м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/23908/13 10.04.14

За позовом Публічного
акціонерного товариства "Радикал
Банк"до 1) Товариства з обмеженою
відповідальністю " БКПБ "Цембуд" 2)
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ресурс Трейд
Груп"про стягнення 777 613,19 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Вовчук М.В. (дов. № 2564/13
від 20.09.2013 року)від відповідача - 1 не
з'явивсявід відповідача - 2 не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 10 квітня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Публічне акціонерне товариство
"Радикал Банк" (надалі по тексту -
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БКПБ "Цембуд" (надалі
по тексту - відповідач-1) та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ресурс
Трейд Груп" (надалі по тексту -
відповідач-2) про стягнення 777
613,19 грн. заборгованості за кредитним
договором № КЛ-159/1-980 на відкриття
відновлювальної кредитної лінії від
16.04.2010 року та звернення стягнення на
майно, яке є предметом застави
договором застави рухомого майна
(обладнання) № DZ-159/1-980 від 16.04.2010 року.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.12.2013 року порушено
провадження у справі № 910/23908/13,
слухання справи призначено на 09.01.2014
року.

Розпорядженням Голови Господарського
суду міста Києва Князькова В.В. від
09.01.2014 року справу № 910/23908/13 передано
для розгляду судді Літвіновій М.Є., у
зв'язку з перебуванням судді Стасюка
С.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.01.2014 року суддя Літвінова
М.Є. прийняла справу № 910/23908/13 до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 30.01.2014 року.

Розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
27.01.2014 року справу № 910/23908/13 передано
для розгляду судді Стасюку С.В., у
зв'язку з його виходом з відпустки.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 року суддя Стасюк С.В.
прийняв справу № 910/23908/13 до свого
провадження, розгляд справи призначено
відповідно до ухвали Господарського
суду міста Києва від 09.01.2014 року.

Представники відповідачів в судове
засідання 30.01.2014 року не з'явилися,
вимоги ухвали суду від 09.01.2014 року не
виконали, письмового відзиву на позов
не надали, про причини своєї неявки суд
не повідомили, про дату та час слухання
справи повідомлявся належним чином
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.01.2014 року розгляд справи
було відкладено на 25.02.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідачів та необхідністю
подання додаткових доказів у справі.

У судовому засіданні 25.02.2014 року
представник позивача надав документи
на часткове виконання вимог ухвали
суду.

Представники відповідачів в судове
засідання 25.02.2014 року не з'явилися,
вимоги ухвали суду від 30.01.2014 року не
виконали, письмових відзивів на позов
не надали, про причини своєї неявки суд
не повідомили, про дату та час слухання
справи повідомлялись належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.02.2014 року розгляд справи
було відкладено на 13.03.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідачів та необхідністю
подання додаткових доказів у справі.

Представники відповідачів в судове
засідання 13.03.2014 року не з'явилися,
вимоги ухвали суду від 25.02.2014 року не
виконали, письмових відзивів на позов
не надали, про причини своєї неявки суд
не повідомили, про дату та час слухання
справи повідомлялись належним чином.

У судовому засіданні 13.03.2014 року
представник позивача подав клопотання
про продовження строків розгляду
спору.

Розглянувши подане позивачем 13.03.2014
року клопотання про продовження
строків розгляду спору, суд приходить
до висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.03.2014 року розгляд справи
було відкладено на 08.04.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідачів та необхідністю
подання додаткових доказів у справі.

Представники відповідачів в судове
засідання 08.04.2014 року не з'явилися, про
причини своєї неявки суд не повідомили,
про дату та час слухання справи
повідомлялись належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.04.2014 року розгляд справи
було відкладено на 10.04.2014 року, у зв'язку
з неявкою відповідачів та необхідністю
надання позивачем обґрунтованого
розрахунку позовних вимог.

09.04.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва
позивач подав письмові пояснення щодо
розрахунку позовних вимог.

У судовому засіданні 10.04.2014 року
представник позивача надав усні
пояснення по суті спору, в яких просив
суд задовольнити позовні вимоги у
повному обсязі.

