м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1756/14 01.04.14
За позовом Вольво Трак Корпорейшн
(Volvo Truck Corporation)
До 1) Приватного
підприємства «Спецобладнання-Київ»
2) Підприємства з іноземними
інвестиціями «Сан Ремо Стайл Італія»
Про витребування майна та
зобов'язання вчинити дії
Суддя Сівакова В.В.
Представники сторін:
від позивача Закалюк О.З. - по дов.
№ б/н від 31.03.2013
від відповідача-1 не з'явився
від відповідача-2 не з'явився
На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Вольво Трак
Корпорейшн (Volvo Truck Corporation) до Приватного
підприємства «Спецобладнання-Київ»
(відповідач-1) та Підприємства з
іноземними інвестиціями «Сан Ремо
Стайл Італія» (відповідач-2) про
зобов'язання відповідача-1 повернути
майно, що належить Вольво Трак
Корпорейшн (Volvo Truck Corporation) на праві
власності: один сідловий тягач марки
Volvo, моделі FH, 2007 року випуску, червоного
кольору - шасі № YV2AS02А07B461286,
реєстраційний номер -АА 0929 КХ; один
напівпричіп марки Schwarzmuller модель SPA 3E,
2007 року випуску, сірого кольору - шасі №
VAVSAP3387H248556, реєстраційний номер -
АА 3416 КО, та про зобов'язання
відповідача-1 вчинити необхідні дії для
зняття переліченого обладнання з
обліку в органах Державтоінспекції та
надати Вольво Трак Корпорейшн (Volvo Truck
Corporation) (реєстраційний номер у Швеції
підтверджують таке зняття з обліку з
відміткою «Знято з обліку для
повернення лізингодавцю - Вольво Трак
Позовні вимоги мотивовані тим, що між
позивачем та відповідачем-2 було
укладено договір про фінансовий лізинг
№ UKR91/1006F від 17.10.2006 предметом якого є
один тягач Volvo FH та одну одиницю
напівпричепа марки Schwarzmuller.
Відповідач-2 отримав предмет лізингу
08.02.2007 та 12.02.2007. Договором передбачено,
що за умови виплати всіх лізингових
платежів відповідач-2 може придбати
предмет лізингу. Проте, відповідач-2 має
заборгованість зі сплати лізингових
платежів, у зв'язку з чим позивач
відмовився від договору. Не зважаючи на
це відповідачем-2 було здійснено
незаконне відчуження предмету лізингу
на користь відповідача-1.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.02.2014 порушено провадження у
справі № 910/1756/14 та призначено справу до
розгляду на 04.03.2014.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/1756/14 від 04.03.2014, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представників відповідачів,
невиконанням відповідачами вимог
ухвали про порушення провадження у
справі від 08.02.2014, а також необхідністю
витребування доказів, розгляд справи
був відкладений на 13.03.2014.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/1756/14 від 13.03.2014, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представників відповідачів,
невиконанням відповідачами вимог
ухвали про порушення провадження у
справі від 08.02.2014 та ухвали від 04.03.2014,
розгляд справи був відкладений на
В судовому засіданні 25.03.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
Відповідач-1 в судове засідання 01.04.2014
не з'явився, письмовий відзив на позов
не подав, вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 08.02.2014 та ухвал
від 04.03.2014, від 13.03.2014 не виконав.
Відповідач-1 належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення, з
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвали
суду було надіслано відповідачу-1
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу,
що зазначена в позовній заяві, а саме :
м. Київ, пров. Геофізиків, 12, яка згідно
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців станом на 26.02.2014 є
місцезнаходженням відповідача-2.

Стаття 64 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що у разі відсутності
сторін за адресою місцезнаходження, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців ухвала про порушення
провадження у справі вважається
врученою їм належним чином.

Відповідач-2 в судове засідання 01.04.2014
не з'явився, письмовий відзив на позов
не подав, вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 08.02.2014 та ухвал
від 04.03.2014, від 13.03.2014 не виконав.

Відповідач-2 належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення, з
огляду на наступне

Згідно абз. 2 п. 3.9.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання.

