ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.04.14р. Справа № 904/528/14За позовом
Приватного підприємця ОСОБА_1, м.
Верхньодніпровськ
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області

до Верхньодніпровської міської ради, м.
Верхньодніпровськ
Верхньодніпровського району
Дніпропетровської області

про визнання укладеною Додаткової
угоди про поновлення договору оренди
земельної ділянки від 30.05.2007р.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2- представник,
договір-доручення від 07.01.2014р. №4 про
надання правових послуг адвоката;

від відповідача: Задьора А.В.-
представник, дов. від 18.02.2014р. №79/1.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить визнати укладеною
Додаткову угоду про поновлення
договору оренди земельної ділянки від
30.05.2007р., зареєстрованого 24.07.2007р. за
№16, на умовах поданого позивачем
проекту додаткової угоди в наступній
редакції: Додаткова угода про
поновлення договору оренди землі.

Відповідач у відзиві (вх.№11705/14 від
19.02.2014р.) на позовну заяву від 18.02.2014р.
просить відмовити в позові повністю,
обґрунтовуючи це тим, що: - звернення
позивача до відповідача з листом -
повідомленням 03.06.2013р. про намір
продовжити дію договору не
підтверджуються належним чином, про що
свідчить відсутність розрахункового
документу, що підтверджував би надання
послуги поштового зв'язку (касового
чеку, квитанції, тощо); - позивач у
строки, передбачені законом і самим
договором до відповідача не звернувся
і таким чином договір припинився і
поновити його на новий строк не має
можливості.

Також відповідач у поясненнях (вх.
№21259/14 від 03.04.2014р.) пояснює, що: - до
заяви, поданої позивачем до
Верхньодніпровської міської ради
12.12.2013р. додавалася копія додаткової
угоди про поновлення договору оренди
від 04.08.2012р.; - проекту додаткової угоди
до заяви не додавалось.

Оригінали документів, оглянуті у
судових засіданнях, відповідають
копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобів представниками
сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 1 рішення
Верхньодніпровської міської ради від
30.05.2007р. №346-13-V „Про надання в оренду
земельної ділянки по АДРЕСА_1 пп.
ОСОБА_1." вирішено надати приватному
підприємцю ОСОБА_1 в оренду земельну
ділянку за адресою: АДРЕСА_1, площею 0,1
га для будівництва торгівельного
комплексу терміном на 1 рік.

Також 30.05.2007р між відповідачем -
Верхньодніпровською міською радою - як
орендодавцем, та позивачем - приватним
підприємцем ОСОБА_1 - як орендарем, було
укладено договір оренди земельної
ділянки (надалі - Договір оренди
земельної ділянки), відповідно до
розділу 1 якого орендодавець на
підставі рішення сесії №346-13/V від
30.05.2007р. надає, а орендар приймає в
короткострокове, платне користування
земельну ділянку для будівництва
торгівельного комплексу, яка
знаходиться по АДРЕСА_1 (розділ 1
Договору оренди земельної ділянки з
урахуванням змін, внесених Додатковою
угодою від 15.04.2011р. №3).

Як вбачається Договір оренди земельної
ділянки було зареєстровано у
Верхньодніпровському районному
відділі Дніпропетровської
регіональної філії Центру державного
земельного кадастру, про що у книзі
записів державної реєстрації
договорів оренди землі вчинено запис
від 24.07.2007р. за № 16.

Відповідно до розділу 3 Договору оренди
земельної ділянки договір укладається
строком на один рік, починаючи з дати
його реєстрації. По закінченні строку
договору орендар має переважне право
на поновлення його на новий строк. У
цьому разі орендар повинен повідомити
письмово орендодавця про намір щодо
продовження дії договору не пізніше,
ніш за два місяці до його закінчення.

