ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року Справа № 910/17610/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Коробенка
Г.П. (доповідач), Куровського
С.В.розглянувши матеріали касаційної
скаргиприватного підприємства "Обрій
2000"на постановуКиївського
апеляційного господарського суду від
18.02.2014р.у справігосподарського суду м.
Києваза позовомКиївського
міжрайонного екологічного прокурора
Дніпровської екологічної прокуратури
в інтересах держави в особі Київської
міської радидоприватного підприємства
"Обрій 2000"про внесення змін до договору
за участю представників сторін:

прокуратури: Бондарчук В.М. (прокурор
Генеральної прокуратури України, посв.
від 22.11.13р. № 023013),

позивача: не з'явився,

відповідача: Рибачок В.А., Пінчук Л.А.
(представники за дов. від 13.09.2013р. №б/н)

ВСТАНОВИВ:

Київський міжрайонний екологічний
прокурор Дніпровської екологічної
прокуратури в інтересах держави в
особі Київської міської ради звернувся
до господарського суду міста Києва з
позовом до ПП "Обрій 2000" про внесення
змін до п.2.2. договору оренди земельної
ділянки, укладеного Київською міською
радою з ПП "Обрій 2000", зареєстрованого
Головним управлінням земельних
ресурсів виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), про що
зроблено запис від 02.06.2003р. за №63-6-00055 у
книзі записів державної реєстрації
договорів, виклавши його в певній
редакції. Позовні вимоги обґрунтовані
прийняттям Київською міською радою
рішення "Про внесення змін до договорів
оренди земельних ділянок у частині
приведення розміру орендної плати у
відповідність до положень ст.288
Податкового кодексу України", яким на
локальному рівні врегульовано розмір
орендної плати за використання земель
міста Києва та встановлено орендну
плату у розмірі 3 % від нормативної
грошової оцінки земельної ділянки та
зобов'язано орендарів забезпечити
оформлення внесення відповідних змін
до існуючих договорів оренди земельних
ділянок.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 16.12.2013р. у справі №910/17610/13,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 18.02.2014р., позов
задоволено. Внесено зміни до договору
оренди земельної ділянки, укладеного
Київською міською радою та ПП "Обрій
2000", зареєстрованого Головним
управлінням земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації), про що зроблено запис
від 02.06.2003 р. за №63-6-00055 у книзі записів
державної реєстрації договорів,
виклавши його в такій редакції: "Річна
орендна плата за земельну ділянку
відповідно до рішення Київської
міської ради №89/9146 від 28.02.2013р. "Про
внесення змін до договорів оренди
земельних ділянок у частині приведення
розміру орендної плати у відповідність
до положень ст. 288 Податкового кодексу
України", встановлюється у розмірі 3
відсотків від її нормативної грошової
оцінки."

Не погоджуючись з прийнятою
постановою, ПП "Обрій 2000" звернулось з
касаційною скаргою до Вищого
господарського суду України, в якій
просить її скасувати та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити, мотивуючи скаргу тим, що
судом апеляційної інстанції порушено
та неправильно застосовано норми
матеріального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оспорюваного судового акту, знаходить
необхідним в задоволенні касаційної
скарги відмовити, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.07.2002р. між Київською міською радою
(орендодавець) та ПП "Обрій 2000" (орендар),
укладено договір оренди земельної
ділянки (далі - договір), за умовами
якого орендодавець зобов'язався
передати, а орендар - прийняти в оренду
на 25 років земельну ділянку на
території парку культури і відпочинку
"Гідропарк" у Дніпровському районі
міста Києва розміром 0,2059 га для
будівництва і експлуатації кафе з
літнім майданчиком у межах, які
перенесені в натуру (на місцевість) і
зазначені на плані, що є невід'ємною
частиною цього договору (п.1. договору).

Згідно п.п. 2.1., 2.2. договору за оренду
земельної ділянки орендар сплачує
орендодавцю орендну плату у грошовій
формі, незалежно від результатів своєї
діяльності. Річна орендна плата за
земельну ділянку встановлюється у
розмірі 1,4 % від її грошової оцінки.

Відповідно до 2.3. договору розмір
орендної плати може змінюватись за
згодою сторін. Пропозиції про перегляд
розміру орендної плати надсилаються не
частіше, ніж один раз на квартал і
розглядаються відповідно до
законодавства.

Рішенням Київської міської ради №
89/9146 від 28.02.2013р. "Про внесення змін до
договорів оренди земельних ділянок у
частині приведення розміру річної
орендної плати у відповідність до
положень ст. 288 Податкового кодексу
України" внесено зміни до договорів
оренди земельних ділянок, встановивши
орендну плату у розмірі трьох
відсотків від нормативної грошової
оцінки земельних ділянок. Пунктом 2
цього рішення зобов'язано орендарів
земельних ділянок, зазначених у
додатку до договору, забезпечити
оформлення внесення відповідних змін
до договорів оренди земельних ділянок.

