огляду на що просив суд відмовити у
задоволенні позовних вимог.

05.10.2010р. відповідач-1 надав суду
додаткові письмові пояснення, у яких
зазначив, що позивачем не надано суду
жодного доказу у підтвердження того, що
підпис на спірному векселі належить не
головному бухгалтеру, в тому числі
вважає, що позивачем не підтверджено,
яка особа станом на видачу спірного
векселя була керівником підприємства.

20.10.2010р. відповідач-2 надав відзив на
доповнення до позову, відповідно до
якого вважає посилання позивача на
норми ГК України та ЦК України
необґрунтованими, оскільки не були
відсутніми спеціальні норми, які
регулювали вексельні відносини. Вважає
посилання позивача на дефект форми
векселя такими, що не заслуговують на
увагу. Відносно посилань позивача на
переривання індосаментного ряду на
векселі пояснив, що Маріупольське РУ
ДПП «Укрпромводчермет», яке не було на
той час самостійною юридичною особою,
передало вексель юридичній особі ДПП
«Укрпромводчермет».

08.11.2010р. позивач надав суду доповнення
до позовної заяви, у якому посилається
на те, що позивач не схвалив видачу
спірних векселів, через що векселі не
створили для позивача цивільні права
та обов'язки. Оскільки на векселях
фактично відсутній підпис керівника
підприємства, позивач, посилаючись на
відсутність у векселях всіх необхідних
реквізитів, вважає, що векселі не мають
сили простого векселя.

09.11.2010р. по справам №39/323пн, №39/324пн,
39/325пн, №39/326пн, №39/327пн в порядку ст. 41
ГПК України суддею Мєзєнцевим Є.І. було
призначено судову почеркознавчу
експертизу, проведення якої доручено
Донецькому науково-дослідному
інституту судових експертиз, проте
експертиза не була проведена.

15.02.2011р. до суду надійшли письмові
пояснення ОСОБА_5 від 14.02.2011р.,
відповідно до яких останній стверджує,
що не підписував векселі №3576 від
12.11.1999р., №3577 від 12.11.1999р., №3573
від 12.11.1999р., №3572 від 12.11.1999р.,
№3576 від 12.11.1999р.

Склад суду по справам неодноразово
змінювався, провадження по справам
неодноразово зупинялось у зв'язку з
апеляційним та касаційним
провадженням.

Ухвалами суду від 15.11.2011р. (суддею
Макаровою Ю.В.) по справам №39/326пн та
№39/327пн, ухвалами від 12.10.2011р. (суддею
Лейба М.О.) по справам №39/323пн та 39/324пн,
№39/325пн призначалася судова
почеркознавча експертиза, проведення
якої доручено Науково-дослідному
експертно-криміналістичному центру
при Головному управлінні МВС України у
Донецькій області, проте експертиза не
була проведена.

Розпорядженнями заступника голови
господарського суду від 17.06.2011р. справи
№39/326пн, № 39/327пн передані на повторний
автоматичний розподіл, за результатами
якого для розгляду вищевказаних справ
призначено суддю Макарову Ю.В.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду від 06.09.2012р. справу
№39/323пн передано на розгляд судді
Макарової Ю.В.

Розпорядженнями заступника голови
господарського суду від 07.12.2012р. справи
№39/324пн, №39/325пн були передані в
провадження судді Макарової Ю.В.

Ухвалами суду від 14.01.2013р.
господарським судом було зупинено
провадження по справам №39/323пн, №39/324пн,
№39/325пн, №39/326пн, №39/327пн у зв'язку з
призначенням судової почеркознавчої
експертизи, проведення якої доручено
Науково-дослідному
експертно-криміналістичному центру
при Головному управлінні МВС України у
Донецькій області.

Після повернення справ до
господарського суду Донецької області
разом з висновком експерта, ухвалами
суду від 30.01.2014р. провадження по справам
№39/323пн, №39/324пн, №39/325пн, №39/326пн,
№39/327пн було поновлено та призначено до
розгляду.

11.02.2014р. відповідач-1 надав письмові
пояснення, відповідно до яких вважає
висновок судового експерта неналежним
доказом по справі, мотивуючи свою
позицію тим, що експертиза була
проведена на підставі вільних зразків
почерку та підпису ОСОБА_5, які позивач
надав через канцелярію суду
одноособово експерту для проведення
експертизи.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 12.02.2014р. був
призначений колегіальний розгляд
справ №39/326пн, №39/327пн у складі
головуючого судді Макарової Ю.В., судді
Осадчої А.М. та судді Левшиної Г.В.

25.02.2014р. відповідач-2 надав суду
письмові пояснення, відповідно до яких
вважає висновок судового експерта
неналежним доказом по справі і таким,
що не може бути підставою для визнання
спірних векселів такими, що не мають
вексельної сили.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 27.02.2014р.
призначений колегіальний розгляд
справ №39/323пн, №39/324пн, 39/325пн у складі
головуючого судді Макарової Ю.В., судді
Осадчої А.М. та судді Левшиної Г.В.