Згідно з розділом 12 Договору оренди
земельної ділянки дія договору
припиняється у разі: - закінчення його
строку, на який його було укладено; -
придбання орендарем земельної ділянки
у власність; - викупу земельної ділянки
для суспільних потреб або примусового
відчуження земельної ділянки з мотивів
суспільної необхідності в порядку,
встановленому законом; - ліквідації
юридичної особи-орендаря; - договір
припиняється також в інших випадках,
передбачених законом.

Сторонами було укладено додаткові
угоди від 01.09.2008р., від 09.10.2009р., від
15.04.2011р., від 04.08.2012р., якими термін дії
Договору оренди земельної ділянки
щоразу було продовжено на один рік.

Згідно рішення Верхньодніпровської
міської ради від 24.05.2012р. №354-16-VІІ „Про
поновлення договору оренди земельної
ділянки по АДРЕСА_1 пп. ОСОБА_1."
поновлено Договір оренди земельної
ділянки строком на один рік. Як
вбачається строк дії Договору оренди
земельної ділянки з урахуванням
додаткової угоди від 04.08.2012р. - до
04.08.2013р.

Позивачем до господарського суду
надано копію листа-повідомлення від
03.06.2013р., адресованого відповідачу, яким
позивач не заперечує проти поновлення
договору оренди №16 від 24.07.2007р.
Доказів надсилання на адресу
відповідача чи отримання відповідачем
даного листа-повідомлення позивачем до
господарського суду не надано.

Як вбачається в подальшому 12.12.2013р.
позивач звернувся до відповідача з
заявою, якою просить дати дозвіл на
продовження договору оренди земельної
ділянки від 30.05.2007р. на п'ять років під
будівництво торгового комплексу. До
заяви додано: - копію договору
земельної ділянки; - копію додаткової
угоди; - копію рішення громади; - копію
паспорта; - копію свідоцтва підприємця.

З додатків до листа не вбачається, яку
саме додаткову угоду було подано. На
вимогу господарського суду (ухвали від
30.01.2014р., 19.02.2014р., 18.03.2014р.) відповідачем
було надано два проекти додаткової
угоди від 2014р. (клопотання вх. №17662 від
18.03.2014р. та клопотання вх. №21258 від
03.04.2014р.), які є різними за змістом.
Проте, з вказаного листа не вбачається,
що позивачем було надано відповідачу
будь-який проект додаткової угоди. На
момент розгляду справи доказів в
підтвердження надання відповідачу до
звернення з позовом проекту додаткової
угоди про поновлення договору оренди
землі з відповідними доказами її
надання відповідачу позивачем до
господарського суду не подано.

Як вбачається з листа виконавчого
комітету Верхньодніпровської міської
ради від 31.12.2013р. №1060 звернення
позивача стосовно продовження терміну
дії договору оренди земельної ділянки
по АДРЕСА_1 було розглянуто на
засіданні постійно діючої
депутатської комісії по земельним
питанням Верхньодніпровської міської
ради; згідно рішення
Верхньодніпровської міської ради
№354-16/VI від 04.05.2012р. та додаткової угоди
№4 від 04.08.2012р. договір оренди земельної
ділянки був поновлений до 04.08.2013р.;
договір оренди припиняється у разі
закінчення строку, на який його було
укладено; якщо позивач мав намір
продовжувати використовувати земельну
ділянку, йому необхідно було
звернутись до відповідача не пізніше
ніж за місяць до спливу строку договору
оренди землі; вирішити питання
позивача відповідач не має можливості;
позивачу необхідно звільнити земельну
ділянку від вагончика, який на ній
знаходиться, після чого повернути
земельну ділянку та припинити
сплачувати плату за користування
земельною ділянкою. Лист було отримано
позивачем 27.01.2014р., що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене суд доходить
висновку про необґрунтованість вимог
позивача, виходячи з наступного:

Відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу; способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: 1) визнання права; 2) визнання
правочину недійсним; 3) припинення дії,
яка порушує право; 4) відновлення
становища, яке існувало до порушення; 5)
примусове виконання обов'язку в натурі;
6) зміна правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб;

Також відповідно до статті 20
Господарського кодексу України права
та законні інтереси суб'єктів
господарювання захищаються шляхом: -
визнання наявності або відсутності
прав; - визнання повністю або
частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів; -
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом; -
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; - припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; - присудження
до виконання обов'язку в натурі; -
відшкодування збитків; - застосування
штрафних санкцій; - застосування
оперативно-господарських санкцій; -
застосування
адміністративно-господарських
санкцій; - установлення, зміни і
припинення господарських відносин; -
іншими способами, передбаченими
законом.