Представники відповідачів у судове
засідання 10.04.2014 року не з'явились,
вимоги ухвали суду від 30.01.2014 року не
виконали, письмових відзивів на позов
не надали, про причини своєї неявки суд
не повідомили.

Місцезнаходження Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ресурс
Трейд Груп" за адресою: 03058, м. Київ, вул.
Бопрщагівська, буд 210, кв. 81, на яку було
відправлено ухвали суду, вказана у
позові та підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Місцезнаходження Товариства з
обмеженою відповідальністю "БКПБ
"Цембуд" за адресою: 01135, м. Київ, вул.
Павлівська, 22, на яку було відправлено
ухвали суду, підтверджується витягом з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Окрім того, судом також направлялись
ухвали суду у даній справі на адресу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БКПБ "Цембуд", яка
вказана в позові, а саме: 01030, м. Київ,
вул. Чапаєва, буд.10.

Слід зазначити, що законодавство
України, в тому числі Господарський
процесуальний кодекс України, не
зобов'язує й сторону у справі, зокрема
позивача, з'ясовувати фактичне
місцезнаходження іншої сторони
(сторін) у справі (якщо воно не
співпадає з її місцезнаходженням,
визначеним згідно зі статтею 93
Цивільного кодексу України) та
зазначати таке фактичне
місцезнаходження в позовній заяві чи
інших процесуальних документах.

У разі коли фактичне місцезнаходження
юридичної особи - учасника судового
процесу з якихось причин не відповідає
її місцезнаходженню, визначеному
згідно з законом, і дана особа
своєчасно не довела про це до відома
господарського суду, інших учасників
процесу, то всі процесуальні наслідки
такої невідповідності покладаються на
цю юридичну особу.

При цьому, судом враховано, що
відповідно до пункту 3.9. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції",
розпочинаючи судовий розгляд, суддя
має встановити, чи повідомлені про час
і місце цього розгляду особи, які
беруть участь у справі, але не з'явилися
у засідання.

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представників
відповідачів не перешкоджає
всебічному, повному та об'єктивному
розгляду всіх обставин справи, суд
вважає за можливе розглянути справу за
наявними в ній матеріалами в порядку
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2010 року між Публічним акціонерним
товариством "Радикал Банк"
(кредитодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "БКПБ
"Цембуд" (позичальник) було укладено
кредитний договір № КЛ-159/1-980 на
відкриття відновлювальної кредитної
лінії, з наступними змінами та
доповненнями (надалі по тексту -
Кредитний договір), за умовами якого
кредитодавець відкриває позичальнику
відновлювальну відкличну кредитну
лінію та в її межах надає у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання
грошові кошти (ліміт кредитної лінії 510
000,00 грн.), надалі по тексту - кредит, зі
сплатою процентної ставки за
користування кредитом у розмірі 26%
річних, термін остаточного повернення
кредиту - 15.04.2013 року.

Згідно з пунктом 1.2. Кредитного
договору кредит надається
позичальнику на поповнення обігових
коштів.

Відповідно до пункту 1.5. Договору
позичальник сплачує на користь
кредитодавця комісію одноразово за
надання кредиту в розмірі 500,00 грн.
Сплата комісії здійснюється
позичальником не пізніше 31.08.2010 року.

Згідно з Додатковим договором від
16.04.2010 року № 1 до Кредитного договору
кредитодавець надає позичальнику
кредити на загальну суму 455 802, 89 грн., а
позичальник зобов'язується сплачувати
кредитодавцю проценти в розмірі 26%
річних та повернути кредити не пізніше
15.04.2013 року.

Згідно з Додатковим договором від
23.04.2010 року № 2 до Кредитного договору
кредитодавець надає позичальнику
кредити на загальну суму 15 002,40 грн., а
позичальник зобов'язується сплачувати
кредитодавцю проценти в розмірі 26%
річних та повернути кредити не пізніше
15.04.2013 року.

Згідно з Додатковим договором від
29.04.2010 року № 3 до Кредитного договору
кредитодавець надає позичальнику
кредити на загальну суму 26 021,26 грн., а
позичальник зобов'язується сплачувати
кредитодавцю проценти в розмірі 26%
річних та повернути кредити не пізніше
15.04.2013 року.