27.02.2014р. та 11.03.2014р. позивач надав суду
письмові пояснення по справі,
відповідно до яких наполягає на тому,
що оскільки спірні векселі не містять
підпису керівника та головного
бухгалтера ВАТ «Азов», останні не мають
вексельної сили через дефект форми.
Крім того позивач вважає, що норми
цивільного законодавства щодо
схвалення правочину не можуть
застосовуватися до спірних
правовідносин, так як у даному випадку
правовідношення регулюються нормами
спеціального вексельного
законодавства. Додатково позивач
повідомив анкетні дані особи ОСОБА_6,
зокрема те, що вказана особа у період з
15.10.1997р. по 21.02.2000р. займала посаду
головного інженера ВАТ «Азов».

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 01.04.2014р. на підставі ст. 58
ГПК України були об'єднані
господарські справи № 39/323пн, №39/324пн,
№39/325пн, №39/326пн, №39/327пн в одну справу
за номером №39/323пн.

Востаннє судова колегія відклала
розгляд справи на 14.04.2014р.

У судовому засіданні 14.04.2014р.
прокурор проти задоволення позовних
вимог заперечив, підтримав позицію
відповідача-1 по справі.

Під час судового засідання 14.04.2014р.
представник позивач просив суд визнати
спірні векселі такими, що не мають
вексельної сили та не підлягають
оплаті з боку ПАТ "Маріупольський завод
важкого машинобудування", на вимогу
ухвали суду від 01.04.2014р. надав судовій
колегії усні пояснення, які
відображені у протоколі судового
засідання від 14.04.2014р.

Під час судового засідання 14.04.2014р.
представники відповідачів проти
задоволення позовних вимог заперечили
з підстав, які викладені письмово.

Зокрема, представник відповідача-1
повідомив, що на теперішній час у
відповідача-1 відсутні відомості щодо
стану розгляду Ворошиловським РВ ДМУ
ГУМВС України в Донецькій області
заяви відповідача-1 відносно порушення
кримінального провадження відносно
посадових осіб ТОВ «Азов». Крім того,
представник відповідача-1 пояснив, що
на момент передачі векселів
«Дортехнологія», «Доррембуд № 1»,
«Доррембуд № 3», «Доррембуд № 6» та
«Дорремонтбуд № 8» були самостійними
юридичними особами, у подальшому
зазначені юридичні особи у якості
філій увійшли до складу ДП "Донецький
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України".

Про необхідність витребування від
сторін будь-яких інших доказів, без
яких неможливо розглянути дану справу,
до суду не заявлялося.

Сторони повідомили про відсутність
будь-яких інших доказів в
обґрунтування позиції зі спору.

З врахуванням вищенаведеного, судова
колегія визнала за можливе розглянути
справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України
складено протокол судового засідання.

Вислухавши під час судових засідань
прокурора та представників сторін,
дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду докази в порядку
ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
12.11.1999р. Відкритим акціонерним
товариством "Азов", правонаступником
якого згідно розпорядження міського
голови м. Маріуполя Донецької області
№ 241р/341р, п. 1.1 статуту Відкритого
акціонерного товариства
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" є позивач, згідно
актів про вексельний платіж № 237/К66-105
передано ДП "Укрпромводчормет" в якості
засобу платежу прості векселі: №
3576, № 3577, № 3578, №
3572, №3573.

Вказаними актами платник ВАТ «Азов»
та отримувач ДП "Укрпромводчормет"
засвідчили, що векселя передаються як
засіб платежу в рахунок погашення
зобов'язань платника перед
отримувачем, які виникли з договору від
15.01.1997р. №145.1.609.388.0183.97 за поставлену
воду.

За вказаними векселями позивач прийняв
на себе зобов'язання зі сплати суми
грошових коштів у розмірі 125000,00грн. за
кожним векселем на користь ДП
"Укрпромводчормет", правонаступником
якого є Комунальне підприємство
„Компанія „Вода Донбасу", чи його
наказу у строк платежу за
пред'явленням.

В подальшому спірні векселі шляхом
індосаменту були отримані
Адміністрацією автомобільних доріг в
Донецькій області, після чого передані
«Дортехнологія», «Доррембуд № 1»,
«Доррембуд № 3», «Доррембуд №6» та
«Дорремонтбуд №8».

За поясненнями представника
відповідача-1, на момент передачі
векселів «Дортехнологія», «Доррембуд
№ 1», «Доррембуд № 3», «Доррембуд № 6» та
«Дорремонтбуд № 8» були самостійними
юридичними особами, у подальшому в
державних дорожніх підприємствах
відбулася реорганізація і зазначені
юридичні особи у якості філій увійшли
до складу ДП "Донецький облавтодор" ВАТ
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України".

Вказані обставини також відображені у
наявних в матеріалах справи листах за
підписом директора ДП "Донецький
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України",
якими підприємство зверталось до
векселедавця з проханням підтвердити
заборгованість по спірним векселям.

Таким чином, законним держателем
спірних векселів є ДП "Донецький
облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України".

14.10.2009р. відповідачем-1 на адресу
Відкритого акціонерного товариства
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" були направлені
листи, якими останнього було
повідомлено про те, що держателем
спірних векселів є Дочірнє
підприємство "Донецький облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України".

16.11.2009р. приватним нотаріусом
Маріупольського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 на
прохання ДП "Донецький облавтодор" ВАТ
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" вчинено
протест про неоплату спірних векселів
(зареєстровано в реєстрі за № 2393, 2392, 2390,
2389, 2391), які пред'явлені до векселедавця
Відкритого акціонерного товариства
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" з вимогою про оплату
13.11.2009р. та за яким векселедержатель
платежу не отримав. В протесті про
неоплату векселів вказано, що заявлені
такі мотиви відмови: оскарження
векселя.