Протокол судового засідання від 25.03.2014
свідчить про те, що представник
відповідача-2 Кузьменко О.В. згідно
довіреності № б/н від 24.03.2014 був
присутній в цьому засіданні та
повідомлений про те, що наступне судове
засідання відбудеться 01.04.2014.

Більше того в матеріалах справи наявна
розписка від 25.03.2014 представника
відповідача-2 Кузьменко О.В. про те, що
останньому повідомлено судом про дату
та місце проведення наступного
засідання у справі № 910/1756/14.

Про поважні причини неявки в судове
засідання повноважних представників
відповідачів суд не повідомлений.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від відповідачів не надходило.

Суд приходить до висновку, що наявних в
матеріалах справи документів
достатньо для прийняття рішення у
справі без участі представників
відповідачів.

В судовому засіданні 01.04.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

17.10.2006 між Компанією Вольво Трак
Корпорейшн (Volvo Truck Corporation), як
лізингодавцем, та Підприємством з
іноземними інвестиціями «Сан Ремо
Стайл Італія», як лізингоодержувачем,
укладено договір про фінансовий лізинг
№ UKR 91/1006F (далі - договір).

Згідно з п. 1.1. договору відповідно до
заяви лізингоодержувача,
лізингодавець погоджується придбати
для подальшої передачі в лізинг
лізингоодержувачу 1 (одну) одиницю
сідельного тягача Volvo FH згідно з
технічною специфікацією в додатку № 1; 1
(одну) одиницю напівпричепа Schvarzmuller
згідно з технічною специфікацією в
додатку № 1 (1), (далі - обладнання), на
загальну суму 105 900,00 EUR.

Ціна за 1 (одну) одиницю сідельного
тягача Volvo FH складає 79 500,00 EUR.

Ціна за одну одиницю напівпричепа
Schvarzmuller складає 26 400 EUR.

Пунктом 1.2. договору сторони узгодили,
що строк лізингу складає 2 (два) роки.
Дія строку лізингу починається з дати
підписання лізингоодержувачем
сертифіката про приймання згідно з
формою, викладеною в додатку № 2.

Датою поставки буде вважатись дата
прийняття лізингоодержувачем
обладнання та підписання сертифіката
про приймання.

Згідно пункту 2.2. договору строк
поставки складає 90 календарних днів,
починаючи з дня отримання
лізингодавцем передоплати повністю.

Згідно з додатками № 2 від 08.02.2007 та № 2
від 12.02.2007 до договору лізингодавцем
було передано в користування
лізингоодержувачу, а останнім прийнято
до поставки наступне обладнання: 1
(одну) одиницю сідельного тягача Volvo FH,
шасі № YV02А07В461286, та 1 (одну) одиницю
напівпричепа Schvarzmuller, шасі № VAVSAP3387Н248556.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Частина 1 статті 175 Господарського
кодексу України встановлює, що майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України встановлено, що відповідно до
ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Виходячи зі ст. 806 Цивільного кодексу
України за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

Пунктом 3.1. договору встановлено, що
лізингові платежі здійснюються в
порядку, викладеному у графіку
платежів (додаток № 4) до договору,
зокрема в графіку платежів на дату
підписання договору перший платіж
передбачено здійснити 15.02.2007, а
останній - 15.12.2009, загалом сума платежів
разом з процентами складає 100 943,00 грн.; а
в графіку платежів на дату поставки
перший платіж передбачено здійснити
12.03.2007, а останній - 12.02.2009, загалом сума
платежів разом з процентами складає 101
211,00 грн., і вказаний графік платежів на
дату фактичної поставки замінив графік
платежів на дату підписання договору,
що обумовлено у п. 3.1. договору.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про
фінансовий лізинг» лізингодавець має
право відмовитися від договору лізингу
у випадках, передбачених договором
лізингу або законом.

Позивач згідно рахунку-попередження №
03-1111 від 30.11.2011 повідомив відповідача-2
про відмову від договору у зв'язку із
простроченням оплати лізингових
платежів за договором та вимагав
сплатити лізингові платежі та в разі
невиконання вимог позивач повідомив
відповідача-2 про те, що вчинить дії
щодо повернення предмету лізингу
шляхом вчинення виконавчого напису
нотаріуса.