Згідно з Додатковим договором від
11.05.2010 року № 4 до Кредитного договору
кредитодавець надає позичальнику
кредити на загальну суму 6 215,44 грн., а
позичальник зобов'язується сплачувати
кредитодавцю проценти в розмірі 26%
річних та повернути кредити не пізніше
15.04.2013 року.

На виконання Кредитного договору
позивач надав відповідачу - 1 кредитні
кошти на загальну суму 503 041,99 грн., що
підтверджується банківськими
виписками з рахунку відповідача - 1, які
містяться в матеріалах справи.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає про невиконання
відповідачем своїх зобов'язань за
Кредитним договором в частині
повернення кредиту та сплати відсотків
за користування кредитом, внаслідок
чого, станом на момент звернення до
суду, у Товариства з обмеженою
відповідальністю "БКПБ "Цембуд" існує
заборгованість перед позивачем у
розмірі 424 041,99 грн. заборгованості по
кредиту та 224 693,24 грн. заборгованості по
відсотках за користування кредитом.

В забезпечення виконання зобов'язань
кредитодавця за Кредитним договором,
16.04.2010 року між Публічним акціонерним
товариством "Радикал Банк"
(заставодержатель) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "БКПБ
"Цембуд" (заставодавець) було укладено
договір застави рухомого майна
(обладнання) № DZ-159/1-980
(надалі по тексту - Договір застави).

У відповідності до пункту 1.2. Договору
застави в забезпечення Кредитного
договору, в заставу за цим Договором
заставодавець передає належне йому на
праві власності майно, а саме,
навантажувач фронтальний марки XG955IIL,
2007 року випуску, заводський номер
№ 955 L071024, двигун № С307005314,
реєстраційний № 44433АА, який належить
заставодавцю на підставі свідоцтва про
реєстрацію машини серії АБ № 555129,
виданого Інспекцією Держтехнагляду м.
Києва 12.05.2008 року, місцезнаходження
предмету застави: м. Київ, вул. Канальна,
буд. 1.

Згідно з пунктом 1.4. Договору застави
сторони цього Договору оцінюють
предмет застави у 450 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.1.9. Договору
застави у разі невиконання або
неналежного виконання позичальником
та/або заставодавцем умов Кредитного
договору та/або цього Договору
заставодержатель має право звернути
стягнення на предмет застави у порядку
встановленому чинним законодавством
України та цим Договором, при цьому
заставодержатель самостійно обирає
спосіб реалізації предмету застави. У
таких випадках заставодержатель має
право одержати задоволення своїх вимог
за основним зобов'язанням за рахунок
предмету застави переважно перед
іншими кредиторами заставодавця в
повному обсязі.

22.03.2012 року між Публічним акціонерним
товариством "Радикал Банк" (первісний
кредитор) та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Ресурс Трейд Груп"
(новий кредитор) було укладено договір
відступлення права вимоги № 01/2012
(надалі по тексту - договір
відступлення права вимоги), відповідно
до умов якого первісний кредитор
зобов'язався передати, а новий кредитор
зобов'язався прийняти всі права вимоги
за Кредитним договором № КЛ-159/908 від
16.04.2010 року на відкриття
відновлювальної кредитної ліні,
укладеного між первісним кредитором і
позивачем, Договором застави рухомого
майна (обладнання) № DZ-159/1-908 від 16.04.2010
року, укладеним між первісним
кредитором і позивачем в якості
забезпечення виконання зобов'язань, що
випливають з кредитного договору;
після здійснення новим кредитором
первісному кредитору повної оплати за
право вимоги в розмірі та у строки,
визначені пунктах 3.1-3.3 даного договору,
первісний кредитор передає, а новий
кредитор приймає всі права вимоги за
договорами, вказаними у цьому договорі
та дійсними на дату такої передачі, в
тому числі до нового кредитора
переходить право на звернення
стягнення за Договором застави.

