ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року
Справа № 904/4451/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді: Пархоменко
Н.В. (доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання
Губенко Ю.Е.

за участю представників сторін:

від позивача: Бережок С.І., головний
юрисконсульт відділу
претензійно-позовної роботи
управління претензійно - позовної
роботи юридичного департаменту,
довіреність № 14-65 від 22.03.13р.;

представник відповідача в судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Інтерпайп Новомосковський трубний
завод" на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 06.02.2014р.
у справі № 904/4451/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Відкритого акціонерного товариства
"Інтерпайп Новомосковський трубний
завод", м. Новомосковськ,
Дніпропетровська область .

про стягнення 6 235 069, 88 грн.

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013р. Публічне акціонерне
товариство "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" звернулося
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Відкритого акціонерного товариства
"Інтерпайп Новомосковський трубний
завод" про стягнення основного боргу у
сумі 5 589 634,26 грн., інфляційних втрат - 13
353,09 грн., пені - 200 673,44 грн., 3% річних - 40
134,69 грн., 7% штрафу - 391 274,40 грн. та витрат
по сплаті судового збору - 68 820,00грн.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 06.02.2014р.
у справі № 904/4451/13, яке підписано і
оформлено відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України 06.02.2014р. (суддя Рудовська І.А.),
було припинено провадження в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 5 589 634,26 грн. відповідно до
пункту 1-1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Стягнуто з Відкритого
акціонерного товариства "Інтерпайп
Новомосковський трубний завод" на
користь Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" 13 353,09 грн.
інфляційних втрат, 200 673,44 грн. пені, 40
134,69 грн.

3 % річних, 391 274,40 грн. 7% штрафу, 68 820,00
грн. судового збору.

Рішення суду мотивовано
неналежним виконанням відповідачем
зобов'язань за укладеним між позивачем
та відповідачем договором № 14/1818/11 на
купівлю - продаж природного газу від
28.09.2011р. щодо своєчасної оплати
вартості обсягів газу у встановлений
договором строк, в зв'язку з чим суд
задовольнив вимоги про стягнення пені,
штрафу, 3% річних, інфляційних втрат .

Не погодившись із рішенням
господарського суду, Публічне
акціонерне товариство "Інтерпайп
Новомосковський трубний завод"
звернулось до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
частково скасувати рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 06.02.2014р. у справі № 904/4451/13 в
частині стягнення інфляційних втрат,
3% річних , пені, штрафу та прийняти нове
рішення, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ПАТ НАК "Нафтогаз
України" .

Апеляційна скарга мотивована тим,
що судом першої інстанції не
досліджені в повному обсязі матеріали
справи та прийнято рішення яке
суперечить чинному законодавству.
Скаржник посилається на те,
що задовольняючи вимоги позивача про
стягнення з відповідача інфляційних
втрат - 13 353,09 грн., пені - 200 673,44 грн.,
штрафу - 391 274,40 грн., 3% річних - 40 134, 69 грн.,
суд не встановив, коли саме у
відповідача виникло грошове
зобов'язання перед позивачем
відповідно до умов договору та з якого
моменту слід відраховувати початок
прострочки виконання зобов'язання. ПАТ
"Інтерпайп Новомосковський трубний
завод" посилається на пункт 3.1.3.
договору в якому сторони визначили , що
у разі невиконання та/або
несвоєчасного виконання покупцем
(відповідачем) вимог пункту 6.1. договору
(передбачає передоплату) продавець
(позивач) має право зменшити плановий
обсяг поставки, який зазначається в
заявці на наступний місяць поставки,
пропорційно загальній сумі грошових
коштів, не сплачених покупцем
(відповідачем) станом на 20 число місяця,
що передує місяцю поставки. Перші
поставки газу відбулись без здійснення
відповідачем попередньої оплати.
Відповідач прийняв поставлений
природний газ, спожив його, і тільки
після цього здійснив його повну оплату.
При цьому, незважаючи на факт
відсутності передплат відповідача за
природний газ, що були передбачені
пунктом 6.1. договору, позивач не
скористався своїм правом призупинити
виконання свого обов'язку стосовно
поставки газу, передбаченим як
положенням пункту 3.1.3. договору, так і
нормами законодавства, та і надалі
здійснював поставку природного газу на
адресу відповідача, що підтверджується
відповідними актами
приймання-передачі газу. Скаржник
вважає, що дані обставини свідчать про
те, що сторони шляхом вчинення
конклюдентних дій фактично змінили
умови договору щодо порядку
розрахунків за договором, погодившись
з тим, що поставка природного газу
відбувається не на умовах попередньої
оплати. Втім, нового порядку та строків
розрахунків за поставлений природний
газ сторони в договорі не передбачили.
Скаржник зазначає, що позивач,
незважаючи на те, що відповідачем не
здійснено було попередньої оплати за
природний газ - здійснив виконання
свого обов'язку щодо поставки газу, у
зв'язку з чим набув право вимоги щодо
оплати поставленого товару. При цьому,
з огляду на те, що момент виконання
зобов'язання по оплаті за природний
газ, поставлений без попередньої
оплати, договором встановлено не було
та відповідні зміни до нього у
письмовій формі сторонами по договору
не було внесено, таким чином строк
виконання такого зобов'язання за
договором необхідно визначати
моментом пред'явлення кредитором
відповідної вимоги згідно положень
частини 2 статті 530 Цивільного кодексу
України. Скаржник вважає, що позивач
не надав доказів направлення
відповідачу вимоги про сплату
заборгованості за грошовим
зобов'язанням, тому право ПАТ НАК
"Нафтогаз України", як кредитора, не
було порушено.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.02.2014р. колегією суддів у складі:
головуючого судді Пархоменко Н.В.
(доповідач), суддів: Коваль Л.А., Чередко
А.Є. апеляційна скарга була прийнята до
розгляду з відновленням строку та
призначена на 20.03.2014р.