Згідно додатку до вказаного рішення
серед орендарів, яких зобов'язано
забезпечити оформлення внесення змін
до договорів оренди, вказано ПП "Обрій
2000", яке є орендарем земельної ділянки
на території парку культури і
відпочинку "Гідропарк" за договором №
63-6-00055 від 02.06.2003р.

Відповідно до ч.1 ст.73 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" та ч.1 ст. 144 Конституції
України, органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
оренду землі" (в редакції, чинній на
момент укладення спірного договору)
орендна плата за земельні ділянки, які
перебувають у державній або
комунальній власності,
централізується на спеціальних
бюджетних рахунках, розподіляється і
використовується відповідно до Закону
України "Про плату за землю" і не може
бути меншою за розмір земельного
податку, що встановлюється зазначеним
Законом.

Згідно ст. 21 Закону України "Про
оренду землі" умови договору оренди про
розмір орендної плати можуть
переглядатися за згодою сторін.
Орендар має право вимагати
відповідного зменшення орендної плати
у випадках, якщо стан орендованої
земельної ділянки погіршився не
внаслідок дій чи бездіяльності
орендаря.

На момент укладення спірного договору,
розміри та порядок плати за
використання земельних ресурсів, а
також напрями використання коштів, що
надійшли від плати за землю,
відповідальність платників та
контроль за правильністю обчислення і
справляння земельного податку
регулювались Законом України "Про
плату за землю" (чинний на момент
укладення спірного договору), статтею 2
якого встановлено, що плата за землю
справляється у вигляді земельного
податку або орендної плати, що
визначається залежно від грошової
оцінки земель.

З 01.01.2011р. набрав чинності Податковий
кодекс України, положеннями якого
передбачено, що підставою для
нарахування орендної плати за земельну
ділянку є договір оренди такої
земельної ділянки. Платником орендної
плати є орендар земельної ділянки.
Об'єктом оподаткування є земельна
ділянка, надана в оренду. Розмір та
умови внесення орендної плати
встановлюються у договорі оренди між
орендодавцем (власником) і орендарем.
Розмір орендної плати встановлюється у
договорі оренди, але річна сума платежу
не може бути меншою: для земель
сільськогосподарського призначення -
розміру земельного податку, що
встановлюється цим розділом; для інших
категорій земель - трикратного розміру
земельного податку, що встановлюється
цим розділом.

Відповідно до ст. 289 Податкового
кодексу України для визначення розміру
податку та орендної плати
використовується нормативна грошова
оцінка земельних ділянок.

Відповідно до ст. 632 Цивільного
кодексу України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування. Зміна ціни після
укладення договору допускається лише у
випадках і на умовах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст. 651 Цивільного
кодексу України зміна або розірвання
договору допускається лише за згодою
сторін, якщо інше не встановлено
договором або законом. Договір може
бути змінено або розірвано за рішенням
суду на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Згідно ст. 30 Закону України "Про
оренду землі" зміна умов договору
оренди землі здійснюється за взаємною
згодою сторін. У разі не досягнення
згоди щодо зміни умов договору оренди
землі спір вирішується в судовому
порядку.

Згідно п. 2.19. постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 6
від 17.05.2011р. "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин", у разі
прийняття уповноваженим органом
рішення про внесення змін до ставок
орендної плати за землю та
затвердження нових коефіцієнтів, що
використовуються для розрахунку
орендної плати за земельні ділянки,
такі обставини можуть не братися судом
до уваги лише у разі скасування
відповідного рішення органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в установленому
законом порядку.

За таких обставин, оскільки нормами
законодавства передбачено можливість
зміни умов договору за рішенням суду на
вимогу однієї із сторін у випадках
встановлених договором або законом, а
орендна плата за земельні ділянки
державної та комунальної власності є
регульованою ціною, а також те, що в
матеріалах справи відсутні докази
скасування чи визнання недійсним
рішення Київської міської ради №89/9146
від 28.02.2013р., висновок господарського
суду першої та апеляційної інстанції
про задоволення позову колегія визнає
правомірним та обґрунтованим.

З огляду на викладене, доводи
касаційної скарги не спростовують
висновків викладених в оскаржуваному
рішенні та постанові і не можуть бути
підставою для їх зміни чи скасування,
оскільки вони відповідають чинному
законодавству України і обставинам
справи.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 18.02.2014р. у
справі № 910/17610/13 залишити без змін.

Головуючий суддя :
Н.Г. Ткаченко

Судді:
Г.П. Коробенко

С.В. Куровський