В подальшому предмет застави за
Договором застави, а саме, навантажувач
фронтальний марки XG955IIL, 2007 року
випуску, заводський номер № 955 L071024,
двигун № С307005314, реєстраційний № 44433АА,
місцезнаходження предмету застави:
м. Київ, вул. Канальна, буд. 1,
було передано у власність Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ресурс
Трейд Груп", що підтверджується
свідоцтвом серії АС № 230202 про
реєстрацію машини від 05.04.2012 року.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05.06.2013 року у справі № 910/7032/13.
яке залишено без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 09.09.2013 року та
постановою Вищого господарського суду
України від 30.10.2013 року, задоволено
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "БКПБ "Цембуд" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ресурс Трейд Груп" та
Публічного акціонерного товариства
"Радикал Банк" про визнання недійсним
договору відступлення права вимоги №
01/2012 від 22.03.2012 року.

Зважаючи на вищенаведене, позивач
звернувся до суду із даним позовом, в
якому просить стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "БКПБ
"Цембуд" 777 613,19 грн., з яких
424 041,99 грн. заборгованості по кредиту за
кредитним договором № КЛ-159/1-980 на
відкриття відновлювальної кредитної
лінії від 16.04.2010 року, 224 693,24
грн. заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 60 725,52 грн. пені
за несвоєчасну сплату кредиту, 29 931,18
грн. пені за несвоєчасну сплату
процентів та 12 721,26 грн. три
проценти річних, 25 500,00 грн. штрафу та
звернути стягнення на майно, яке є
предметом застави договором застави
рухомого майна (обладнання) № DZ-159/1-980
від 16.04.2010 року та станом на момент
розгляду даної справи належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Ресурс Трейд Груп" на
праві приватної власності.

Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із частинами 1 та 2 статті 509
Цивільного кодексу України
зобов'язаннями є право відношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитор) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Договір є обов'язковим для виконання
сторонами згідно зі статтею 629
Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що між позивачем та
відповідачем -1 було укладено кредитний
договір № КЛ-159/1-980 на відкриття
відновлювальної кредитної лінії, з
наступними змінами та доповненнями, за
умовами якого позивач зобов'язався
відкрити відповідачу - 1 відновлювальну
відкличну кредитну лінію та в її межах
надати у тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання грошові кошти
(ліміт кредитної лінії 510 000,00 грн.), зі
сплатою процентної ставки за
користування кредитом у розмірі 26%
річних, термін остаточного повернення
кредиту - 15.04.2013 року.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України
визначено, що за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти. До відносин за
кредитним договором застосовуються
положення параграфа 1 глави 2
Цивільного кодексу України, якщо інше
не встановлено цим параграфом і не
випливає із суті кредитного договору.

У свою чергу, нормами статей 1049, 1050
Цивільного кодексу України
передбачено, що позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі або речі, визначені родовими
ознаками, у такій самій кількості,
такого самого роду та такої самої
якості, що були передані йому
позикодавцем) у строк та в порядку, що
встановлені договором. Якщо
позичальник своєчасно не повернув суму
позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до статті 625
цього Кодексу.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо договором
встановлений обов'язок позичальника
повернути позику частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини
позикодавець має право вимагати
дострокового повернення частини
позики, що залишилася, та сплати
процентів, належних йому.

З наявних у матеріалах справи
банківських виписок по особовому
рахунку відповідача вбачається, що
позивач (банк) свої зобов'язання за
Кредитним договором виконав належним
чином, а саме надав відповідачу кредит.

Відповідно до Узагальнюючої
податкової консультації щодо
використання банківських виписок як
первинних документів, затвердженої
Наказом Державної податкової служби
України 05.07.2012 року № 583, первинним
документом вважається документ, який
містить відомості про господарську
операцію та підтверджує її здійснення.

В свою чергу господарська операція -
дія або подія, яка викликає зміни в
структурі активів та зобов'язань,
власному капіталі підприємства.