Публічне акціонерне товариство
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" 20.03.2014р. (вх.№ 1864/14)
надали відзив на апеляційну скаргу, в
якому зазначили, що в порушення умов
договору відповідачем було допущено
неналежне виконання умов договору,
невчасно проводились розрахунки за
природний газ, що і призвело до значних
збитків позивача. Пунктом 7.2. договору
передбачено, що у разі не виконання
покупцем умов пункту 6.1. цього договору
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня від
суми простроченого платежу за кожний
день прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7% від суми
простроченого платежу. Оскільки
відповідачем не виконувались умови
оплати за договором, він зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення та 3% річних від
простроченої суми. Договором
купівлі-продажу природного газу були
чітко встановлені строки щодо
остаточного розрахунку за поставлений
газ, а саме до 14-го числа місяця
наступного за місяцем поставки газу,
тому посилання відповідача на зміну
порядку оплати в результаті вчинення
конклюдентних дій, є безпідставними.
Скаржник вважає, що господарським
судом було винесено законне рішення
щодо стягнення штрафних санкцій,
інфляційних нарахувань та 3 % річних за
порушення грошового зобов'язання за
спірним договором. Просили залишити
рішення в силі.

20.03.2014р. у судовому засіданні
представник скаржника підтримала
апеляційну скаргу, представник
позивача проти скарги заперечив.

У судових засіданнях
оголошувались перерви з 20.03.2014р. на
27.03.2014р. та з 27.03.2014р. на 15.04.2014р.

До канцелярії Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
15.04.2014р. від відповідача надійшло
клопотання про відкладення розгляду
апеляційної скарги у зв'язку з
відрядженням представника (вх. №2512/14).

Апеляційний суд відхиляє клопотання
відповідача про відкладення розгляду
справи, оскільки представник
відповідача був у попередніх судових
засіданнях, надав свої пояснення і
справа може бути розглянута без участі
представника відповідача, крім того,
справа не може бути відкладена в межах
строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України, а клопотання про продовження
строків вирішення спору сторони не
надали.

15.04.2014р. в судовому засіданні була
оголошена вступна та резолютивна
частини постанови.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення сторін,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
апеляційний суд приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Між позивачем Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз
України"(постачальник) та відповідачем
Публічним акціонерним товариством
"Інтерпайп Новомосковський трубний
завод" (покупець) 28.09.2011р. укладено
договір № 14/1818/11 на купівлю-продаж
природного газу.

Відповідно до пункту 1.1. договору,
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у IV кварталі 2011р. та у
2012р. природний газ, а покупець
зобов'язується прийняти та оплатити
газ на умовах даного договору.

Газ, що продається за цим
договором, використовується покупцем
виключно для власних потреб. Покупець
є кінцевим споживачем (пункт 1.2.
договору).

Пунктом 2.1. договору передбачено,
що продавець передає покупцеві в
період з 01.10. 2011р. по 31.12.2012р. газ в
обсязі до 9 400 тис. куб. м.

Згідно пункту 3.1.2. договору
визначено, що покупець до 20 числа
місяця, що передує місяцю поставки
газу, надає продавцю належним чином
оформлену заявку на планові обсяги
споживання газу на наступний місяць,
підписану уповноваженою особою.
Плановий обсяг поставки
підтверджується продавцем та
доводиться до відома газотранспортних
підприємств в електронному вигляді ОДУ
ДК "Укртрансгаз" на відповідний місяць
поставки.

