ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

25 березня 2014 року Справа № 907/433/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді:Демидової
А.М.,суддів:Могил С.К., Панової І.Ю.,
Плюшка І.А., Селіваненка В.П.,

розглянувши заяву Державного концерну
"Укроборонпром"про перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 19.11.2013у
справі№ 907/433/13за позовомДержавного
підприємства "Закарпатське вертолітне
виробниче об'єднання"до1. Товариства з
обмеженою відповідальністю "ТД ЕЛІТ
СЕРВІС"; 2. Відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Закарпатській
області; 3. Малого приватного
підприємства "Оріон"третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні позивачаДержавний
концерн "Укроборонпром"провизнання
недійсними прилюдних торгів та
свідоцтва про придбання майна

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 10.07.2013 у
справі № 907/433/13 у позові відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 19.08.2013 у справі
№ 907/433/13 рішення місцевого
господарського суду скасовано;
постановлено нове рішення, яким
позовні вимоги задоволено повністю;
визнано недійсними прилюдні торги від
12.10.2012 з реалізації нерухомого майна, що
належало Державному підприємству
"Закарпатське вертолітне виробниче
об'єднання" по лоту № 1 - майновий
комплекс деревообробної дільниці, що
знаходиться за адресою: вул.
Фізкультурна, 10 смт. Дубове Тячівського
району Закарпатської області, які
оформлені протоколом про проведення
прилюдних торгів № 07-0152/12-1 від 12.10.2012 та
актом державного виконавця про
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, затвердженим виконуючим
обов'язки начальника відділу
примусового виконання рішень
управління ДВС ГУЮ у Закарпатській
області від 25.10.2012; визнано недійсним
свідоцтво серії ВТА № 073927 про
придбання об'єктів нерухомого майна з
прилюдних торгів, видане приватним
нотаріусом Тячівського районного
нотаріального округу Закарпатської
області ОСОБА_7, зареєстроване в
реєстрі за № 671.

Постановою Вищого господарського суду
України від 19.11.2013 у справі № 907/433/13
постанову суду апеляційної інстанції
скасовано, а рішення місцевого
господарського суду залишено в силі.

Державний концерн "Укроборонпром"
звернувся із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
19.11.2013 у справі № 907/433/13, в якій просить
зазначену постанову скасувати та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 01.04.2013
у справі № 35/17-4931-2011, від 06.06.2011 у справі
№ 62/258-10, від 19.03.2012 у справі №
5023/5622/11(62/258-10), від 14.03.2011 у справі №
47/249-10, від 22.07.2004 у справі № 109/19-03, від
14.05.2008 у справі № 48/36 та від 06.04.2010 у
справі № 02/49-77(7/112-77), мотивовано
неоднаковим застосуванням Вищим
господарським судом України норм
Закону України "Про введення мораторію
на примусову реалізацію майна" та
Тимчасового положення про порядок
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого майна,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України № 68/5 від 29.10.1999,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає за необхідне відмовити в
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України з таких
підстав.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої цієї
статті) матиме місце в разі, коли суд
(суди) касаційної інстанції у розгляді
двох чи більше справ за подібних
предмета і підстав позову, змісту
позовних вимог та встановлених судом
фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 19.11.2013 у справі № 907/433/13,
про перегляд якої подано заяву, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками місцевого господарського
суду, щодо відсутності підстав для
задоволення позовних вимог про
визнання недійсними прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна, що
належало державному підприємству, та
про визнання недійсним свідоцтва про
придбання об'єктів нерухомого майна з
прилюдних торгів. При цьому, суд
касаційної інстанції виходив із
встановлених місцевим господарським
судом обставин справи про те, що у
даному випадку спірні торги були
проведені щодо примусової реалізації
майна державного підприємства органом
державної виконавчої служби в межах
виконавчого провадження шляхом
звернення стягнення на майно боржника,
за рішенням, що підлягало виконанню
Державною виконавчою службою, щодо
виплат боргу з заробітної плати, тобто
встановлено обставини, які свідчать, що
на спірні правовідносини не
поширюється дія мораторію, визначеного
Законом України "Про введення
мораторію на примусову реалізацію
майна".

Водночас у постанові від 19.03.2012 у справі
№ 5023/5622/11(62/258-10) суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову про
визнання недійсними результатів
прилюдних торгів з реалізації
арештованого майна відповідача-2,
виходячи із встановлених судами
попередніх інстанцій обставин справи
про те, що державна частка у статутному
капіталі відповідача-2 становить 100%, а
тому на майно останнього, яке було
предметом спірних прилюдних торгів,
поширюється дія Закону України "Про
введення мораторію на примусову
реалізацію майна".

З постанови від 14.03.2011 у справі № 47/249-10
вбачається, що суд касаційної
інстанції підтримав висновки судів
попередніх інстанцій щодо наявності
підстав для задоволення позову про
визнання недійсними прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна. При цьому суд касаційної
інстанції виходив із встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи про те, що реалізоване на
прилюдних торгах в рамках виконавчого
провадження майно не належало боржнику
на праві власності; до спірних
правовідносин у відповідній частині
вимог підлягав застосуванню мораторій
на застосування примусової реалізації
майна.

У постанові від 14.05.2008 у справі № 48/36 суд
касаційної інстанції погодився з
висновками судів попередніх інстанцій
в частині, що стосується доводів
заявника, а саме щодо задоволення
позову про скасування результату
аукціону з реалізації нежитлової
будівлі, виходячи із встановлених
судами попередніх інстанцій обставин
справи про те, що проведення спірного
аукціону було здійснено з порушенням
вимог чинного законодавства, оскільки
об'єктом продажу на аукціоні було
нерухоме майно, яке підлягало продажу
шляхом проведення прилюдних торгів, а
не аукціону.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Крім того, у постановах від 01.04.2013 у
справі № 35/17-4931-2011, від 06.06.2011 у справі №
62/258-10, від 22.07.2004 у справі № 109/19-03 та від
06.04.2010 у справі № 02/49-77(7/112-77) рішення
судів попередніх інстанцій скасовано,
а справи передано на новий розгляд до
місцевого господарського суду. У
зв'язку з цим колегія суддів зазначає,
що прийняття касаційною інстанцією
постанови про скасування судових
рішень судів нижчих інстанцій з
передачею справи на новий розгляд не
означає остаточного вирішення спору в
справі, а тому на відповідні постанови
не може здійснюватись посилання на
підтвердження підстави, передбаченої
розділом ХІІ2 ГПК України.

З огляду на викладене, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному концерну
"Укроборонпром" у допуску справи №
907/433/13 до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддяА. ДемидоваСудді:С.
Могил І. Панова І. Плюшко В. Селіваненко