Згідно засвідчених копій витягу зі
Статуту Публічного акціонерного
товариства „Маріупольський завод
важкого машинобудування" (Нова
редакція) 2011року, Свідоцтва про
державну реєстрацію юридичної особи
Серія А01 №322096, які були надані
позивачем до суду, Відкрите акціонерне
товариство "Маріупольський завод
важкого машинобудування" змінило назву
на Публічне акціонерне товариство
"Маріупольський завод важкого
машинобудування".

Як вбачається з п.1.2 Статуту
ПАТ "Маріупольський завод важкого
машинобудування", товариство є
правонаступником усіх прав та
обов'язків ВАТ "Маріупольський завод
важкого машинобудування".

Відповідно до ч.5 п.5 Прикінцевих
положень Закону України "Про
акціонерні товариства", приведення
діяльності у відповідність із нормами
цього Закону, статутів та внутрішніх
положень акціонерних товариств,
створених до набрання чинності цим
Законом, у тому числі зміна
найменування акціонерних товариств з
відкритого або закритого на публічне
або приватне, не є перетворенням та не
потребує застосування процедури
припинення.

Отже, у даному випадку ВАТ
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" було перейменовано у
ПАТ "Маріупольський завод важкого
машинобудування" без зміни
організаційно-правової форми
юридичної особи та судовою колегією
прийнято до уваги зміну найменування
позивача.

Посилаючись на те, що векселі
№3578, №3577, №3573, №
3572, № 3576, видані 12.11.1999р., не
мають вексельної сили та не підлягають
оплаті з боку ПАТ "Маріупольський завод
важкого машинобудування", позивач
звернувся із даним позовом до суду.

Відповідачі позовні вимоги не визнали
з підстав, викладених письмово.
Прокурор підтримав позицію зі спору
відповідача-1.

Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає вимоги
позивача до відповідачів такими, що
підлягають частковому задоволенню,
враховуючи наступне:

Предметом позову є визнання векселів
№3578, №3577, №3573, №
3572, № 3576, виданих 12.11.1999р.,
такими, що не мають вексельної сили та
не підлягають оплаті з боку позивача.

Оскільки спірні векселі були видані
12.11.1999р., то на спірні правовідносини
поширюються Положення про переказний і
простий вексель, затверджене
постановою ЦВК і РНК СРСР від 7 серпня
1937р. № 104/1341 (далі Положення), Закон
України "Про цінні папери та фондову
біржу" від 18.06.1991р. №1201-ХІІ, які діяли на
час виникнення спірних правовідносин,
оскільки вони є спеціальними законами,
що регулюють вексельні правовідносини,
якими встановлені, зокрема, порядок
видачі, форму переказного та простого
векселя, наслідки порушення правил їх
видачі та оформлення, а також підстави
виконання вексельних зобов'язань.

Вексельний обіг з використаннями
простого і переказного векселів,
відповідно до Женевської конвенції від
1930 року, запроваджено постановою
Верховної Ради України від 17.06.1992 року
№2470-ХІІ.

На виконання цієї постанови та Закону
України "Про цінні папери та фондову
біржу" постановою Кабінету Міністрів
України та Національного банку України
від 10.09.1992 року №528 затверджено Правила
виготовлення та використання
вексельних бланків, якими передбачено,
що до затвердження Порядку випуску та
обігу векселів, використання
вексельних бланків здійснюється
відповідно до Положення про простий і
переказний вексель, затвердженого
постановою ЦВК і РНК СРСР від 07.08.1937
року №104/1341.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про
цінні папери та фондовий ринок» (в
редакції яка діяла на час видачі
спірних векселів), вексель - це цінний
папір, який засвідчує безумовне
грошове зобов'язання векселедавця
сплатити після настання строку
визначену суму грошей власнику векселя
(векселедержателю). Випускаються такі
види векселів: простий, переказний.

Частина 3 ст. 21 Закону України «Про
цінні папери та фондовий ринок»
визначає, що простий вексель містить
такі реквізити:

а) найменування - "вексель";

б) просту і нічим не обумовлену
обіцянку сплатити визначену суму;

в) зазначення строку платежу;

г) зазначення місця, в якому повинен
здійснюватись платіж;

д) найменування того, кому або за
наказом кого платіж повинен бути
здійснений;

е) дату і місце складання векселя;

є) підпис того, хто видає документ
(векселедавця).

Порядок випуску та обігу векселів
визначається Кабінетом Міністрів
України.

Згідно ст. 75 Положення простий вексель
містить такі реквізити:

1) найменування "вексель", яке включене
безпосередньо в текст і висловлене
тією мовою, якою цей документ
складений;

2) просте і нічим не обумовлене обіцяння
сплатити визначену суму;

3) зазначення строку платежу;

4) зазначення місця, в якому має бути
здійснений платіж;

5) найменування того, кому або за
наказом кого платіж повинен бути
здійснений;

6) зазначення дати і місця складання
векселя;

7) підпис того, хто видає документ
(векселедавця).