Відповідно до пункту 3.3. договору
приймання - передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання - передачі газу. Обсяг
споживання газу покупцем у
відповідному місяці поставки
встановлюється шляхом складання
добових обсягів визначених на підставі
показів комерційного вузла/вузлів
обліку газу покупця.

У відповідності до пункту 3.4.
договору визначено, що не пізніше 5-го
числа місяця, наступного за місяцем
поставки газу, покупець зобов'язується
надати продавцеві підписані та
скріплені печатками покупця та
газорозподільного (газотранспортного)
підприємства три примірники акта
приймання-передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
покупцеві та газорозподільному
(газотранспортному) підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта. Акти є підставою для остаточних
розрахунків між сторонами.

Згідно пунктів 5.1- 5.2 договору
всього до сплати за 1000 куб.м.
природного газу та послуги з
транспортування - 3 994,52 грн.

Відповідно до пункту 5.4. договору
зазначено, що загальна сума вартості
природного газу та ціна цього договору
складається із сум вартості місячних
поставок газу.

Згідно пункту 6.1. договору оплата
за газ здійснюється покупцем виключно
грошовими коштами шляхом 50%
попередньої оплати вартості планових
обсягів поставки природного газу за 5
днів до початку здійснення поставки.
Решта 50% вартості планових обсягів
поставки природного газу сплачується
покупцем протягом місяця поставки
газу. Остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
14-го числа місяця наступного за місяцем
поставки газу.

Відповідно до пункту 6.3. договору
в платіжних дорученнях покупець
повинен обов'язково зазначати номер
договору, дату його підписання та
призначення платежу.

Договір набуває чинності з дати
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін і діє в
частині реалізації газу з 01.10. 2011р. до
31.12.2012р., а в частині проведення
розрахунків за газ та послуг з його
транспортування - до повного погашення
заборгованості (пункт 11.1. договору).

В подальшому між сторонами до
договору було укладено:

- додаткову угоду № 1 від 30.09.2011р.;

- додаткову угоду № 2 від 11.10.2011р.;

- додаткову угоду № 3 від 14.11.2011р.;

- додаткову угоду № 4 від 10.01.2012р.;

- додаткову угоду № 5 від 27.06.2012р.

Додаткові угоди укладались
сторонами стосовно зміни ціни на
природний газ, а додатковою угодою
№3 від 14.11.2011р. сторонами внесено зміни
до пункту 6.1. договору щодо порядку
розрахунків, а саме:

- оплата за природний газ з врахуванням
вартості транспортування територією
України проводиться покупцем виключно
грошовими коштами в такому порядку:

- оплата в розмірі 30 % (тридцяти
відсотків) від вартості запланованих
місячних обсягів проводиться не
пізніше ніж за 5 (п'ять) банківських днів
до початку місяця поставки газу;

- оплата в розмірі по 35% (тридцять
п'ять відсотків) від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться до 5 числа та до 15-го числа
поточного місяця поставки.

Остаточний розрахунок за
спожитий газ з урахуванням вартості
транспортування територією України
здійснюється на підставі акту
приймання - передачі газу (за звітний
місяць) до 14 числа місяця, наступного
за місяцем поставки газу.

Як вбачається з матеріалів
справи, на виконання умов договору
позивач протягом жовтня - грудня 2012
року, здійснив поставку природного
газу відповідачу, що підтверджується
актами приймання-передачі природного
газу від 31.10.2012р., від 30.11.2012р., 31.12.2012р.
(а.с. 42-44) на загальну суму 6 234 653,30 грн.
( 499 602,63 грн. + 1 462 364,11грн. + 4 272 686,56грн.) які
підписані повноважними представниками
сторін та скріплені печатками
підприємств, що підтверджує отримання
природного газу відповідачем.

Відповідач отриманий газ, у
терміни визначені пунктом 6.1 договору (
до 14-го числа місяця наступного за
місяцем поставки газу ) не сплатив,
частково виконав свої зобов'язання за
договором з прострочкою оплати, в
зв'язку з чим заборгованість
відповідача перед позивачем за
природний газ склала 5 589 634,26 грн., що
стало підставою звернення позивача до
суду.

Згідно до частин 1, 2 статті 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно статті 179 Господарського
кодексу України, майново-господарські
зобов'язання, які виникають між
суб'єктами господарювання або між
суб'єктами господарювання і
негосподарюючими суб'єктами
юридичними особами на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Відповідно до статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами статей 525, 526
Цивільного кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 693
Цивільного кодексу України, якщо
договором встановлений обов'язок
покупця частково або повністю оплатити
товар до його передання продавцем
(попередня оплата), покупець повинен
здійснити оплату в строк, встановлений
договором купівлі - продажу, а якщо
такий строк не встановлений договором,
- у строк, визначений відповідно до
статті 530 цього Кодексу .

