ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03.04.2014
Справа № 905/470/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Демідової П.В.

При секретарі судового засідання
Самойловій К.Є.

Розглянув у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного
товариства Комерційний банк
"Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про стягнення заборгованості за
договором №3785 від 11.12.2006р. в розмірі 13
998,75 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: Сап’ян Р.О. за
довіреністю.

Від відповідача: не з'явився.

Суд перебував в нарадчій кімнаті

03.04.2014р. з 11.25 год. по 11.30 год.

Суть справи:

Публічне акціонерне товариство
Комерційний банк «Приватбанк»,
м.Дніпропетровськ звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, АДРЕСА_1 про стягнення
заборгованості за договором №3785 від
11.12.2006р. в розмірі 13 998,75 грн.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на невиконання
відповідачем зобов'язань з повернення
кредитних коштів та сплати відсотків
за користування ними, у зв'язку з чим
нараховує до стягнення штрафні
санкції.

Ухвалою суду від 23.01.2014р. за вказаним
позовом порушено провадження по справі
№905/470/14.

За клопотанням позивача ухвалою суду
від 24.03.2014р. строк розгляду справи
№905/470/14 продовжено на 15 днів.

В судовому засіданні 03.04.2014р.
представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі.
Відповідач в жодне судове засідання не
з'явився.

Відповідно до витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців, Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1 зареєстровано
за адресою: АДРЕСА_1. Аналогічні
відомості щодо місцезнаходження
відповідача містяться у позовній
заяві.

За змістом ч.3 п.3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №18
від 26.12.2011р. „Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Враховуючи вищевикладене та беручи до
уваги наявні в матеріалах справи
повернення поштових відправлень
№№33992262, 34493286, 34629064, надіслані на адресу
реєстрації відповідача, суд робить
висновок про належне виконання
обов'язку повідомити його про час та
місце розгляду справи №905/470/14.

За змістом правової позиції Вищого
господарського суду України,
викладеної в п.3.9.2 постанови №18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору. При цьому неявка у
судове засідання однієї з сторін,
належним чином повідомленої про час і
місце цього засідання, не перешкоджає
такому переходові до розгляду позовних
вимог, якщо у господарського суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, передбачені частиною
першою статті 77 ГПК України (п.3.12
постанови).

Оскільки у матеріалах справи достатньо
документів, які мають значення для
правильного вирішення спору та
сторонами не надано доказів в
підтвердження поважності причин
неявки його повноважного представника
в судове засідання, справа
розглядається відповідно до ст.75 ГПК
України без явки відповідача за
наявними в ній матеріалами.

Перед початком розгляду справи по суті
представника позивача було
ознайомлено з правами та обов'язками,
передбаченими ст.22 ГПК України. Судом,
відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України,
складено протокол, який долучено до
матеріалів справи.

У відповідності до п.п.2, 3, 4 ч.2 ст.129
Конституції України, ст.ст.42,43 ГПК, ст.33
ГПК України основними засадами
судочинства є рівність усіх учасників
судового процесу перед законом та
судом, змагальність сторін та свобода в
наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості.

Відповідно до ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
За приписами ст.43 ГПК України суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді у судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд -

Встановив:

05 грудня 2006 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк»
та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
укладено договір банківського рахунку
№3785/600/L78. Згідно з п.1.1 Регламенту
надання мінімального бланкового
овердрафтового кредиту на картковий
рахунок (додаток №?7 від 11.12.2006р. до
договору банківського рахунку №3785 від
05.12.2006р.), банк за наявності вільних
грошових коштів зобов'язується
здійснювати овердрафтове
обслуговування клієнта на підставі
анкети-заяви на встановлення
офердрафтового кредиту на картковий
рахунок, що полягає в проведенні
платежів, здійснених довіреними
особами клієнта з використанням
корпоративних платіжних карт, понад
залишок коштів на картковому рахунку
клієнта НОМЕР_2, відкритому в банку, за
рахунок кредитних коштів в межах
ліміту, встановленого відповідно до
п.1.3 цього додатку шляхом дебатування
картрахунку. При цьому утворюється
дебетове сальдо.

Згідно з п.1.3 регламенту, на момент
підписання цього додатку до даного
договору ліміт складає 500,00 грн.
Проведення платежів клієнта в порядку,
встановленому цим додатком до даного
договору, здійснюється банком у термін
до 12.12.2007р. (п.1.3 регламенту). В
додатковій угоді №2 від 26.12.2007р. сторони
дійшли згоди про встановлення ліміту в
розмірі 5 000,00 грн. та про проведення
банком платежів клієнта згідно з
умовами цього додатку в термін до
15.12.2008р.