Дане повідомлення про відмову від
договору було вручено відповідачу-2
кур'єрською службою доставки КСД 19.12.2011,
що підтверджується описом вкладення
внутрішнього поштового відправлення №
3643676 та квитанцією № 3643676.

Відповідно до п. 3 ст. 7 Закону України
«Про фінансовий лізинг» відмова від
договору лізингу є вчиненою з моменту,
коли інша сторона довідалася або могла
довідатися про таку відмову.

Пунктом 6.5. договору встановлено, що у
випадку несплати лізингоодержувачем
лізингового платежу протягом 30
календарних днів після чергового
строку, встановленого в додатку № 4 до
цього договору на вимогу лізингодавця,
обладнання підлягає поверненню у
безспірному порядку відповідно до
виконавчого напису, незалежно від
інших положень цього договору.

Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України
«Про фінансовий лізинг» лізингодавець
має право відмовитися від договору
лізингу та вимагати повернення
предмета лізингу від
лізингоодержувача у безспірному
порядку на підставі виконавчого напису
нотаріуса, якщо лізингоодержувач не
сплатив лізинговий платіж частково або
у повному обсязі та прострочення
сплати становить більше 30 днів.
Стягнення за виконавчим написом
нотаріуса провадиться в порядку,
встановленому Законом України «Про
виконавче провадження».

16.02.2012 приватним нотаріусом
Броварського районного нотаріального
округу ОСОБА_6 на підставі ст. 7 Закону
України «Про фінансовий лізинг» було
вчинено виконавчий напис № 176 про
повернення (шляхом вилучення)
лізингоодержувачем - Підприємством з
іноземними інвестиціями «Сан Ремо
Стайл Італія» на користь лізингодавця -
компанії Вольво Трак Корпорейшн
об'єктів фінансового лізингу: 1 (однієї)
одиниці силового тягача Volvo модель FH 12,
шасі № YV02А07В461286, реєстраційний номер
АА4265СІ та 1 (однієї) одиниці
напівпричепа марки Schvarzmuller, модель SPA 3E,
шасі № VAVSAP3387Н248556, реєстраційний номер
АА0110ХТ, загальною вартість 105 900 ЄВРО 00
євроцентів, що були передані в
користування на підставі договору про
фінансовий лізинг № UKR 91/1006F, що був
укладений 17.10.2006 між
лізингоодержувачем та лізингодавцем,
та підлягає поверненню за невиплачені
чергові лізингові платежі зі сплати
двох чергових щомісячних платежів за
невиплату в строк з 12.01.2009 до 12.02.2009
згідно додатку № 4 до договору про
фінансовий лізинг № UKR 91/1006F у
загальному розмірі 4 612 євро 00
євроцентів за користування об'єктом
лізингу: заборгованість зі сплати
вартості предмету лізингу у розмірі 4
612 євро 00 євроцентів; нарахованої пені
за користування предметом лізингу у
розмірі 6 043 євро 00 євроцентів, що в
еквіваленті по курсу НБУ становить 111
429,99 грн. Також, у виконавчому написі
вказано, що він набирає чинності з дня
його вчинення і може бути пред'явлений
до примусового виконання до відділу
державної виконавчої служби протягом 1
(одного) року.

14.03.2012 старшим державним виконавцем
Відділу державної виконавчої служби
Шевченківського районного управління
юстиції у м. Києві винесено постанову
про відкриття виконавчого провадження
ВП № 31607609 з примусового виконання
виконавчого напису № 176 від 16.02.2012,
вчиненого приватним нотаріусом
Броварського районного нотаріального
округу.

Відповідно до ст. 806 Цивільного кодексу
України до договору лізингу
застосовуються загальні положення про
найм (оренду) з урахуванням
особливостей, встановлених цим
параграфом та законом.

Стаття 782 Цивільного кодексу України
визначає право наймодавця відмовитись
від договору найму в разі не внесення
орендарем плати за користування річчю
та договір вважається розірваним з
моменту отримання орендарем
повідомлення про відмову від договору.

