ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Справа № 909/596/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М.
(доповідач у справі),суддів:Воліка І.М.,
Кролевець О.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
Івано-Франківської міської асоціації
адвокатівна рішення та постанову
господарського суду
Івано-Франківської області від 04.10.2013
р. Львівського апеляційного
господарського суду від 20.01.2014 р. у
справі№ 909/596/13 господарського суду
Івано-Франківської областіза
позовомІвано-Франківської обласної
радидоІвано-Франківської міської
асоціації адвокатівтретя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивача Апеляційний
суд Івано-Франківської
областіпроусунення перешкод у
користуванні майном шляхом його
звільнення,за участю представників:
від позивача не з'явився від
відповідача не з'явився від третьої
особине з'явився

ВСТАНОВИВ:

У травні 2013 року Івано-Франківська
обласна рада звернулася до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Івано-Франківської міської
асоціації адвокатів про усунення
перешкод у користуванні майном.

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 04.10.2013 р.
у справі № 909/596/13 (колегія суддів у
складі: Фанди О.М. - головуючого, Шіляк
М.А., Деделюка Б.В.) позов
Івано-Франківської обласної ради
задоволено. Зобов'язано
Івано-Франківську обласну раду усунути
перешкоди у користуванні частиною
приміщень першого поверху Будинку
правосуддя загальною площею 172,2 кв.м, що
знаходиться за адресою: м.
Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11,
шляхом його звільнення.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 20.01.2014 р.
(колегія суддів у складі: Якімець Г.Г. -
головуючого, Кордюк Г.Т., Кравчук Н.М.)
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 04.10.2013 р.
у справі № 909/596/13 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду
Івано-Франківської області від 04.10.2013 р.
та постановою Львівського
апеляційного господарського суду від
20.01.2014 р. у справі № 909/596/13,
Івано-Франківська міська асоціація
адвокатів звернулася до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, у якій просить суд
скасувати оскаржувані судові акти та
направити справу на новий розгляд до
суду першої інстанції.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
посилається на те, що оскаржувані
рішення та постанова прийняті з
неправильним застосуванням норм
матеріального права і порушенням норм
процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 25.03.2014 р. колегією суддів у
складі: Демидової А.М. - головуючого
(доповідач у справі), Воліка І.М.,
Кролевець О.А. прийнято зазначену
касаційну скаргу
Івано-Франківської міської асоціації
адвокатів до касаційного провадження
та призначено її розгляд у судовому
засіданні на 15.04.2014 р. о 10 год. 20 хв.

Учасники судового процесу, згідно з
приписами ст. 1114 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України), були належним чином
повідомлені про день, час і місце
розгляду касаційної скарги, однак не
скористалися передбаченим законом
правом на участь у розгляді справи
касаційною інстанцією.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
доводи касаційної скарги, перевіривши
правильність застосування
господарськими судами норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Вищого господарського
суду України дійшла висновку, що
касаційна скарга підлягає задоволенню,
виходячи із наступного.

Як встановлено господарськими судами
попередніх інстанцій, 01.11.2010 р. між
Івано-Франківською обласною радою
(Орендодавець) та Івано-Франківською
міською асоціацією адвокатів (Орендар)
укладено договір оренди нерухомого
майна (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Орендодавець
передає, а Орендар приймає в строкове
платне користування частину приміщень
першого поверху, загальною площею 172,2
кв.м за адресою: м. Івано-Франківськ,
вул. Грюнвальдська, 11.

Згідно з п. 2.1 Договору Орендар вступає
в строкове платне користування
об'єктом оренди з моменту підписання
сторонами акта приймання-передачі.

На виконання умов Договору, позивач,
згідно з актом приймання-передачі від
01.11.2010 р., передав відповідачу частину
приміщень першого поверху загальною
площею 172,2 кв.м за адресою: м.
Івано-Франківськ, вул.
Грюнвальдська, 11.

Пунктом 7.1 договору оренди
встановлений строк його дії - з 01.11.2010 р.
по 01.11.2012 р.

Закінчення строку Договору, на який
його було укладено, має наслідком його
припинення, про що сторони
повідомляють одна одну не пізніше як в
місячний термін із дня закінчення
цього Договору (п. 7.6 Договору).