Згідно ст. 76 Положення документ, у якому
відсутній будь-який з реквізитів,
вказаних у частинах третій і четвертій
цієї статті, відповідно для простого і
переказного векселів, не має сили
простого або переказного векселя, за
винятком таких випадків: простий
вексель, строк платежу у якому не
вказано, розглядається як такий, що
підлягає оплаті за пред'явленням; у
разі відсутності особливого
зазначення місце складання документа
вважається місцем платежу і разом з тим
місцем проживання векселедавця;
простий вексель, у якому не вказано
місце його складання, розглядається як
підписаний у місці, позначеному поруч з
найменуванням векселедавця. Вказана
норма кореспондується з приписами ст. 21
Закону України «Про цінні папери та
фондовий ринок» (в редакції яка діяла
на час видачі спірних векселів).

Отже, єдиною підставою, яка позбавляє
вексель вексельної сили, є відсутність
у документі будь-якого з обов'язкових
реквізитів, зазначених у ст. 75
Положення, ст. 21 Закону України «Про
цінні папери та фондовий ринок» (дефект
форми), інших підстав законом не
передбачено.

Тобто, навіть виявлення підробленого
підпису на векселі від імені
векселедавця або ж підпису вигаданих
осіб чи інших осіб, які не можуть
зобов'язуватися за векселем з тих чи
інших підстав, не означає відсутності
такого підпису взагалі. Такий вексель
не слід вважати таким, що має дефект
форми - відсутність підпису.

Відповідно до ст.ст. 4-2, 4-3 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом. Судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
а обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Матеріалами справи підтверджується,
що 12.11.1999р. Відкритим акціонерним
товариством "Азов" емітовані та видані
ДП "Укрпромводчормет" прості векселі: №
3576 на суму 125000,00грн, № 3577 на
суму 125000,00грн., № 3578 на суму
125000,00грн., № 3572 на суму 125000,00грн.,
№3573 на суму 125000,00грн., у яких не
вказано строку платежу. Відповідно до
вексельного законодавства, прості
векселі, строк платежу у яких не
вказано, розглядаються як такі, що
підлягають оплаті за пред'явленням.

Спірні векселі у графах «Керівник»,
«Гл. бухгалтер» містять підписи осіб,
які підписалися від імені керівника та
головного бухгалтера Відкритого
акціонерного товариства "Азов" без
зазначення їх прізвищ, підписи
скріплені печаткою товариства.
Зокрема, у графі «Гл. бухгалтер» наявна
приписка «За».

Судом встановлено, що за змістом та
формою спірні векселі відповідають
вимогам пункту 75 Положення і статті 21
Закону України «Про цінні папери та
фондовий ринок» та мають силу цінного
паперу - простого векселя.

Викладення тексту вексельного
бланка українською мовою, а тексту
векселя російською мовою не є
підставою для визнання його таким, що
виконаний з дефектом форми.

Отже, судом не встановлено дефекту
форми векселів, а будь-яких інших
підстав, які б позбавляли їх вексельної
сили, законодавством не передбачено.

Враховуючи викладені обставини,
позовні вимоги в частині визнання
векселів №3578, №3577,
№3573, № 3572, №3576, виданих
12.11.1999р., такими, що не мають вексельної
сили, є необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню.

Відповідно до наявних в матеріалах
справи наказу АТ «Азов» від 01.12.1998р. №
183-к, наказу Фонду державного майна
України № 2204 від 23.11.1998р., ОСОБА_5 був
призначений на посаду голови правління
ВАТ «Азов» з 05.09.1998р., звільнений з
вказаної посади з 10.12.1999р. згідно з
наказом Національного агентства
України з управління державними
корпоративними правами № 450 від
10.12.1999р., наказом АТ «Азов» від 11.12.1999р.
№1-к.

Під час розгляду справи позивач
стверджував, що підпис на спірних
векселях з боку керівника не належить
генеральному директору голові
правління ВАТ «Азов» ОСОБА_5, посилався
на те, що вказаний підпис належить
особі, яка не була належним чином
уповноважена на такі дії юридичною
особою. Крім того, позивач вважає, що з
боку позивача векселі також не
підписані головним бухгалтером,
оскільки у тексті векселів наявна
приписка «За» Гл. Бухгалтера».

За поясненнями представника позивача,
йому не відомо кому саме належить
підпис на спірних векселях від імені
керівника та головного бухгалтера ВАТ
«Азов».

На вимогу суду відносно того, яка особа
виконувала обов'язки генерального
директора Відкритого акціонерного
товариства «АЗОВ» станом на момент
видачі спірних векселів, представник
позивача у судових засіданнях,
посилаючись на наказ 244-к від 29.10.1999р. та
табель обліку використання робочого
часу за 2-е півріччя 1999р. ОСОБА_5,
стверджував, що 12.11.1999р. обов'язки
генерального директора ВАТ «АЗОВ»
виконував ОСОБА_5.

15.02.2011р. до суду надійшли письмові
пояснення ОСОБА_5, відповідно до яких
останній стверджує, що не підписував
вексель №3576 від 12.11.1999р., №3577
від 12.11.1999р., №3573 від 12.11.1999р.,
№3572 від 12.11.1999р., №3576 від
12.11.1999р.

З метою встановлення обставин
належності підпису на спірних
векселях, господарським судом ухвалою
від 15.11.2011р. призначалася судова
почеркознавча експертиза, проведення
якої було доручено Науково-дослідному
експертно-криміналістичному центру
при Головному управлінні МВС України у
Донецькій області.