Згідно частини першої ст. 785 Цивільного
кодексу України у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Проте, матеріали справи свідчать, що
відповідач-2 після припинення дії
договору внаслідок відмови від нього
лізингодавцем, предмет лізингу
позивачу не повернув.

Відповідно до п. 8.1. договору
лізингоодержувач визнав, що обладнання
є виключно власністю лізингодавця і
право власності на обладнання після
його приймання буде залишатися у
лізингодавця.

Згідно з п. 8.2. договору
лізингоодержувач не має жодного іншого
права на обладнання, крім права
лізингоодержувача на його
використання.

Лізингоодержувач не повинен допускати
продаж обладнання або відчуження його
будь-яким іншим особам, а також
перереєстрації обладнання в інших
реєстраційних органах без попередньої
письмової згоди лізингодавця.

Відповідно до п. 4.5. договору
лізингоодержувач не має права
продавати, обтяжувати, передавати в
заставу третім особам без письмового
дозволу лізингодавця, або іншим чином
відчужувати обладнання або будь-яку
його частину, або допускати виникнення
права відчуження обладнання або
будь-якої його частини.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/1756/14 від 04.03.2014 в поряду ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України у Управління ДАІ ГУ МВС України
в м. Києві було витребувано інформацію
стосовно обладнання, яке є предметом
лізингу.

Управління ДАІ ГУ МВС України в м. Києві
на виконання ухвали суду від 04.03.2014
надало інформацію, що за наявними
базами обліку Державтоінспекції міста
Києва станом на 07.03.2014

- поточним власником автомобіля Volvo FH 12,
шасі № YV2AS02A07B461286, 2007 р.в., червоного
кольору є Приватне підприємство
«Спецобладнання-Київ», свідоцтво про
реєстрацію ААС891762, номерний знак АА 0929
КХ, дата реєстрації 22.11.2011. Попередній
власник зазначеного автомобіля
Підприємство з іноземними
інвестиціями «Сан Ремо Стайл Італія».
22.11.2011 автомобіль був знятий з обліку та
згідно довідки-рахунку ДПІ 177628 від
22.11.2011, виданої ТОВ «Промснабресурс»,
реалізований Приватному підприємству
«Спецобладнання-Київ».

- поточним власником напівпричепа
Schvarzmuller SPA 3Е, шасі № VAVSAP3387H248556, 2007 р.в.,
сірого кольору є ПП
«Спецобладнання-Київ», свідоцтво про
реєстрацію ААС891766, номерний знак АА 3416
ХО, дата реєстрації 22.11.2011. Попередній
власник зазначеного напівпричепа
Підприємство з іноземними
інвестиціями «Сан Ремо Стайл Італія».
22.11.2011 напівпричіп був знятий з обліку
та згідно довідки-рахунку ДПІ 177629 від
22.11.2011, виданої ТОВ «Промснабресурс»,
реалізований Приватному підприємству
«Спецобладнання-Київ».

Отже, матеріали справи свідчать, що
відповідач-2 всупереч умов договору
здійснив відчуження обладнання, яке є
предметом лізингу на користь
відповідача -1.

Статтею 328 Цивільного кодексу України
встановлено, що право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Судом встановлено, що відповідач-1
набув обладнання від відповідача-2
неправомірно.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про: 1) повернення
виконаного за недійсним правочином; 2)
витребування майна власником із чужого
незаконного володіння; 3) повернення
виконаного однією із сторін у
зобов'язанні; 4) відшкодування шкоди
особою, яка незаконно набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи.

Згідно з п.п. 1, 2 ст. 321 Цивільного
кодексу України право власності є
непорушним. Ніхто не може бути
протиправно позбавлений цього права чи
обмежений у його здійсненні. Особа може
бути позбавлена права власності або
обмежена у його здійсненні лише у
випадках і в порядку, встановлених
законом.

Стаття 316 Цивільного кодексу України
визначає, що правом власності є право
особи на річ (майно), яке вона здійснює
відповідно до закону за своєю волею,
незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 Цивільного кодексу
України право володіння, користування
та розпорядження майном належить його
власникові.