Згідно з положеннями п.п. 2.3, 2.4 Договору,
після закінчення його дії Орендар
повертає Орендодавцеві об'єкт оренди
по акту приймання-передачі у
погоджений сторонами термін, але не
пізніше як протягом 20-ти календарних
днів із дня припинення дії Договору.
Оформлення акта приймання-передачі
здійснює сторона, яка передає об'єкт
оренди іншій стороні.

Приміщення, що є предметом Договору,
перебуває у комунальній власності, що
підтверджується свідоцтвом про право
власності на нерухоме майно від 21.07.2011
р.

Рішенням сесії Івано-Франківської
обласної ради від 30.12.2011 р. № 391-12/2011
приміщення Буднику правосуддя, що
знаходиться за адресою: м.
Івано-Франківськ, вул. Грюнвальдська, 11,
передано на баланс Апеляційного суду
Івано-Франківської області.

19.09.2012 р. Івано-Франківська міська
асоціація адвокатів надіслала
позивачу лист № 303 про приведення
терміну Договору у відповідність із
законом шляхом укладення (погодження)
змін в частині терміну його дії,
посилаючись на відсутність в Законі
України "Про Державний бюджет України
на 2012 рік" будь-яких винятків чи
обмежень щодо термінів по договорах
оренди державного майна, які були
встановлені на час укладення Договору
Законом України "Про Державний бюджет
України на 2010 рік".

У листі № 14-198/1227/215 від 08.10.2012 р.
Івано-Франківська обласна рада
повідомила відповідача про
необхідність подачі погодження
Апеляційного суду Івано-Франківської
області, який відповідно до рішення
обласної ради № 391-12/2011 від 30.12.2011 р.
є балансоутримувачем приміщення
Будинку правосуддя, оскільки
пропозиції щодо оренди майна,
відповідно до Порядку передачі в
оренду майна спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області, затвердженого рішенням
Івано-Франківської обласної ради №
166-6/2011 від 10.06.2011 р., погоджуються з
балансоутримувачем майна.

Листом № 14-198/1323/215 від 31.10.2012 р. позивач
повідомив відповідача про відсутність
підстав для позитивного вирішення
питання продовження оренди приміщень
першого поверху площею 172,2 кв.м Будинку
правосуддя та просив відповідача
повернути дане приміщення за актом
приймання-передачі не пізніше як
протягом 20-ти календарних днів із дня
припинення дії Договору.

Повторну пропозицію щодо повернення
об'єкта оренди, позивач виклав у листі
№ 14/198/1402р/217 від 16.11.2012 р., поряд з цим,
повідомив відповідача про те, що об'єкт
оренди не пропонуватиметься для
передачі в оренду, а
використовуватиметься
балансоутримувачем Будинку
правосуддя.

Оскільки відповідач орендоване
приміщення позивачу не передав,
останній звернувся до суду з позовом у
даній справі.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з положень ст.ст. 2, 3 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна", правовою
підставою користування майном, що
перебуває у комунальній власності, є
договір оренди.

За договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк (ч. 1 ст. 759 ЦК
України).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України
договір найму укладається на строк,
встановлений договором.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" термін договору оренди
визначається за погодженням сторін.
Термін договору оренди не може бути
меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не
пропонує менший термін.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 26
вказаного Закону договір оренди
припиняється, зокрема, в разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі
припинення договору найму наймач
зобов'язаний негайно повернути
наймодавцеві річ у стані, в якому вона
була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди.

Задовольняючи позов, місцевий
господарський суд виходив з того, що
Договір припинив свою дію 01.11.2012 р. і
пролонгації відповідно до чинного
законодавства не набув, а Орендодавець
заперечує щодо подальшого
користування Орендарем (відповідачем)
приміщенням після закінчення терміну
дії Договору. При цьому, суд першої
інстанції послався на непорушність
права власності.

Щодо посилання відповідача на його
переважне право на продовження
Договору через належне виконання умов
Договору, суд першої інстанції,
проаналізувавши положення ч. 1 ст. 285 ГК
України та ст. 777 ЦК України, дійшов
висновку, що належне виконання
зобов'язання за договором оренди є
недостатнім для надання орендарю
переважного права на продовження
строку його дії. Крім того, суд
зазначив, що відповідачем не надано
суду доказів того, що Орендодавець має
намір здавати в оренду спірне майно
третім особам.

