ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2014 року Справа № 925/1408/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - суддіДерепи В.І.суддів
:Грека Б.М., - (доповідача у справі), Палія
В.В.розглянувши у відкритому судо-вому
засіданні касаційну
скаргуКомунального підприємства
"Міський водоканал" Золотоніської
міської ради

на постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 27.01.14

у справі№925/1408/13господарського
судуЧеркаської областіза
позовомДочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз
України"доКомунального підприємства
"Міський водоканал" Золотоніської
міської радипростягнення сумиза
участю представників
від:позивачаПетренко А.С. (дов. від
17.01.14)відповідачане з'явилися, були
належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 28.11.13 (суддя
Швидкий В.А.) задоволено заяву КП
"Міський водоканал" та розстрочене
виконання рішення господарського суду
Черкаської області від 26.09.13 у даній
справі на 12 місяців, згідно з графіком.
Ухвала мотивована посиланням на тяжке
матеріальне становище боржника.

За результатом апеляційного перегляду
ухвали Київський апеляційний
господарський суд (колегія суддів у
складі: головуючого-судді Федорчука
Р.В., суддів: Майданевича А.Г., Яковлєва
М.Л.) 27.01.14 виніс постанову, якою вказану
ухвалу скасував, у задоволенні заяви
про надання розстрочки відмовив.
Постанова мотивована недоведеністю
факту існування виключних обставин,
необхідних для розстрочення виконання
рішення.

Не погоджуючись із постановою,
відповідач звернувся до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить її
скасувати, ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін. Скарга
мотивована тим, що КП "Міський
водоканал" є єдиним надавачем
житлово-комунальних послуг в місті
Золотоноша та накладення арешту на
рахунки та майно підприємства, продаж
основних фондів з метою погашення
заборгованості приведе до припинення
діяльності підприємства, що в
подальшому потягне припинення надання
послуг водопостачання, водовідведення
теплопостачання населенню та
організаціям міста, в зв'язку з чим може
виникнути загроза надзвичайної
ситуації в місті по наданню
житлово-комунальних послуг, зростання
соціальної напруги, оскільки, заявник є
єдиним підприємством, яке надає такі
послуги населенню міста.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги, а також додаткові
пояснення позивача, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та вбачається з матеріалів
справи, рішенням господарського суду
Черкаської області від 26.09.13 з КП
"Міський водоканал" на користь ДК "Газ
України" НАК "Нафтогаз України"
стягнуто 781828,72 грн. боргу, 64754,86 грн.
пені, 10542,78 грн. інфляційних витрат, 5730,01
грн. 3% річних та 18296,00 грн. судового
збору.

13.11.13 КП "Міський водоканал" звернулося
до суду із заявою про розстрочку
виконання рішення господарського суду
від 26.09.13. Суд першої інстанції таку
заяву задовольнив та розстрочив
виконання рішення на 12 місяців. При
цьому суд виходив з того, що
відповідачем надано звіт про фінансові
результати за 9 місяців 2013 року, згідно
із яким збитки підприємства становлять
759000 грн., та баланс станом на 30.09.13,
згідно із яким дебіторська
заборгованість підприємства на кінець
звітного періоду становить 1213000,00 грн.,
в тому числі заборгованість перед ДК
"Газ України" НАК "Нафтогаз України". КП
"Міський водоканал" є єдиним надавачем
житлово-комунальних послуг в місті
Золотоноша та накладення арешту на
рахунки та майно підприємства, продаж
основних фондів з метою погашення
заборгованості приведе до припинення
діяльності підприємства, що в
подальшому потягне припинення надання
послуг водопостачання, водовідведення
теплопостачання населенню та
організаціям міста, в зв'язку з чим може
виникнути загроза надзвичайної
ситуації в місті по наданню
житлово-комунальних послуг, зростання
соціальної напруги, оскільки, заявник є
єдиним підприємством, яке надає такі
послуги населенню міста. Саме на ці ж
обставини і посилається скаржник у
своїй касаційній скарзі.

Апеляційний суд з таким висновком не
погодився та аргументовано спростував
обставини, які були покладені в основу
ухвали. Так, апеляційним судом зокрема
зазначено, що наведені підстави для
розстрочення виконання судового
рішення, зокрема, тяжке фінансове
становище та загроза надзвичайної
ситуації в місті по наданню
житлово-комунальних послуг, не є тими
виключними обставинами, які давали б
підстави для розстрочення виконання
судового рішення, оскільки вказані
обставини утворились внаслідок його
власної господарської діяльності, а не
в силу якихось об'єктивних, незалежних
від нього обставин. При цьому, слід
наголосити, що відповідачем на
підтвердження свого скрутного
фінансового стану надано суду докази
вибірково: не за весь період з моменту
виникнення заборгованості, а лише
докази його збиткової господарської
діяльності впродовж останніх 9 місяців
2013 року та наявності дебіторської
заборгованості станом на 2013 рік. Крім
того, боржником впродовж більше двох
років не повертаються кошти позивачу.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає за необхідне
підтримати правову позицію
апеляційного господарського суду та
відхилити доводи скаржника з огляду на
наступне.

Відповідно до п. 7.1.2. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.12 №9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.

Згідно з п. 7.2. зазначеної постанови
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.
Вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо юридичної особи -
наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо.

Судом апеляційної інстанції оцінені
матеріали справи у відповідності з
вищевказаними вимогами та правомірно
зазначено, що незважаючи на те, що і
позивач і відповідач перебувають у
скрутному матеріальному становищі,
відповідач уже фактично не виконує
своїх грошових зобов'язань протягом
двох років. Суд касаційної інстанції
зауважує, що надання відповідачу, який
неналежно виконує свої зобов'язання, ще
й відстрочки свідчило б про нехтування
інтересами позивача, що є
неприпустимим, з огляду на принцип
рівності сторін у господарському
процесі.

Отже, доводи касаційної скарги
спростовуються вищевикладеним та не
можуть бути підставою для скасування
постанови у справі, а тому, постанову
апеляційного господарського суду слід
залишити без змін, так як вона ухвалена
при повному з'ясуванні всіх обставин
справи та при вірному
правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального
підприємства "Міський водоканал"
залишити без задоволення, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 27.01.14 у справі
№925/1408/13 залишити без змін.

Головуючий - суддя В. І.
Дерепа

Судді Б. М. Грек

В. В. Палій