Виписки з особових рахунків клієнтів,
що є регістрами аналітичного обліку,
вміщують записи про операції,
здійснені протягом операційного дня,
та є підтвердженням виконаних за день
операцій і призначаються для видачі
або відсилання клієнту. Порядок,
періодичність друкування та форма
надання виписок (у паперовій чи
електронній формі) із особових
рахунків клієнтів обумовлюються
договором банківського рахунку, що
укладається між банком і клієнтом під
час відкриття рахунку.

З огляду на вищенаведене, додані
позивачем до позовної заяви банківські
виписки по особовому рахунку
відповідача є первинними документами,
а відповідно і належними та
допустимими доказами в розумінні
статей 33-34 Господарського
процесуального кодексу України, тому
приймаються до уваги судом.

Водночас, як вбачається з матеріалів
справи та підтверджено сторонами,
відповідач -1 в порушення умов Договору
та умов чинного законодавства
допустило порушення своїх зобов'язань
по сплаті кредиту і процентів за
користування кредитними коштами.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Радикал Банк" про стягнення
з Товариства з обмеженою
відповідальністю "БКПБ "Цембуд" 424 041,99
грн. заборгованості по кредиту за
кредитним договором № КЛ-159/1-980 на
відкриття відновлювальної кредитної
лінії від 16.04.2010 року, 224 693,24 грн.
заборгованості по відсотках за
користування кредитом, є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Також, позивач спросить суд стягнути з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БКПБ "Цембуд" 60 725,52
грн. пені за несвоєчасну сплату
кредиту, нарахованої за період з 14.11.2012
року по 14.11.2013 року, 29 931,18 грн. пені за
несвоєчасну сплату процентів,
нарахованої за період з 14.11.2012 року по
14.11.2013 року, 12 721,26 грн. три проценти
річних та 25 500,00 грн. штрафу.

Пунктом 4.2. Кредитного договору сторони
погодили, що у разі несвоєчасного
погашення кредиту, сплати процентів та
комісії, визначених цим Договором,
позичальник сплачує кредитодавцю пеню
в розмірі подвійної облікової ставки
НБУ на момент несвоєчасного виконання,
від суми відповідного непогашеного
платежу за кожний день прострочення
виконання, за реквізитами та у день,
вказаними Кредитодавцем.

Пунктом 1 статті 216 Господарського
кодексу України встановлено що,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Згідно з пунктом 1 статті 218
Господарського кодексу України,
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері
господарювання.

Відповідно до статті 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України встановлено, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача - 1 60 725,52 грн. пені за
несвоєчасну сплату кредиту,
нарахованої за період з 14.11.2012 року по
14.11.2013 року та 29 931,18 грн. пені за
несвоєчасну сплату процентів,
нарахованої за період з 14.11.2012 року по
14.11.2013 року.

Проте, з аналізу положень Кредитного
договору вбачається, що сторонами при
укладенні вказаного Договору не
встановлено інший порядок нарахування
штрафних санкції, ніж визначений
частиною 6 статті 232 Господарського
кодексу України.

Посилання позивача, на статтю 258
Цивільного кодексу України, як на
підставу нарахування пені за період в
один рік, не приймаються судом,
оскільки щодо пені за порушення
грошових зобов'язань застосовується
припис частини шостої статті 232
Господарського кодексу України, даним
приписом передбачено не позовну
давність, а період часу, за який
нараховується пеня і який не повинен
перевищувати шести місяців від дня,
коли відповідне зобов'язання мало бути
виконане.

Необхідно також мати на увазі, що умова
договору про сплату пені за кожний день
прострочення виконання зобов'язання не
може розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232
Господарського кодексу України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

Таким чином, суд, приймаючи до уваги
приписи частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
здійснивши перерахунок пені за
порушення кінцевого строку повернення
кредитних коштів встановленого
пунктом 1.1.2. Кредитного договору та
процентів за користування кредитом, в
межах заявлених позовних вимог, за
період з 14.11.2012 року по 14.05.2013 року,
приходить до висновку, що розмір пені
за несвоєчасне повернення кредиту за
Кредитним договором, що підлягає
стягненню з відповідача становить 31
629,36 грн., а розмір пені за несвоєчасну
сплату процентів становить 16 517,27 грн.