Відповідно до п.1.4 регламенту,
овердрафтове кредитування клієнта
здійснюється банком у межах ліміту і
терміну, встановлених у п.1.3, з періодом
безперервного користування кредитом
не більш 30 днів. Початком періоду
безперервного користування кредитом
вважається перший день, починаючи з
якого безперервно існувало дебетове
сальдо на картковому рахунку клієнта
при закритті банківського дня. Датою
закінчення періоду безперервного
користування кредитом вважається день,
по закінченні якого на картковому
рахунку зафіксовано нульове дебетове
сальдо.

Згідно з п.1.5 регламенту, клієнт сплачує
відсотки за увесь час факт
користування кредитом згідно з п.п.3.1-3.3
цього додатка до чинного договору. Так,
з дати виникнення дебетового сальдо на
картковому рахунку клієнта при
закритті банківського дня клієнт
сплачує відсотки, виходячи з
диференційованої процентної ставки,
розмір якої залежить від терміну
користування кредитом і встановлений у
розділі 4 (п.4.1.1): при користуванні
кредитом протягом 1-3 днів - 24%, протягом
4-7 днів - 26 %, протягом 8-15 днів - 28%,
протягом 16-30 днів - 30%. Відсотки, не
сплачені після закінчення періоду
безперервного користування кредитом,
вважаються простроченими (п.3.3
регламенту).

За змістом п.4.2.6 регламенту, при
порушенні клієнтом будь-якого з
зобов'язань з погашення кредиту,
передбачених цим додатком до чинного
договору, клієнт сплачує відсотки за
користування кредитом у розмірі
подвійної облікової ставки річних
інтервалу « 16-30 днів» від суми залишку
непогашеної заборгованості.

Виходячи зі змісту п.5.1, регламенту, при
порушенні клієнтом зобов'язань по
сплаті відсотків за користування
кредитом, термінів повернення кредиту
клієнт сплачує банку пеню в розмірі 0,2%
річних від суми простроченого платежу
за кожний день прострочення платежу,
але не більше подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла в період, за яких виплачується
пеня. Нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань
здійснюється протягом 3 років з дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконано клієнтом. Терміни давності
позову за вимогою про стягнення
кредиту, відсотків за користування
кредитом, винагороди, неустойки - пені
штрафів за цим додатком до даного
договору установлюються тривалістю 5
років (п.п.5.3, 5.4 регламенту).

Надавши правову кваліфікацію
відносинам, що склались між сторонами,
суд робить висновок, що вони пов'язані з
овердрафтовим кредитуванням рахунку
відповідача та підпадають під правове
регулювання норм §2 глави 71 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України) та
ст.345-346 ГК України.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України (далі - ГК України),
ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до Умов обслуговування
кредитних лімітів на поточних рахунках
корпоративних клієнтів на підставі
заяви про відкриття поточного рахунку
та картки зі зразками підписів та
відбитку печатки позивачем
здійснювалось кредитування рахунку
відповідача НОМЕР_2. Проте, починаючи з
15.09.2008р., дебетове сальдо на вказаному
рахунку клієнтом обнулено не було, у
зв'язку з чим в подальшому банком
нараховувались відсотки за
користування кредитом за підвищеною
відсотковою ставкою 60% річних.

З огляду на неналежне виконання
клієнтом взятих на себе зобов'язань,
банк звернувся до клієнта з претензією
№61211GOH2O545 від 06.12.2013р., в якій повідомив
про наявність станом на 06.12.2013р.
заборгованості в сумі 14 006,68 грн., яка
складається з заборгованості за
кредитом в сумі 3 141,03 грн.,
заборгованості за відсотками в сумі 5
998,77 грн. та пені в сумі 4 866,88 грн., яку
запропонував терміново погасити.
Зазначена претензія залишена клієнтом
без відповіді та задоволення, доказів
протилежного під час судового розгляду
справи №905/470/14 не надано.

Як зазначає позивач, станом на 19.12.2013р. у
клієнта наявна заборгованість за
кредитом в сумі 3 141,03 грн. та за
відсотками в сумі 5 998,78 грн. На вимогу
суду позивачем до матеріалів справи
№905/470/14 надані документи первинного
бухгалтерського обліку (виписки з
рахунків №№9611 Плану рахунків
бухгалтерського обліку банків
України), з яких вбачається, що
заборгованість в сумі 5 998,77 грн. та
заборгованість в сумі 3 141,03 грн. банком
списано з балансу за рахунок
спеціального резерву 28.02.2013р. та 26.12.2011р.
відповідно.

