РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р.
Справа № 902/57/14

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуюча суддя
Сініцина Л.М.

судді
Гудак А.В.

Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання
Берун О.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу позивача
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від
28.03.2014 р. на рішення господарського
суду Вінницької області від 19.03.14 р. у
справі № 902/57/14

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3

до відповідачів: Головного управління
Державного агентства земельних
ресурсів України у Вінницькій області

Погребищенської
районної державної адміністрації у
Вінницькій області

про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки від 10.06.2007 р.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_3 - підприємець;

від відповідача1 - не з'явився

від відповідача 2 - не з'явився

Рішенням господарського суду
Вінницької області від 19.03.2014 р. у
справі № 902/57/14 (суддя Маслій І.В.)
відмовлено в позові Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного
управління Державного агентства
земельних ресурсів України у
Вінницькій області, Погребищенської
районної державної адміністрації у
Вінницькій області про внесення змін
до договору оренди земельної ділянки
від 10.06.2007 р. При прийнятті рішення суд
виходив з того, що позовна вимога є
необґрунтованою, оскільки договір
оренди фактично припинив свою дію за
закінченням терміну, на який його було
укладено; позивач порушив умови
договору оренди, а тому втратив
переважне право на його поновлення, за
порядком передбаченим статтею 33 Закону
України "Про оренду землі"; відповідно,
позивач може отримати земельну ділянку
лише при наявності рішення
компетентного органу про надання
земельної ділянки у користування, яке в
даному випадку відсутнє.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням,
Фізична особа-підприємець ОСОБА_3
звернувся з апеляційною скаргою від
28.03.2014 р., в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Вінницької області від 19.03.2014 р. у
справі № 902/57/14 через порушення судом
норм матеріального і процесуального
права та постановити нове, яким
заявлений позов задоволити у повному
обсязі посилаючись на те, що рішення
було постановлене з порушеннями норм
як матеріального, так і процесуального
права, а тому підлягає зміні. Дію
договору оренди земельної ділянки
площею 18,75 га від 10.06.2007 р., було
продовжено з терміном дії до 31 грудня
2013 року першим заступником голови
Погребищенської районної державної
адміністрації, чий підпис було
завірено відповідною печаткою, а отже
був пролонгований за згодою державного
органу. 25.11.2013 р. звернувся з листом до
Погребищенської районної державної
адміністрації щодо поновлення
договору оренди земельної ділянки. У
відповіді на вказаний лист за підписом
голови Погребищенської районної
державної адміністрації від 02.12.2013 р. за
№ 02-161-2939 Погребищенська районна
державна адміністрація не заперечує
проти продовження дії договору оренди
земельної ділянки на новий строк,
однак, відчуження чи передача
сільськогосподарських земель
державної власності в оренду не є
компетенцією державних районних
адміністрацій, а компетенцією ГУ
Державного агентства земельних
ресурсів України у Вінницькій області,
у зв'язку із змінами чинної редакції
Земельного Кодексу України. ОСОБА_3
двічі звертався з аналогічними
клопотаннями щодо продовження дії
договору оренди земельної ділянки на
новий строк до ГУ Державного агентства
земельних ресурсів України у
Вінницькій області, а саме: 05.12.2013 р. та
20.12.2013 р., проте, у задоволенні таких
клопотань відповідач-1 двічі відмовив.
Звернення апелянта-позивача за його
наступною пролонгацією відбулося
вчасно, у повній відповідності до вимог
Земельного Кодексу України, пункту 5
статті 33 Закону України "Про оренду
землі". Земельною ділянкою, згідно
договору, користується від дати його
укладення, тобто з 10.06.2007 р. до
нинішнього часу; у повному обсязі і
своєчасно вносить щомісячну орендну
плату, що підтверджено відповідними
довідками. Суд мав усі законні підстави
задоволити заявлений позов,
зобов'язавши відповідача укласти
додаткову угоду до договору оренди
земельної ділянки від 10.06.2007 р., як було
зазначено у заяві позивача до
господарського суду Вінницької
області від 13 лютого 2014 року "Про зміну
предмету позову". Суд першої інстанції,
зазначених вище обставин не врахував
та постановив неправомірне рішення,
відмовивши у задоволенні позову.
Апелянт-позивач повідомляв
відповідача у встановленому законом
порядку про свій намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди на новий строк. Однак,
вказане вище суд при винесенні рішення
не врахував. Господарський суд
Вінницької області порушив як
матеріальне так і процесуальне право, а
його рішення від 19 березня 2014 року у
справі № 902/57/14 підлягає скасуванню.

Відповідач 1 - Головне управління
Державного агентства земельних
ресурсів України у Вінницькій області
та відповідач 2 - Погребищенська
районна державна адміністрація у
Вінницькій області правом подачі
відзиву на апеляційну скаргу не
скористалися, явку представників в
судове засідання не забезпечили, хоча
були належним чином повідомлені про
день і час розгляду апеляційної скарги
(а.с.105,110).