Згідно з пунктом 4.1. Кредитного
договору у разі порушення
позичальником умов цільового
використання кредиту - позичальник
сплачує кредитодавцю штраф у розмірі 5%
(п'ять) процентів від суми кредиту,
використаного не за цільовим
призначенням, за реквізитами та у день,
вказаними Кредитодавцем.

Пунктом 1.2. Кредитного договору сторони
погодили, що кредит надається
позичальнику на поповнення обігових
коштів.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Позивач не надав суду жодних
обґрунтованих пояснень та доказів на
підтвердження факту порушення
Товариством з обмеженою
відповідальністю "БКПБ "Цембуд" умов
пункту 1.2. Кредитного договору щодо
нецільового використання отриманих
кредитних коштів.

За таких обставин, у суду відсутні
підстави для стягнення з відповідача - 1
штрафу у розмірі 5% на загальну суму 25
500,00 грн., а тому, позовні вимоги в цій
частині задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені
приписи Цивільного кодексу України
щодо наявності у позивача права за
порушення грошового зобов'язання
відповідачем вимагати сплати останнім
3% річних від простроченої суми,
перевіривши здійснений позивачем
розрахунок, суд дійшов висновку про
обґрунтованість позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
"Радикал Банк" про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БКПБ "Цембуд" 12 721,26
грн. три проценти річних.

Зважаючи на вищенаведене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства "Радикал Банк" до Товариства
з обмеженою відповідальністю "БКПБ
"Цембуд" підлягають частковому
задоволенню на загальну суму 709 603,12
грн., з яких 424 041,99 грн. заборгованості
по кредиту за кредитним договором №
КЛ-159/1-980 на відкриття відновлювальної
кредитної лінії від 16.04.2010 року, 224 693,24
грн. заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 31 629,36 грн. пені
за несвоєчасне повернення кредиту за
Кредитним договором, 16 517,27 грн. пені за
несвоєчасну сплату процентів та 12 721,26
грн. три проценти річних.

Як передбачено статтею 572 Цивільного
кодексу України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Відповідно до статті 1 Закону України
"Про заставу" застава - це спосіб
забезпечення зобов'язань, якщо інше не
встановлено законом. В силу застави
кредитор (заставодержатель) має право в
разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами. Застава
виникає на підставі договору, закону
або рішення суду.

В забезпечення виконання зобов'язань
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БКПБ "Цембуд" за
Кредитним договором між позивачем та
відповідачем - 1 було укладено договір
застави рухомого майна (обладнання) №
DZ-159/1-980 від 16.04.2010 року, предметом якого
є рухоме майно, а саме, навантажувач
фронтальний марки XG955IIL, 2007 року
випуску, заводський номер № 955 L071024,
двигун № С307005314, реєстраційний № 44433АА,
який належав заставодавцю на підставі
свідоцтва про реєстрацію машини серії
АБ № 555129, виданого Інспекцією
Держтехнагляду м. Києва 12.05.2008 року,
місцезнаходження предмету застави: м.
Київ,вул. Канальна, буд. 1.

Згідно з пунктом 1.4. Договору застави
сторони оцінили предмет застави у
450 000,00 грн.

Частиною 1 статті 20 Закону України "Про
заставу" передбачено, що
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, якщо в момент настання терміну
виконання зобов'язання, забезпеченого
заставою, воно не буде виконано, якщо
інше не передбачено законом чи
договором.

Судом встановлено, що станом на момент
розгляду даної справи, право власності
на предмет застави за Договором
застави належить Товариству з
обмеженою відповідальністю "Ресурс
Трейд Груп", що підтверджується
свідоцтвом серії АС № 230202 про
реєстрацію машини від 05.04.2012 року
(належним чином засвідчена копія
міститься в матеріалах справи).

У відповідності до статті 27 Закону
України "Про заставу" застава зберігає
силу, якщо за однією з підстав,
зазначених в законі, майно або майнові
права, що складають предмет застави,
переходять у власність іншої особи.
Застава зберігає силу і у випадках,
коли у встановленому законом порядку
відбувається уступка
заставодержателем забезпеченої
заставою вимоги іншій особі або
переведення боржником боргу, який
виник із забезпеченої заставою вимоги,
на іншу особу.