Господарський суд апеляційної
інстанції, залишаючи без змін рішення
місцевого господарського суду,
погодився з висновками суду першої
інстанції. Водночас, апеляційний
господарський суд зазначив, що
відповідно до Порядку передачі в
оренду майна спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області, затвердженого рішенням
Івано-Франківської обласної ради №
166-6/2011 від 10.06.20011 р., пропозиції майна
погоджуються з балансоутримувачем
майна. При цьому, суд апеляційної
інстанції вказав на те, що позивачем
пропонувалось відповідачу подати
відповідне погодження Апеляційного
суду Івано-Франківської області як
балансоутримувача майна, проте
скаржником така вимога не була
виконана, у зв'язку з чим
Івано-Франківська обласна рада
повідомила відповідача про
неможливість позитивного вирішення
питання щодо оренди приміщень Будинку
правосуддя та просила повернути
орендоване приміщення за актом
приймання-передачі не пізніше як
протягом 20-ти календарних днів із дня
припинення дії Договору.

Проте, висновки господарських судів є
передчасними, з огляду на таке.

Згідно зі ст.ст. 42, 43, 47 ГПК України
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами;
судове рішення приймається суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Статтею 43 ГПК України передбачено, що
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 84 ГПК України у
мотивувальній частині вказуються
обставини справи, встановлені
господарським судом; причини
виникнення спору; докази, на підставі
яких прийнято рішення; зміст письмової
угоди сторін, якщо її досягнуто; доводи,
за якими господарський суд відхилив
клопотання і докази сторін, їх
пропозиції щодо умов договору або
угоди сторін; законодавство, яким
господарський суд керувався, приймаючи
рішення; обґрунтування відстрочки або
розстрочки виконання рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 105 ГПК України у
постанові апеляційної інстанції мають
бути зазначені, зокрема, доводи, за
якими апеляційна інстанція відхиляє ті
чи інші докази, мотиви застосування
законів та інших нормативно-правових
актів.

Таким чином, відхиляючи будь-які доводи
сторін чи спростовуючи подані стороною
докази, господарські суди повинні у
мотивувальній частині рішення та
постанови навести правове
обґрунтування і ті доведені фактичні
обставини, з огляду на які ці доводи або
докази не взято до уваги судом.
Викладення у судовому рішенні лише
доводів та доказів сторони, на користь
якої приймається рішення, є порушенням
вимог ст. 42 ГПК України щодо рівності
всіх учасників судового процесу перед
законом і судом.

У порушення вищенаведених норм
процесуального законодавства, судом
першої інстанції при прийнятті рішення
залишились поза увагою доводи
відповідача, викладені у відзиві на
позов, про те, що Івано-Франківська
міська асоціація адвокатів є належним
користувачем частини приміщення в
Будинку Правосуддя на підставі
розпорядження Івано-Франківської
обласної ради № 232-р від 15.11.1994 р.
"Про будинок Правосуддя", яким передано
у безоплатне, безстрокове користування
приміщення будівлі по
вул. Грюндвальській, 11 з її розподілом
згідно з додатком, у тому числі
відповідачу, зокрема, на першому
поверсі кімнати №№ 133-147, площею 246,5
кв.м. Крім того, відповідач вказував, що
розпорядженням Івано-Франківської
обласної державної адміністрації № 486
від 02.06.2003 р. "Про передачу приміщення"
затверджено розподіл між
користувачами приміщень будинку № 11 по
вул. Грюнвальдській, згідно з додатком,
зокрема, між обласним та міським
судами, прокуратурою області та міста,
обласним управлінням юстиції та
обласною колегією адвокатів (для
президії та асоціації адвокатів), за
якими закріплено на першому поверсі
кімнати №№ 133-135, 139-147 підвал 008-009. Так,
підстави відхилення вказаних доводів у
рішенні не наведені, оцінка їм не
надана.

На вказані порушення суд апеляційної
інстанції не звернув уваги. У постанові
апеляційної інстанції також відсутні
доводи, за якими апеляційна інстанція
відхилила вказані доводи відповідача.