Згідно представленого суду
експертного висновку, експертом
встановлено, що:

1. Підпис директора голови правління
ВАТ «Азов» в нижній частині доручення
№250-6Д від 04.01.1999 року виконаний не
ОСОБА_5, а іншою особою.

2. Підпис у строці «Керівник» в правій
нижній частині простих векселів
№3578, №3577, №3573,
№3572, 3576 від 12.11.1999 року
виконаний не ОСОБА_5, а іншою особою.

Оцінюючи висновок експерта,
господарський суд виходить з того, що
висновок експерта є рівноцінним з
іншими видами доказів та не є
обов'язковим для суду, оскільки
висновок не має заздалегідь
встановленої сили і переваг щодо інших
доказів (частина п'ята статті 42 та
частина друга статті 43 ГПК). Експертний
висновок оцінюється судом у сукупності
з іншими доказами.

Висновок експерта судова колегія
вважає повним та ясним, експертом дано
вичерпні відповіді на всі поставлені
перед експертом питання.

Недотримання порядку призначення та
проведення судової експертизи судом не
встановлено. Будь-які докази, які б
могли свідчити про наявність істотного
порушення норм, які регламентують
порядок призначення і проведення
експертизи, суду не надані.

Приймаючи також до уваги те, що судовий
експерт, якому доручено проведення
експертизи, має вищу юридичну освіту,
кваліфікацію судового експерта з
правом проведення почеркознавчої та
технічної експертизи документів
(свідоцтво №2399, видане ЕКК МВС України
02.07.1997року, підтвердження №470 від 16.05.2012
року), стаж експертної роботи з 1997 року,
судова колегія приймає до уваги
вказаний вище висновок як належний та
допустимий доказ, що кореспондується з
нормами ст. 32-34 ГПК України.

11.02.2014р. від відповідача-1 надійшли
письмові пояснення, відповідно до яких
ДП "Донецький облавтодор" ВАТ "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" вважає висновок
експерта неналежним та недопустимим
доказом по справі, посилаючись на те, що
експертиза була проведена на підставі
вільних зразків почерку та підпису
ОСОБА_5, які позивач надав через
канцелярію суду одноособово експерту
для проведення експертизи, з огляду на
що у відповідача-1 є підстави вважати,
що зразки почерку та підпису ОСОБА_5, на
підставі яких була проведена
експертиза, вказаній особі не належать.

Суд вважає посилання відповідача-1 в
цій частині такими, що не заслуговують
на увагу, оскільки вони не відповідають
фактичним обставинам та матеріалам
справи, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів Інструкції
«Про призначення та проведення судових
експертиз та експертних досліджень»,
яка затверджена Наказом Міністерства
юстиції України від 08.10.98р. N 53/5, експерт
має право відповідно до процесуального
законодавства заявляти клопотання про
надання додаткових матеріалів і
зразків та вчинення інших дій,
пов'язаних із проведенням експертизи.

У разі коли для вирішення
поставлених перед експертом питань
йому необхідні додаткові матеріали
(документи, зразки тощо), він з огляду на
положення частини четвертої статті 31
ГПК вправі просити господарський суд
про їх надання.

Оскільки законом не
передбачено повноважень судового
експерта щодо витребування та
одержання додаткових матеріалів
безпосередньо від учасників судового
процесу, на адресу суду надійшло
клопотання судового експерта про
надання додаткових матеріалів,
необхідних для проведення експертизи,
зокрема, експерт просив суд надати
вільні та експериментальні зразки
підпису ОСОБА_5

Означене клопотання було
розглянуто господарським судом, про що
свідчать відповідні процесуальні
документи.

Так, у виконання клопотань
експерта експериментальні зразки
підпису ОСОБА_5 були відібрані особисто
помічником судді Іванковою Н.Р. у
приміщенні суду, після чого
супровідним листом від 26.11.2010р. за
підписом судді Мєзєнцева Є.І. надіслані
до експертної установи (справа № 39/324пн
до об'єднання з матеріалами справи
№39/323пн).

У виконання вимог ухвали суду від
03.02.2011р. громадянином ОСОБА_5 15.02.2011р.
були надані суду письмові пояснення,
відповідно до яких суд повідомлений
про відсутність у вказаної особи
будь-яких документів зі зразками
власного підпису та почерку, разом з
цим зазначено, що витребувані судом
документи можуть бути надані
позивачем.

Дослідивши матеріали справи
судова колегія встановила, що вільні
зразки почерку та підпису ОСОБА_5, які
містяться на документах, оформлених
під час виконання його повноважень як
генерального директора голови
правління ВАТ «Азов», були надані
позивачем у встановленому порядку
через канцелярію суду 16.02.2011р., 05.10.2010р.
та долучені судом до матеріалів справи.

Враховуючи викладене, в матеріалах
справи відсутні докази того, що підпис
на спірних векселях з боку керівника
ВАТ «Азов» належить генеральному
директору голові правління вказаного
товариства ОСОБА_5

Як вбачається зі змісту клопотань
експерта Донецького
науково-дослідного інституту судових
експертиз про надання додаткових
матеріалів для проведення експертизи,
які надійшли до суду 23.11.2010р. та 02.03.2011р.,
експертом було звернено увагу на
значну схожість досліджуваного
підпису у графі «Керівник» спірних
векселів із зразком підпису ОСОБА_6.