Відповідно до статті 589 Цивільного
кодексу України у разі невиконання
зобов'язання, забезпеченого заставою,
заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет
застави. За рахунок предмета застави
заставодержатель має право
задовольнити в повному обсязі свою
вимогу, що визначена на момент
фактичного задоволення, включаючи
сплату процентів, неустойки,
відшкодування збитків, завданих
порушенням зобов'язання, необхідних
витрат на утримання заставленого
майна, а також витрат, понесених у
зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо
інше не встановлено договором.

Статтею 590 Цивільного кодексу України
встановлено, що звернення стягнення на
предмет застави здійснюється за
рішенням суду, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Заставодержатель набуває право
звернення стягнення на предмет застави
в разі, коли зобов'язання не буде
виконано у встановлений строк (термін),
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 30.03.2012 року № 5 "Про практику
застосування судами законодавства при
вирішені спорів, що виникають із
кредитних правовідносин" право вибору
способу судового захисту,
передбаченого законом або договором
(дострокове стягнення кредиту,
стягнення заборгованості, у тому числі
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки/застави, одночасне заявлення
відповідних вимог у разі, якщо
позичальник є відмінною від особи
іпотекодавця (майновий поручитель),
одночасне заявлення вимог про
стягнення заборгованості з
позичальника з вимогами про стягнення
заборгованості шляхом звернення
стягнення на предмет застави/іпотеки,
належні іпотекодавцю, який не є
позичальником, розірвання кредитного
договору, набуття права власності на
предмет іпотеки тощо) належить
виключно позивачеві

Зважаючи на вищенаведене, враховуючи,
те що судом встановлено, а
відповідачами, в порядку статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України не спростовано, факт наявності
заборгованості Товариства з обмеженою
відповідальністю "БКПБ "Цембуд" на
загальну суму 709 603,12 грн., з яких 424 041,99
грн. заборгованості по кредиту за
кредитним договором № КЛ-159/1-980 на
відкриття відновлювальної кредитної
лінії від 16.04.2010 року, 224 693,24 грн.
заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 31 629,36 грн. пені
за несвоєчасне повернення кредиту за
Кредитним договором, 16 517,27 грн. пені за
несвоєчасну сплату процентів та 12 721,26
грн. три проценти річних, суд приходить
до висновку, що позовні вимоги про
звернення стягнення на майно, яке є
предметом застави договором застави
рухомого майна (обладнання) № DZ-159/1-980
від 16.04.2010 року, є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Частиною 1 статті 21 Закону України "Про
заставу" встановлено, що реалізація
заставленого майна провадиться
спеціалізованими організаціями з
аукціонів (публічних торгів), якщо інше
не передбачено договором, а державних
підприємств та відкритих акціонерних
товариств, створених у процесі
корпоратизації, всі акції яких
перебувають у державній власності, -
виключно з аукціонів (публічних
торгів).

Статтею 25 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" передбачено, що
обтяжувач, який звертається до суду з
вимогою звернути стягнення на предмет
забезпечувального обтяження,
зобов'язаний до моменту подання
відповідного позову до суду письмово
повідомити всіх обтяжувачів, на
користь яких встановлено
зареєстроване обтяження цього ж
рухомого майна, про початок судового
провадження у справі про звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження.

У разі задоволення судом позову про
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження в рішенні
суду зазначаються:

- загальний розмір вимог та всі його
складові, що підлягають сплаті
обтяжувачу з вартості предмета
забезпечувального обтяження;

- опис рухомого майна, за рахунок якого
підлягають задоволенню вимоги
обтяжувача;

- заходи щодо забезпечення збереження
предмета забезпечувального обтяження
або передачі його в управління на
період до його реалізації, якщо такі
необхідні;

- спосіб реалізації предмета
забезпечувального обтяження шляхом
проведення публічних торгів або із
застосуванням однієї з процедур,
передбачених статтею 26 цього Закону;

- пріоритет та розмір вимог інших
обтяжувачів, на користь яких
встановлено зареєстроване обтяження,
які підлягають задоволенню з вартості
предмета забезпечувального обтяження.