Суди мають враховувати, що способи
захисту прав юридичних та фізичних
осіб на земельні ділянки, визначені
статтею 152 ЗК України, положення якої у
відповідних правовідносинах
підлягають переважному застосуванню
перед нормами ЦК України та ГК України
(пункт 2.9 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин").

Згідно з частиною 3 статті 152 Земельного
кодексу України захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом: а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; в) визнання угоди
недійсною; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; ґ)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Отже, як вбачається відсутній такий
спосіб захисту, згідно якого можна
визнати укладеною Додаткову угоду про
поновлення договору оренди земельної
ділянки від 30.05.2007р.

У вирішенні спорів, пов'язаних з
поновленням (пролонгацією) договорів
оренди земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, судам слід
враховувати положення статті 33 Закону
України "Про оренду землі" (в редакції
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", який набрав
чинності з 12.03.2011). Частиною шостою
зазначеної статті передбачено, що
договір вважається поновленим на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором, у разі якщо
орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою і за відсутності
протягом місяця після закінчення
строку договору листа-повідомлення
орендодавця про заперечення у
поновленні договору оренди землі.
Відтак господарським судам у вирішенні
відповідних спорів необхідно
з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв
орендар орендодавця у встановленому
порядку про намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк та
чи заперечував орендодавець у строк,
визначений законом, проти поновлення
договору (пункт 2.17 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин").

Належних доказів повідомлення
відповідача про намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк
позивачем не надано.

Вимога про визнання укладеною
Додаткової угоди про поновлення
договору оренди земельної ділянки від
30.05.2007р. є нічим іншим як встановленням
факту, що має юридичне значення; цей
факт може встановлюватися судом лише
при існуванні та розгляді між
сторонами спору про право цивільне;
його встановлення є елементом оцінки
фактичних обставин справи та
обґрунтованості вимог.

За наслідками розгляду справ за
позовами до органів виконавчої влади
чи органів місцевого самоврядування
щодо оскарження (визнання незаконними)
прийнятих ними актів з питань,
пов'язаних з наданням земельних
ділянок у власність чи в користування
суб'єктам господарської діяльності
(про відмову у передачі земельної
ділянки у власність чи в користування,
у продажу земельної ділянки, у наданні
дозволу і вимог на розроблення проекту
відведення земельної ділянки тощо)
господарський суд залежно від
характеру спору може зобов'язати
названі органи виконати певні дії, як
цього вимагають приписи чинного
законодавства, зокрема розглянути в
установленому для даного органу
порядку питання, яке стосується
предмета спору. Водночас суд не вправі
приймати рішення з питань, віднесених
до виключної компетенції цих органів,
наприклад, про надання земельних
ділянок у власність або в користування,
укладення договорів купівлі-продажу
або оренди земельних ділянок, а також
зазначати, яке конкретно рішення
повинно бути прийнято (пункт 2.14
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
17.05.2011р. № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин").

Вимога про встановлення факту щодо
визнання укладеною Додаткової угоди
про поновлення договору оренди
земельної ділянки від 30.05.2007р. не може
бути предметом спору, самостійно
розглядатися в окремій справі.

З урахуванням викладеного позовні
вимоги необґрунтовані і задоволенню не
підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати у справі слід покласти на
позивача.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати у справі віднести за
рахунок позивача.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання.

СУДДЯ
Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України,

„08" квітня 2014р.