За поясненнями представника
позивача, які були надані під час
судового засідання 14.04.2014р., візуально
підпис у графі „Керівник" в правій
нижній частині спірних векселів має
схожість із підписом ОСОБА_6, який на
час видачі спірних векселів займав
посаду головного інженера ВАТ «Азов».

Відповідно до наявного в матеріалах
справи наказу ВАТ «Азов» від 25.09.1997р. №
90, з 01.10.1997р. заступник голови правління
інженер ОСОБА_6 був призначений на
посаду головного інженера.

Відповідно до наказу ВАТ «Азов» від
16.09.2002р. № 470, з 16.09.2002р. заступник
генерального директора з кооперації та
збиту продукції ОСОБА_6 з 16.09.2002р. був
звільнений за власним бажанням.

За письмовими поясненнями
позивача, які надійшли до суду 27.02.2014р.,
ОСОБА_6 з 15.10.1997р. по 21.02.2000р. займав
посаду головного інженера ВАТ «Азов», з
05.02.2001р - заступник генерального
директора з кооперації та збиту
продукції ВАТ «Азов».

З метою дослідження всіх обставин
справи, ухвалою суду від 05.10.2010р. суд
зобов'язував позивача надати суду:
журнал видачі довіреностей за 1999рік,
посадову інструкцію головного
інженера ОСОБА_6, що була чинною станом
на 1999 рік, всі довіреності від імені ВАТ
«Азов» на ім'я ОСОБА_6, що були чинними у
1999 році, накази про відрядження або
тимчасову непрацездатність
генерального директора (голови
правління) ОСОБА_5 за 4-ий квартал 1999
року.

Під час судового засідання 14.04.2014р.
на вимогу ухвали суду від 01.04.2014р. в
частині надання пояснень та доказів у
їх підтвердження відносно видачі
(реєстрації, обліку) довіреностей, які
були видані від імені ВАТ «Азов» на
право підписання векселів у спірний
період їх видачі, представник позивача
пояснив, що всі довіреності проходили
реєстрацію в журналі обліку
довіреностей, який знаходиться в
матеріалах справи.

Так, в матеріалах справи наявна
засвідчена копія книги реєстрації
довіреностей ВАТ «Азов» (оригінал
наявний в матеріалах справи №39/342пн),
період оформлення з 23.03.1998р. по 24.05.2002р.,
дослідивши яку судом не встановлено
видачі довіреностей на право
здійснювати від імені ТОВ «Азов»
будь-яких операцій з векселями.

Позивачем у виконання вимог суду
також надана засвідчена копія
посадової інструкції головного
інженера ВАТ «Азов», на якій є підпис
ОСОБА_6 про ознайомлення, дослідивши
яку судом не встановлено право
головного інженера здійснювати від
імені ТОВ «Азов» будь-яких операцій з
векселями.

Відповідно до наказу ВАТ «Азов»
від 25.09.1997р. № 90, була в тому числі
введена посада з 01.10.1997р. головного
інженера з визначенням його основних
обов'язків, відповідно до яких судом не
встановлено право головного інженера
здійснювати від імені ТОВ «Азов»
будь-яких операцій з векселями.

В матеріалах справи також наявні
наступні довіреності, які видані від
імені генерального директора голови
правління ВАТ «Азов» ОСОБА_5:

- довіреність №250-6Д від 04.01.1999р. на
ім'я головного інженера товариства
ОСОБА_6, строк дії до 31.12.1999р., яка
містить вичерпний перелік повноважень,
до яких не включено право здійснювати
від імені ТОВ «Азов» операції з
векселями. Зокрема, за висновками
судової почеркознавчої експертизи
підпис директора голови правління ВАТ
«Азов» в нижній частині доручення
№250-6Д від 04.01.1999 року виконаний не
ОСОБА_5, а іншою особою;

- довіреність №250-1Д від 04.01.1999р., строк
дії до 31.12.1999р., видана члену правління
ВАТ «Азов» заступнику генерального
директора МТЗ ОСОБА_9, містить
вичерпний перелік повноважень, до яких
не включено право здійснювати від
імені ТОВ «Азов» операції з векселями;

- довіреність №250-2Д від 04.01.1999р.,
строк дії один рік, видана заступнику
генерального директора з загальних
питань ВАТ «Азов» ОСОБА_15, містить
вичерпний перелік повноважень, до яких
не включено право здійснювати від
імені ТОВ «Азов» операції з векселями.

- довіреність №250-67Д від 10.11.1999р.,
строк дії до 31.12.1999р., видана заступнику
генерального директора з загальних
питань ВАТ «Азов» ОСОБА_15, містить
вичерпний перелік повноважень, до яких
не включено право здійснювати від
імені ТОВ «Азов» операції з векселями;

- довіреність №250-54Д від 09.08.1999р.,
строк дії до 31.12.1999р., видана заступнику
голови правління, заступнику
генерального директора з виробництва
ВАТ «Азов» ОСОБА_11, містить вичерпний
перелік повноважень, до яких не
включено право здійснювати від імені
ТОВ «Азов» операції з векселями;

- довіреність №250-63Д від 10.09.1999р., без
строку дії, видана генеральному
керуючому кадрової служби ВАТ «Азов»
ОСОБА_16, містить вичерпний перелік
повноважень, до яких не включено право
здійснювати від імені ТОВ «Азов»
операції з векселями.