Якщо інше не передбачено рішенням суду,
реалізація предмета забезпечувального
обтяження проводиться шляхом його
продажу на публічних торгах у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються судом на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32-35, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "БКПБ "Цембуд" (01135, м.
Київ, вул. Павлівська, 22, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Радикал Банк"
(08130, Київська обл., Києво-Святошинський
район, с. Петропавлівська
Борщагівка, вул. Леніна, ) 424 041 (чотириста двадцять чотири
тисячі сорок одну) грн. 99 коп.
заборгованості по кредиту за кредитним
договором № КЛ-159/1-980 на відкриття
відновлювальної кредитної лінії від
16.04.2010 року, 224 693 (двісті двадцять чотири
тисячі шістсот дев'яносто три) грн. 24
коп. заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 31 629 (тридцять
одну тисячу шістсот двадцять дев'ять)
грн. 36 коп. пені за несвоєчасне
повернення кредиту, 16 517 (шістнадцять
тисяч п'ятсот сімнадцять тисяч) грн. 27
коп. пені за несвоєчасну сплату
процентів, 12 721 (дванадцять тисяч сімсот
двадцять одну) грн. 26 коп. три проценти
річних, 7 096 (сім тисяч дев'яносто шість)
грн. 05 коп. судового збору.

3. Звернути стягнення на предмет
застави згідно з договором застави
рухомого майна (обладнання) № DZ-159/1-980
від 16.04.2010 року, а саме, на навантажувач
фронтальний марки XG955IIL, 2007 року
випуску, заводський номер № 955 L071024,
двигун № С307005314,
реєстраційний № 44433АА, який належить
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Ресурс Трейд Груп"
(03058, м. Київ, вул. Борщагівська, буд 210,
кв. 81, ) на підставі
свідоцтва серії АС № 230202 про
реєстрацію машини від 05.04.2012 року, в
рахунок погашення заборгованості
Товариства з обмеженою
відповідальністю "БКПБ "Цембуд" (01135, м.
Київ, вул. Павлівська, 22, ) перед Публічним акціонерним
товариством "Радикал Банк" (08130,
Київська обл., Києво-Святошинський
район, с. Петропавлівська Борщагівка,
вул. Леніна, ) за
кредитним договором № КЛ-159/1-980 на
відкриття відновлювальної кредитної
лінії від 16.04.2010 року на загальну суму 709
603 (сімсот дев'ять тисяч шісток три) грн.
12 коп., у тому числі: 424 041
(чотириста двадцять чотири тисячі
сорок одну) грн. 99 коп. заборгованості
по кредиту за кредитним договором №
КЛ-159/1-980 на відкриття відновлювальної
кредитної лінії від 16.04.2010 року, 224 693
(двісті двадцять чотири тисячі шістсот
дев'яносто три) грн. 24 коп.
заборгованості по відсотках за
користування кредитом, 31 629 (тридцять
одну тисячу шістсот двадцять дев'ять)
грн. 36 коп. пені за несвоєчасне
повернення кредиту, 16 517 (шістнадцять
тисяч п'ятсот сімнадцять тисяч) грн. 27
коп. пені за несвоєчасну сплату
процентів, 12 721 (дванадцять тисяч сімсот
двадцять одну) грн. 26 коп. три проценти
річних.

Встановити початкову ціну на
вищевказане майно на рівні не нижчому
за звичайні ціни на цей вид майна, на
підставі оцінки, проведеної суб'єктом
оціночної діяльності/незалежним
експертом на стадії оцінки майна під
час проведення виконавчих дій.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ресурс Трейд Груп"
(03058, м. Київ, вул. Борщагівська, буд 210,
кв. 81, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Радикал Банк" (08130, Київська обл.,
Києво-Святошинський район, с.
Петропавлівська Борщагівка, вул.
Леніна, ) 7 096 (сім тисяч
дев'яносто шість) грн. 05 коп. судового
збору.

5. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 15.04.2014 року

Суддя
С.В. Стасюк