Одним із способів захисту права
власності є витребування майна із
чужого незаконного володіння. Згідно
зі статтею 387 Цивільного кодексу
України власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1388 від 07.09.1998 затверджено Порядок
державної реєстрації (перереєстрації),
зняття з обліку автомобілів, автобусів,
а також самохідних машин,
сконструйованих на шасі автомобілів,
мотоциклів усіх типів, марок і моделей,
причепів, напівпричепів, мотоколясок,
інших прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів» (далі - Порядок).

Цим Порядком встановлюється єдина на
території України процедура державної
реєстрації (перереєстрації), зняття з
обліку автомобілів, автобусів, а також
самохідних машин, сконструйованих на
шасі автомобілів, мотоциклів усіх
типів, марок і моделей, причепів,
напівпричепів, мотоколясок, інших
прирівняних до них транспортних
засобів та мопедів (далі - транспортні
засоби), оформлення та видачі
реєстраційних документів і номерних
знаків.

Згідно з п. 40 Порядку зняття з обліку
транспортних засобів проводиться
після їх огляду в підрозділах
Державтоінспекції на підставі заяви
власника, документа, що посвідчує
особу, виконавчого напису нотаріуса,
постанови державного виконавця або
рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідачі доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, не
надали.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги Вольво Трак
Корпорейшн (Volvo Truck Corporation) є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
підлягають стягненню з відповідача-2 на
користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Приватне підприємство
«Спецобладнання-Київ» (м. Київ, пров.
Геофізиків, 12, )
повернути майно, що належить Вольво
Трак Корпорейшн (Volvo Truck Corporation) (S-405 08, м.
Гетерборг, Швеція, реєстраційний номер
) на праві власності, а саме: 1
(один) сідловий тягач марки Volvo, моделі
FH, 2007 року випуску, червоного кольору -
шасі № YV2AS02А07B461286, реєстраційний номер -
АА 0929 КХ; 1 (один) напівпричіп марки
Schwarzmuller модель SPA 3E, 2007 року випуску,
сірого кольору - шасі № VAVSAP3387H248556,
реєстраційний номер - АА 3416 КО.

Стягувач - Вольво Трак Корпорейшн (Volvo
Truck Corporation) (S-405 08, м. Гетерборг, Швеція,
реєстраційний номер ).

3. Зобов'язати Приватне підприємство
«Спецобладнання-Київ» (м. Київ, пров.
Геофізиків, 12, ) вчинити
необхідні дії для зняття з обліку в
органах Державтоінспекції наступного
обладнання: 1 (один) сідловий тягач
марки Volvo, моделі FH, 2007 року випуску,
червоного кольору - шасі № YV2AS02А07B461286,
реєстраційний номер - АА 0929 КХ; 1 (один)
напівпричіп марки Schwarzmuller модель SPA 3E,
2007 року випуску, сірого кольору - шасі №
VAVSAP3387H248556, реєстраційний номер - АА 3416
КО та надати Вольво Трак Корпорейшн (Volvo
Truck Corporation) (реєстраційний номер у
Швеції ) оригінали документів, що
підтверджують таке зняття з обліку з
відміткою «Знято з обліку для
повернення лізингодавцю - Вольво Трак
Корпорейшн».

Стягувач - Вольво Трак Корпорейшн (Volvo
Truck Corporation) (S-405 08, м. Гетерборг, Швеція,
реєстраційний номер ).

4. Стягнути з Підприємства з іноземними
інвестиціями «Сан Ремо Стайл Італія»
(м. Київ, вул. Узвіз Кудрявський, 5-Б, ) на користь Вольво Трак
Корпорейшн (Volvo Truck Corporation) (S-405 08, м.
Гетерборг, Швеція, реєстраційний номер
) 8 651 (вісім тисяч шістсот
п'ятдесят одну) грн. 50 коп. витрат по
сплаті судового збору.

Повне рішення складено 08.04.2014.

СуддяВ.В.Сівакова