В процесі розгляду даної справи
судом першої інстанції, відповідачем
було проведено погашення основного
боргу за отриманий ним природний газ в
загальній сумі 5 607 728,13 грн., що
підтверджується наявними у матеріалах
справи платіжними дорученнями №6227,
№6228 від 16.07.2013р. (тобто після подачі
позову до суду 04.06.2013р.).

Отже в частині стягнення з
відповідача основного боргу в сумі 5 589
634,26 грн. між сторонами відсутній
предмет спору, з огляду на викладене,
апеляційний суд вважає, що суд першої
інстанції правильно припинив
провадження в цій частині на підставі
пункту 1-1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Таким чином, матеріалами справи
встановлено порушення відповідачем
зобов'язання з оплати основного боргу.

Виконання зобов'язання
(основного зобов'язання)
забезпечується, якщо це встановлено
договором або законом (частина 1 статті
548 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, у вигляді сплати
неустойки.

Відповідно до статті 549 названого
Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

В пункті 7.2. договору сторони
передбачили, що у разі невиконання
покупцем умов пункту 6.1. цього договору,
він у безспірному порядку
зобов'язується сплатити продавцю крім
суми заборгованості пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день простроченого платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 % від суми
простроченого платежу.

В зв'язку з неналежним виконанням
умов договору щодо своєчасної оплати
за поставлений природний газ позивачем
нарахована відповідачу пеня за період
з 15.11.2012р. по 02.04.2013р. в сумі 200
673,44 грн., 7% штрафу у сумі 391 274,40 грн.
(а.с.30), які передбачені договором, за
розрахунком апеляційного суду пеня та
штраф вірно розраховані позивачем з
урахуванням поставок за кожним актом
приймання-передачі, за період що не
перевищує шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано
(частина 6 статті 232 Господарського
кодексу України) і суд першої інстанції
дійшов до правильного висновку, що
відповідач порушив виконання
грошового зобов'язання і має сплатити
відповідно до умов договору пеню та 7 %
штрафу.

Крім того, позивач просить суд
стягнути з відповідача інфляційні
втрати за період з листопада 2012р. по
січень 2013р. у сумі 13 353,09 грн. та 3 %
річних за період з 14.11.2012 р. по 14.01.2013р. у
сумі 40134,69 грн.

Відповідно до статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Дослідивши розрахунок 3% та
інфляційних втрат наданий позивачем,
за період з листопада 2012 р. по січень 2013
р. в сумі 13 353,09 грн. та 3 % річних за
період з 14.11.2012 р. по 14.01.2013 р. в сумі 40
134,69 грн., апеляційний суд вважає, що суд
першої інстанції дійшов до вірного
висновку, що розрахунок позивача
відповідає чинному законодавству
України, дійсним обставинам справи,
правильно враховує періоди нарахувань,
не містить арифметичних помилок,
враховує положення листа Верховного
Суду України від 03.04.1997р. № 62-97р.
"Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ", таким чином
підлягають стягненню у заявленій сумі.

Аналізуючи розрахунок
інфляційних та 3% річних, апеляційний
суд зазначає, що відповідно до пункту
6.1 договору остаточний розрахунок за
фактично переданий газ здійснюється до
14 числа, наступного за місяцем поставки
газу, отже за приписами пункту 1.9.
постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 14 від
17.12.2013р. "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" останнім днем
виконання грошового зобов'язання
вважається день, що передує цьому
терміну, тобто в даному випадку 13 число,
та враховуючи положення листа
Верховного Суду України від 03.04.1997р. №
62-97р. "Рекомендації відносно порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ", який може
застосовуватися для розрахунку
інфляції (пункт 3.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 14
від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань") слід
застосовувати індекс інфляції за
поточний місяць, як і визначив позивач
у своєму розрахунку.

З огляду на викладе, апеляційний
суд вважає, що матеріалами справи
підтверджено основний борг
відповідача в сумі - 5 589 634,26грн. і в
зв'язку з погашенням боргу під час
розгляду справи в суді першої
інстанції, суд першої інстанції
правомірно припинив провадження у цій
частині по пункту 1-1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України за відсутністю предмету спору,
та обґрунтовано стягнув з відповідача
на користь позивача за порушення
зобов'язань за договором пеню в сумі
200 673,44 грн., 7% штрафу - 391 274,40 грн.,
інфляційні втрати - 13 353,09 грн. та 3 %
річних - 40 134,69 грн.