У виконання вимог ухвали суду від
05.10.2010р. в частині надання наказів про
відрядження або тимчасову
непрацездатність генерального
директора (голови правління) ОСОБА_5 за
4-ий квартал 1999 року, позивачем надано
суду наступні докази.

Відповідно до наказу ВАТ «Азов»
від 01.10.1999р. № 235-к, у зв'язку з
відпусткою генерального директора
голови правління ВАТ «Азов» ОСОБА_5 з
04.10.1999р., виконуючим обов'язки
генерального директора призначений
перший заступник генерального
директора Альохін Н.В., виконуючим
обов'язки першого заступника
генерального директора призначений
заступник генерального директора з
виробництва ОСОБА_11

Разом з цим, відповідно до наказу
ВАТ «Азов» № 244-к від 29.10.1999р. голова
правління генеральний директор ВАТ
«Азов» ОСОБА_5 перервав відпустку та
приступив до роботи 29.10.1999р., у зв'язку з
чим виконуючий обов'язки генерального
директора Альохін Н.В. та виконуючий
обов'язки першого заступника
генерального директора ОСОБА_11
повернулися до виконання своїх
обов'язків.

В матеріалах справи також містяться
наступні накази ВАТ «Азов», які видані
від імені генерального директора
голови правління ВАТ «Азов» ОСОБА_5:

- наказ від 17.08.1999р. № 205-к, відповідно до
якого у зв'язку зі службовим
відрядженням з 17.08.1999р. виконуючим
обов'язки генерального директора ВАТ
«Азов» був назначений ОСОБА_11;

- наказ від 01.09.1999р. № 215-к, відповідно до
якого у зв'язку зі знаходженням на
лікарняному з 01.09.1999р. виконуючим
обов'язки генерального директора ВАТ
«Азов» був назначений ОСОБА_11;;

- наказ від 16.09.1999р. № 225-к, відповідно до
якого у зв'язку зі службовим
відрядженням з 16.09.1999р. виконуючим
обов'язки генерального директора ВАТ
«Азов» був назначений ОСОБА_11;

- наказ від 27.09.1999р. №234-к, відповідно до
якого у зв'язку зі службовим
відрядженням з 28.09.1999р. виконуючим
обов'язки генерального директора ВАТ
«Азов» був назначений головний інженер
ОСОБА_6

Дослідивши засвідчену копію табелю
обліку використання робочого часу за
друге півріччя 1999 року ОСОБА_5, судова
колегія встановила, що відображені у
ньому дані відповідають викладеним у
наказах обставинам стосовно періоду
відрядження, відпустки, тимчасової
непрацездатності генерального
директора (голови правління) ОСОБА_5

Разом з цим, за датою 12.11.1999р. (дата
видачі спірних векселів) у табелю
обліку використання робочого часу за
друге півріччя 1999 року ОСОБА_5 відсутні
відомості щодо відрядження, відпустки
або тимчасової непрацездатності
генерального директора (голови
правління) ОСОБА_5, інших відомостей,
які б свідчили про те, що ОСОБА_5 не
виконував свої обов'язки у зазначений
день.

Враховуючи вищевикладене у сукупності,
у матеріалах справи відсутні надані в
порядку ст.ст. 33-36 ГПК України належні
та допустимі докази того, що спірні
векселі були підписані з боку позивача
уповноваженою на це особою.

Як вже зазначалося, позивач в
обґрунтування позовних вимог в тому
числі посилався на те, що векселі не
підписані головним бухгалтером ВАТ
«Азов», оскільки у тексті векселів
наявна приписка «За» Гл. Бухгалтера».

Як свідчать матеріали справи, на посаду
головного бухгалтера ВАТ «Азов»
відповідно до наказу (розпорядження)
№109к від 13.08.1998р. переведена ОСОБА_14,
наказом (розпорядженням) №140к від
17.07.2000р. вказана особа була переведена
на посаду заступника головного
бухгалтера.

Представник позивача під час судового
засідання 14.04.2014р. підтвердив, що на
момент видачі спірних векселів посаду
головного бухгалтера на ВАТ «Азов»
займала ОСОБА_14, однак зазначив, що
візуально підпис на спірних векселях у
графі «Гл. Бухгалтер» не має схожості
із підписом ОСОБА_14 Разом з цим
відомості відносно того, що у спірний
період обов'язки головного бухгалтера
ВАТ «Азов» виконувала не ОСОБА_14, а інша
особа, у позивача відсутні.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень,
а обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судова колегія вважає, що позивачем не
надано суду належні та допустимі
докази в порядку ст.ст. 33-36 ГПК України в
підтвердження посилань на те, що спірні
векселі були підписані з боку
головного бухгалтера позивача не
уповноваженою на це особою.

Разом з цим судова колегія відзначає,
що приписи ст. 75 Положення та ст. 21
Закону України «Про цінні папери та
фондовий ринок», які діяли на час
видачі спірних векселів, не визначають
у якості обов'язкового реквізиту
простого векселю підпису головного
бухгалтера.

Відповідно до ст. 77 Положення про
переказний і простий вексель, яке
затверджене постановою ЦВК і РНК СРСР
від 7 серпня 1937р. № 104/1341, до простого
векселя застосовуються в тому числі
статті 7 та 8 вказаного Положення, які
стосуються переказного векселя.