Також, відповідач у відзиві на позов
зазначав про те, що листом № 303 від
19.09.2012 р. він заявляв про необхідність
приведення Договору у відповідність з
ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна",
шляхом внесення змін в частині терміну
його дії, який не може бути меншим, ніж
п'ять років, у задоволенні якого
позивачем було відмовлено з посиланням
на Порядок передачі в оренду майна
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст області,
затверджений рішенням
Івано-Франківської обласної ради №
166-6/2011 від 10.06.2011 р., та відсутність
погодження Апеляційного суду
Івано-Франківської області як
балансоутримувача майна.

Проте, господарськими судами не надано
правової оцінки спірним
правовідносинам у контексті положень
ч. 1 ст. 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна", якою
визначено, що термін договору оренди не
може бути меншим, ніж п'ять років, якщо
орендар не пропонує менший термін.

Крім того, суди попередніх інстанцій,
пославшись на невиконання
відповідачем вимоги щодо надання
позивачу відповідного погодження
Апеляційного суду Івано-Франківської
області як балансоутримувача майна, не
вказали при цьому, якими нормами
законодавства встановлено
необхідність погодження пропозицій
щодо оренди майна з
балансоутримувачем.

Водночас, судами попередніх інстанцій
не досліджено питання щодо дотримання
сторонами у спірних правовідносинах
положень Порядку передачі в оренду
майна спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області, затвердженого рішенням
Івано-Франківської обласної ради №
166-6/2011 від 10.06.2011 р.

Відхиляючи доводи відповідача про його
переважне право на продовження
договору оренди через належне
виконання умов Договору, господарські
суди попередніх інстанцій вказали про
ненадання відповідачем доказів того,
що Орендодавець має намір здавати в
оренду спірне майно третім особам.

Водночас, суди погодились із доводами
позивача про те, що спірні приміщення
необхідні для використання
балансоутримувачем.

Разом з тим, відповідно до приписів ч. 3
ст. 17 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна"
після закінчення терміну договору
оренди орендар, який належним чином
виконував свої обов'язки за договором,
має переважне право, за інших рівних
умов, на укладення договору оренди на
новий термін, крім випадків, якщо
орендоване майно необхідне для потреб
його власника. У разі якщо власник має
намір використовувати орендоване
майно для власних потреб, він повинен
письмово попередити про це орендаря не
пізніше ніж за три місяці до закінчення
терміну договору.

Однак, судами попередніх інстанцій не
досліджено обставини, пов'язані з
наміром власника використовувати для
власних потреб майно, стосовно якого
виник спір.

Разом з тим, судами не з'ясовано питання
про дотримання позивачем вимог ч. 3 ст. 17
Закону України "Про оренду державного
та комунального майна" щодо письмового
попередження Орендаря не пізніше ніж
за три місяці до закінчення терміну
Договору про намір використовувати
зазначене майно для власних потреб.

Крім того, апеляційним господарським
судом залишено поза увагою доводи
відповідача про те, що постановою
Івано-Франківського окружного
адміністративного суду від 19.08.2013 р.
визнано протиправною бездіяльність
Івано-Франківської обласної ради щодо
розгляду заяви Івано-Франківської
міської асоціації адвокатів про
продовження оренди спірних приміщень
та зобов'язано Івано-Франківську
обласну раду розглянути вказану заяву,
підстави відхилення вказаних доводів у
постанові не наведені, правової оцінки
відповідним доказам судом не надано.

Враховуючи встановлені ст. 1117 ГПК
України межі перегляду справи в
касаційній інстанції, які не дають
права касаційній інстанції
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи
відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази, оскаржувані судові
акти підлягають скасуванню з передачею
справи на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи
господарському суду першої інстанції
слід взяти до уваги викладене у даній
постанові, вжити всі передбачені
чинним законодавством заходи для
всебічного, повного та об'єктивного
встановлення обставин справи, дати
належну правову оцінку зібраним у
справі доказам, доводам та
запереченням учасників судового
процесу і, в залежності від
встановленого та відповідно до вимог
закону, вирішити спір.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.
1115, 1117, 1119-11112 ГПК України, Вищий
господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Івано-Франківської
міської асоціації адвокатів
задовольнити.

Постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 20.01.2014 р. та
рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 04.10.2013
р. у справі № 909/596/13 скасувати.

Справу № 909/596/13 передати на новий
розгляд до господарського суду
Івано-Франківської області.

Головуючий суддя
А.М. Демидова

Судді
І.М. Волік

О.А. Кролевець