Оскільки явка представників сторін в
судове засідання обов'язковою не
визнавалася, сторони належним чином
були повідомлені про день, час і місце
розгляду апеляційної скарги, клопотань
про відкладення розгляду апеляційної
скарги до суду не надходило, колегія
суддів прийшла до висновку про
можливість розгляду апеляційної
скарги без участі представників
відповідачів.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України (далі
ГПК України) у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
та перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Позивач (апелянт) в судовому засіданні
апеляційну скаргу підтримав в повному
обсязі з підстав зазначених в ній,
вважає рішення господарського суду
незаконним та необгрунтованим;
пояснив, що коли закінчився строк
договору оренди на земельну ділянку,
звернувся до адміністрації, де
продовжили строк договору на 1 рік до
31.12.2013 р. для виготовлення технічної
документації; заяву на виготовлення
технічної документації подав, однак
відповіді не отримав по сьогоднішній
день; просив рішення господарського
суду скасувати, а апеляційну скаргу -
задоволити.

Заслухавши пояснення позивача
(апелянта); розглянувши матеріали
справи, доводи апеляційної скарги;
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
апеляційний господарський суд, -

ВСТАНОВИВ :

10 червня 2007 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та
Погребищенською районної державною
адміністрацією Вінницької області
укладено договір оренди земельної
ділянки, згідно пункту 1 якого
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку для ведення товарного
сільськогосподарського виробництва,
яка знаходиться на території
Сніжнянської сільської ради
Погребищенського району Вінницької
області (а.с.12-14).

Пунктом 2 договору сторони узгодили, що
в оренду передається земельна ділянка
загальною площею 18,75 га (землі запасу), у
тому числі ріллі - 18, 75 га.

Договір укладено на 5 років. Після
закінчення строку договору орендар має
переважне право на поновлення його на
новий строк. У цьому разі орендар
повинен не пізніше ніж за 30 днів до
закінчення строку дії договору
повідомити письмово орендодавця про
намір продовжити його дію (пункт 8
договору).

Відповідно до пункту 35 договору,
останній припиняється зокрема у разі
закінчення строку, на який його було
укладено.

Така ж підстава припинення договору
міститься у статті 31 Закону України
"Про оренду землі".

Даний договір зареєстровано 01.07.2007 р. у
Вінницькій регіональній філії
Державного підприємства "Центр
державного земельного кадастру" за №
3 (а.с.13 на звороті).

Згідно акту приймання-передачі від
06.07.2007 р. земельну ділянку площею 18,75 га
із земель запасу на території
Сніжнянської сільської ради
орендодавцем передано орендарю для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва ще
в рамках договору оренди земельної
ділянки від 02.01.2007 р. (а.с.15).

Відповідно до частини 1, пункту 1
частини 2 статті 11 Цивільного кодексу
України (далі ЦК України) цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу
України (далі ГК України) передбачено,
що господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, із господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Згідно абзацу 2 частини 1 статті 175 ГК
України майнові зобов'язання, які
виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 627 ЦК України визначено, що
відповідно до статті 6 цього кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Відповідно до статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином згідно умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (стаття 525 ЦК
України).

Згідно статті 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 13 Закону України
"Про оренду землі" договір оренди землі
- це договір, за яким орендодавець
зобов'язаний за плату передати
орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України "Про оренду
землі", (в редакції, що діяла на час
припинення дії договору) передбачено,
що закінченню строку, на який було
укладено договір оренди землі, орендар,
який належно виконував обов'язки за
умовами договору, має переважне право
перед іншими особами на укладення
договору оренди землі на новий строк
(поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк,
зобов'язаний повідомити про це
орендодавця до спливу строку договору
оренди землі у строк, встановлений цим
договором, але не пізніше ніж за місяць
до спливу строку договору оренди землі.
До листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди. При
поновленні договору оренди землі його
умови можуть бути змінені за згодою
сторін. У разі недосягнення
домовленості щодо орендної плати та
інших істотних умов договору переважне
право орендаря на укладення договору
оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний термін
розглядає надісланий орендарем
лист-повідомлення з проектом
додаткової угоди, перевіряє його на
відповідність вимогам закону, узгоджує
з орендарем (за необхідності) істотні
умови договору і, за відсутності
заперечень, приймає рішення про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної та комунальної
власності), укладає з орендарем
додаткову угоду про поновлення
договору оренди землі. За наявності
заперечень орендодавця щодо
поновлення договору оренди землі
орендарю направляється
лист-повідомлення про прийняте
орендодавцем рішення. У разі якщо
орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою після закінчення
строку договору оренди і за
відсутності протягом одного місяця
після закінчення строку договору
листа-повідомлення орендодавця про
заперечення у поновленні договору
оренди землі такий договір вважається
поновленим на той самий строк і на тих
самих умовах, які були передбачені
договором. У цьому випадку укладання
додаткової угоди про поновлення
договору оренди землі здійснюється із:
власником земельної ділянки (щодо
земель приватної власності);
уповноваженим керівником органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування без прийняття рішення
органом виконавчої влади або органом
місцевого самоврядування про
поновлення договору оренди землі (щодо
земель державної або комунальної
власності). Керівник органу виконавчої
влади або органу місцевого
самоврядування, який уповноважений
підписувати додаткову угоду до
договору оренди землі щодо земельної
ділянки державної або комунальної
власності, визначається рішенням цього
органу. Додаткова угода до договору
оренди землі про його поновлення має
бути укладена сторонами у місячний
строк в обов'язковому порядку. Відмова,
а також наявне зволікання в укладенні
додаткової угоди до договору оренди
землі може бути оскаржено в суді.