Так, якщо на переказному векселі є
підписи осіб, нездатних
зобов'язуватися за переказним
векселем, фальшиві підписи або підписи
вигаданих осіб, або ж підписи, які з
усяких інших підстав не можуть
зобов'язувати тих осіб, які їх
поставили, або від імені яких він
підписаний, то підписи інших осіб все ж
не втрачають сили (ст.7 Положення).

За приписами ст. 8 Положення, кожний, хто
підписав переказний вексель як
представник особи, від імені якої він
не був уповноважений діяти, сам
зобов'язаний за векселем, і, якщо він
заплатив, має ті самі права, які мав би
той, хто був вказаний як представник. У
такому ж становищі знаходиться
представник, який перевищив свої
повноваження.

З огляду на це особа, яка отримала
вексель від представника, що не мав
достатніх повноважень на видачу
(передачу) векселя, не може вимагати
виконання зобов'язань за векселем від
особи, котра видала (передала) вексель.
Однак вона вправі вимагати здійснення
платежу за векселем від такого
представника, що поставив свій підпис
на векселі, в обсязі і за умов,
зазначених у векселі, виходячи з того,
що його видано (передано) особисто цим
представником. У разі перевищення
повноважень представником особи, від
імені якої вексель підписано, тобто,
прийняття ним зобов'язання за векселем
від імені іншої особи на суму, що
перевищує ту, в межах якої він мав право
діяти, зобов'язання переноситься на
представника не в повному обсязі, а
лише в межах перевищення. зазначених

За відсутності спеціальних норм у
вексельному законодавстві до
вексельних правочинів застосовуються
загальні норми Цивільного кодексу
України з урахуванням їх особливостей.

Так, за позицією постанови Пленуму
Верховного суду України від 08.06.2007р. № 5
«Про деякі питання практики розгляду
спорів, пов'язаних з обігом векселів»
судам слід також враховувати, що у разі
схвалення в подальшому особою видачі
(передачі) векселя представником без
повноважень або з їх перевищенням,
відповідальність за векселем на
підставі ч. 2 ст. 241 Цивільного кодексу
України несе ця особа, якщо інше не
випливає із самого векселя.

Отже, з огляду на положення ст. 241
Цивільного кодексу України вчинення
представником підприємства дій з
перевищенням повноважень створюють
права та обов'язки для Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" м. Маріуполь лише у
разі наступного їх схвалення цією
особою.

Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Матеріали справи не містять доказів
подальшого схвалення спірних векселів
юридичною особою.

Щодо наявності відбитку печатки ВАТ
«Азов» на спірних векселях, то наведені
дії не можуть розглядатися як
схвалення правочину особою, інтереси
якої представляли, оскільки такі дії
вчинялися працівниками позивача за
межами наданих їм повноважень.

За поясненнями представника позивача,
які відображені у протоколі судового
засідання від 14.04.2014р., інформація щодо
документів, які регламентували порядок
розпорядження/використання печатки
ВАТ „Азов", відбиток якої наявний на
спірних векселях (станом на дату їх
видачі), особи, відповідальної за її
зберігання та використання - відсутня,
як і відсутні відомості відносно
втрати/крадіжки печатки товариства.

Оскільки судом не встановлено факт
підписання оскаржуваних векселів
особою, яка була належним чином
уповноважена на це юридичною особою
(позивачем), встановлено відсутність
доказів про схвалення таких дій, а
відтак векселі №3576, №3577,
№3578, №3572, №3573, виданих
12.11.1999р., слід вважати такими, що не
підлягають виконанню в частині
зобов'язань позивача сплатити за
кожним з них суму грошових коштів у
розмірі 125000,00грн.

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій позивача, приймаючи
до уваги видачу спірних векселів від
імені ВАТ «Азов» не уповноваженою на це
особою, яка засвідчила їх печаткою
юридичної особи (в матеріалах справи
відсутні відомості відносно
втрати/крадіжки печатки товариства),
господарський суд відповідно до ст. 49
ГПК України покладає господарські
витрати на позивача.

На підставі викладеного,
керуючись с. 21 Закону України «Про
цінні папери та фондовий ринок», ст.ст.
7, 8, 75, 76, 77 Положення про переказний і
простий вексель, затверджене
постановою ЦВК і РНК СРСР від 7 серпня
1937р. № 104/1341, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" м. Маріуполь до
Дочірнього підприємства "Донецький
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
м. Донецьк та до Комунального
підприємства "Компанія "Вода Донбасу" м.
Донецьк, за участю Прокурора Донецької
області, про визнання векселів №
3578, №3577, №3573, №
3572, № 3576, виданих 12.11.1999р.,
такими, що не мають вексельної сили та
не підлягають оплаті - задовольнити
частково.

Визнати такими, що не підлягають оплаті
векселі №3578, №3577, №3573,
№ 3572, № 3576, видані 12.11.1999р.,
емітовані Відкритим акціонерним
товариством "Азов" м. Маріуполь,
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Маріупольський
завод важкого машинобудування" м.
Маріуполь, в частині зобов'язань
Публічного акціонерного товариства
"Маріупольський завод важкого
машинобудування" м. Маріуполь сплатити
суму грошових коштів у розмірі 125000грн.
за кожним векселем.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Повний текст
рішення складено і підписано 22.04.2014р.

Головуючий суддя
Ю.В. Макарова

Суддя
А.М. Осадча

Суддя
Г.В. Левшина