Розглянувши доводи скаржника в
тій частині, що оскільки поставка газу
відбулась без попередньої оплати, то на
його думку, сторони шляхом вчинення
конклюдентних дій фактично змінили
умови договору щодо порядку
розрахунків за договором, а нового
порядку та строків розрахунків за
поставлений природний газ сторони в
договорі не передбачили, строк
виконання такого зобов'язання за
договором визначається моментом
пред'явлення кредитором відповідної
вимоги згідно положень частини 2 статті
530 Цивільного кодексу України, оскільки
позивач не надав доказів направлення
відповідачу вимоги про сплату
заборгованості за грошовим
зобовязанням, скаржник вважає право
ПАТ НАК "Нафтогаз України", як
кредитора, не було порушено і таким
чином відсутні підстави для стягнення
пені, штрафу , 3% річних та інфляційних
втрат, апеляційних суд відхиляє такі
твердження апелянта з наступних
підстав.

Відповідно до положень пленуму
Вищого господарського суду України №14
від 17.12.2013р. " Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" (пункт 1.7.) якщо у
договорі або законі не встановлено
строку (терміну), у який повинно бути
виконано грошове зобов'язання, судам
необхідно виходити з приписів частини
другої статті 530 Цивільного кодексу
України. Цією нормою передбачено, між
іншим, і можливість виникнення
обов'язку негайного виконання; такий
обов'язок випливає, наприклад, з
припису частини першої статті 692
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що покупець за договором
купівлі-продажу повинен оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. При цьому передбачена законом
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання підлягає
застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору.

Відповідно до статті 538
Цивільного кодексу України, у разі
невиконання однією із сторін у
зобов'язанні свого обов'язку або за
наявності очевидних підстав вважати,
що вона не виконає свого обов'язку у
встановлений строк (термін) або виконає
його не в повному обсязі, друга сторона
має право зупинити виконання свого
обов'язку, відмовитися від його
виконання частково або в повному
обсязі. При цьому, якщо зустрічне
виконання обов'язку здійснено однією
із сторін, незважаючи на невиконання
другою стороною свого обов'язку, друга
сторона повинна виконати свій
обов'язок.

Поставка газу без попередньої
оплати є правом позивача і ніяким
чином не свідчить про вчинення
конклюдентних дій які нібито призвели
до фактичної зміни умов договору щодо
порядку розрахунків за договором, при
цьому відповідно до статей 692, 538
Цивільного кодексу України
відповідач не звільняється від оплати
отриманого газу.

Крім того, даним договором
купівлі-продажу газу були чітко
встановлені строки, щодо остаточного
розрахунку за поставлений газ (до 14-го
числа місяця наступного за місяцем
поставки газу).

Слід також зазначити, що у
відповідності до пункту 1.8. постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.12.2013р. №14 "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань " до
подання позову до господарського суду,
звернення кредитора до боржника з
вимогою до сплату сум пені, інфляційних
нарахувань та процентів річних не
передбачено законом і тому не є
обов'язковим, отже , неподання
позивачем (кредитором) доказів такого
звернення не тягне за собою відмови в
задоволенні відповідних позовних
вимог.

Апеляційний суд, приймає до уваги
ті обставини, що ПАТ "НАК "Нафтогаз
України" працює зі своїми
контрагентами в Україні за
аналогічними (спірному договору)
договорами

купівлі-продажу природного газу і
відповідно до практики Вищого
господарського суду України за
аналогічними справами, вимоги про
стягнення штрафних санкцій за
порушення зобов'язань, інфляційних
втрат та 3% річних задовольняються
(постанови Вищого господарського суду
України: від 11.02.2013р. справа №2/30/2012/5003;
справа №5027/602/2012; справа № 5013/1364/12;
справа №5011-42/10739-2012; від 07.03.2013р. справа
№5011-69/7246-2012).

За викладених обставин рішення
суду першої інстанції відповідає
матеріалам справи та нормам діючого
законодавства, а тому підстав для його
зміни чи скасування апеляційний
господарський суд не знаходить.
Апеляційну скаргу слід залишити без
задоволення.

Згідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір за подання апеляційної
скарги відноситься на скаржника.

Керуючись ст. 99.101,103-105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Інтерпайп
Новомосковський трубний завод" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 06.02.2014р.
у справі № 904/4451/13 залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 06.02.2014р.
у справі № 904/4451/13 без змін.

Повний текст постанови

складений 22.04.2014р.

Головуючий суддя
Н.В. Пархоменко

Суддя
Л.А. Коваль

Суддя
А.Є. Чередко