Тобто, орендар, який має намір
скористатися переважним правом на
укладення договору оренди землі на
новий строк, зобов'язаний повідомити
про це орендодавця до спливу строку
договору оренди землі у строк,
встановлений цим договором, але не
пізніше ніж за місяць до спливу строку
договору оренди землі. До
листа-повідомлення про поновлення
договору оренди землі орендар додає
проект додаткової угоди. Додаткова
угода до договору оренди землі про його
поновлення має бути укладена сторонами
у місячний строк в обов'язковому
порядку.

Згідно пункту 2.17. постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 6
"Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин" від 17.05.2011 р. із
подальшими та доповненнями, у
вирішенні спорів, пов'язаних з
поновленням (пролонгацією) договорів
оренди земельних ділянок, що
перебувають у державній або
комунальній власності, судам слід
враховувати положення статті 33 Закону
України "Про оренду землі" (в редакції
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності", який набрав
чинності з 12.03.2011 р.). Частиною 6
зазначеної статті передбачено, що
договір вважається поновленим на той
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором, у разі якщо
орендар продовжує користуватися
земельною ділянкою і за відсутності
протягом місяця після закінчення
строку договору листа-повідомлення
орендодавця про заперечення у
поновленні договору оренди землі.
Відтак господарським судам у вирішенні
відповідних спорів необхідно
з'ясовувати, зокрема, чи повідомляв
орендар орендодавця у встановленому
порядку про намір скористатися
переважним правом на укладення
договору оренди землі на новий строк та
чи заперечував орендодавець у строк,
визначений законом, проти поновлення
договору. Разом з тим судам слід
враховувати, що до спірних
правовідносин має застосовуватися
саме та редакція закону, яка була
чинною на дату, з якої виникло
переважне право на поновлення договору
оренди земельної ділянки.

Враховуючи пункт 8 договору та дату
його реєстрації у Вінницькій
регіональній філії Державного
підприємства "Центр державного
земельного кадастру", термін дії
договору оренди земельної ділянки від
10.06.2007 р. визначений до 01.07.2012 р.

Отже, термін дії договору оренди
земельної ділянки від 10.06.2007 р.
закінчився 01.07.2012 р.

Однак, в матеріалах справи відсутні
звернення орендаря (письмові
повідомлення) з проектом додаткової
угоди (на виконання умов договору та
закону) до орендодавця, не пізніше ніж
за 30 днів до закінчення строку дії
договору, про намір продовжити його дію
(позивачем не подано жодного доказу про
таке повідомлення), чим спростовуються
доводи апелянта про його своєчасне
звернення у 2012 році до Погребищенської
районної державної адміністрації
Вінницької області і пролонгацію
договору.

З листів, що наявні у матеріалах справи
(а.с.20-23,34-35) вбачається, що сторони
почали вести переписку щодо
продовження дії договору з кінця 2013
року, тобто через півтора роки після
закінчення його строку.

Оскільки, позивачем порушено умови
договору, зокрема його пункту 8,
останній втратив переважне право на
його поновлення за порядком, що
передбачений статтею 33 Закону України
"Про оренду землі".

Таким чином, у зв'язку із фактичним
припиненням за закінченням терміну дії
договору, позивач може отримати
земельну ділянку лише при наявності
рішення компетентного органу про
надання земельної ділянки у
користування.

Отже, суд першої інстанції прийшов до
правильного висновку, що за
відсутності відповідного рішення
компетентного органу про надання
земельної ділянки у користування дана
позовна вимога є безпідставною,
необґрунтованою та не підлягає до
задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення,
а також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень;
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу;
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги колегією
суддів до уваги не приймаються,
оскільки спростовуються вищенаведеним
та матеріалами справи, не відповідають
нормам законодавства, що регулюють
дані правовідносини, не впливають на
правомірність прийнятого
господарським судом рішення та не
можуть бути підставою для його
скасування.

Рішення господарського суду першої
інстанції прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права
та повним дослідженням усіх обставин
справи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
103 ГПК України апеляційна інстанція за
результатами розгляду апеляційної
скарги має право залишити рішення
місцевого господарського суду без
змін, а скаргу - без задоволення.

Апеляційний господарський суд залишає
рішення місцевого господарського суду
без змін, а скаргу - без задоволення,
якщо рішення є законним та
обґрунтованим.

За таких обставин, підстав для
скасування рішення не вбачається.

Апеляційна скарга до задоволення не
підлягає.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Вінницької області від 19.03.2014 р. у
справі № 902/57/14 залишити без змін, а
апеляційну скаргу позивача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 від 28.03.2014 р. -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Л.М. Сініцина

Судді
А.В.Гудак

Г.Є.
Олексюк