Відповідно до п.7 Порядку відшкодування
банками України безнадійної
заборгованості за рахунок резерву,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України №172 від
01.06.2012р., відшкодування (списання) за
рахунок резерву безнадійної
заборгованості не є підставою для
припинення вимог банку до
позичальника/контрагента.

Отже, беручи до уваги, вимоги позивача
про стягнення заборгованості за
кредитом за кредитом в сумі 3 141,03 грн. та
заборгованості за відсотками в сумі 5
998,78 грн. є правомірними та відповідачем
не спростовані, вони підлягають
задоволенню.

Відповідно до ст.ст.611, 612 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. Боржник
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання, якщо він не
приступив до його виконання або не
виконав у строк, встановлений
договором або законом.

Особливості регулювання
відповідальності за порушення
грошових зобов'язань у відносинах
суб'єктів господарювання визначаються
приписами статей 534, 549-552 ЦК України,
статей 229-234 ГК України та статей Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

З урахуванням приписів наведеної
норми, позивачем на підставі п.5.1
регламенту нараховано до стягнення
пеню за прострочення повернення
кредиту та сплату відсотків загальною
сумою 4 858,94 грн.

Проаналізувавши наданий позивачем
розрахунок пені, судом встановлено, що
позивачем не взято до уваги норми п.5.3
регламенту надання мінімального
бланкового овердрафтового кредиту на
картковий рахунок (додаток №?7 від
11.12.2006р. до договору банківського
рахунку №3785 від 05.12.2006р.), за якими
нарахування неустойки за кожний
випадок порушення зобов'язань
здійснюється протягом 3 років з дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконано клієнтом.

Враховуючи вищевикладене, правомірним
є нарахування пені за несвоєчасне
повернення кредитних коштів у період з
20.12.2007р. по 19.12.2013р. в сумі 1 878,16 грн.

Разом з цим, суд проаналізовано умови
регламенту надання мінімального
бланкового овердрафтового кредиту на
картковий рахунок (додаток №?7 від
11.12.2006р. до договору банківського
рахунку №3785 від 05.12.2006р.) та
встановлено, що згідно з п.3.3 порядок
сплати відсотків за користування
кредитними коштами визначається п.п.1.11,
2.3 цього регламенту. Проте, зазначеними
нормами встановлено умови договірного
списання грошових коштів з рахунків
клієнта у межах сум, що підлягають
сплаті ним (п.1.11) та порядок
овердрафтового обслуговування банком
клієнта. Разом з цим, строку сплати
відсотків, нарахованих відповідно до
п.п.3.1-3.3 регламенту, вищевказані умови
договору не містять.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, у
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики. Разом з цим,
строк, що визначений місяцями, спливає
у відповідне число останнього місяця
строку. Якщо останній день строку
припадає на вихідний, святковий або
інший неробочий день, що визначений
відповідно до закону у місці вчинення
певної дії, днем закінчення строку є
перший за ним робочий день (ч.ч.3, 5 ст. 254
ЦК України).

З урахуванням викладеного, суд робить
висновок про правомірність
нарахування пені за несвоєчасну сплату
відсотків, розрахованої виходячи з
подвійної облікової ставки НБУ, від
першого дня місяця, наступного за
місяцем, в якому нараховані
прострочені відсотки (ст. 1048 ЦК
України), по 19.12.2013р., як заявлено в
розрахунку, протягом трьох років від
дня виконання зобов'язання зі сплати
відсотків загальною сумою 2 564,87 грн.

Враховуючи вищевикладене та беручи до
уваги часткову сплату клієнтом пені в
сумі 121,16 грн., суд задовольняє позовні
вимоги про стягнення пені в
обґрунтованій частині, а саме - в сумі 4
321,87 грн.

Відповідно до ст.49 ГПК України, судовий
збір покладається на сторін
пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.129
Конституції України, ст.ст. 266, 267, 525, 526,
611, 612, §2 Глави 71 Цивільного кодексу
України, ст.193 Господарського кодексу
України, ст.ст.1, 9 Закону України „Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні", ст.ст.1, 4, 21-22, 28, 33-34,
43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк «Приватбанк», м.Дніпропетровськ
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1,
АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості
за договором №3785 від 11.12.2006р. в розмірі
13 998,75 грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Публічного
акціонерного товариства Комерційний
банк „Приватбанк" (49094,
м.Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 50, )
заборгованість за кредитом в сумі 3 141,03
грн., заборгованість за процентами в
сумі 5 998,78 грн. та пеню в сумі 4 321,87 грн.,
судовий збір в сумі 1 756,91 грн.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 03.04.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повний текст рішення за
правилами ст.ст.84-85 ГПК України
підписано 08.04.2014р.

Суддя
П.В. Демідова