ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2014 року Справа № 916/1345/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Остапенка
М.І. (головуючого),

Гончарука
П.А. (доповідача),

Вовка І.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу заступника
прокурора Одеської області на
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 4 лютого 2014
року у справі № 916/1345/13 за позовом
першого заступника прокурора м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської ради; Київської міської
державної адміністрації; комунального
підприємства "Київпастранс" до
спільного підприємства з іноземними
інвестиціями "Татра-Юг" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю про стягнення суми,
за зустрічним позовом спільного
підприємства з іноземними
інвестиціями "Татра-Юг" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю до комунального
підприємства "Київпастранс" про
стягнення суми, -

Встановив:

У травні 2013 року перший заступник
прокурора м. Києва в інтересах держави
в особі Київської міської ради,
Київської міської державної
адміністрації, Комунального
підприємства "Київпастранс" звернувся
до господарського суду Одеської
області з позовом до спільного
підприємства з іноземними
інвестиціями "Татра-Юг" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю, з урахуванням заяви
про уточнення позовних вимог, про
стягнення пені у розмірі 600329,50 грн. за
період з 27 березня по 3 липня 2012 року в
зв'язку з несвоєчасним виконанням
зобов'язань за договором № 06/128-11 від 21
грудня 2011 року щодо поставки
чотиривісних трамвайних вагонів з
частково низьким рівнем підлоги (далі -
товар).

20 червня 2013 року спільне підприємство з
іноземними інвестиціями "Татра-Юг" у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю звернулось до суду з
зустрічною позовною заявою до
комунального підприємства
"Київпастранс" про стягнення пені у
розмірі 471143,43 грн. та 3 % річних у розмірі
141729,78 грн. за порушення позивачем
строків оплати товару за договором №
06/128-11 від 21 грудня 2011 року. Крім того,
відповідачем подано заяву про
застосування стосовно вимог
первісного позову строків позовної
давності.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 28 жовтня 2013 року первісний
позов задоволено частково. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 224365,57
грн. пені та 4488,44 грн. судового збору. В
задоволенні решти вимог первісного
позову відмовлено. Зустрічний позов
залишено без розгляду.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 4 лютого 2014
року рішення місцевого суду в частині
задоволення позовних вимог скасовано і
в задоволенні позову в даній частині
відмовлено. В решті судове рішення
місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заступник
прокурора Одеської області,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову у справі скасувати, а рішення
місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення прокурора,
представників комунального
підприємства "Київпастранс" та
спільного підприємства з іноземними
інвестиціями "Татра-Юг" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю, вивчивши матеріали
справи, обговоривши доводи касаційної
скарги, суд вважає, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 21 грудня 2011 року комунальним
підприємством "Київпастранс" та
спільним підприємством з іноземними
інвестиціями "Татра-Юг" у вигляді
товариства з обмеженою
відповідальністю укладено договір №
06/128-11 про закупівлю товарів за державні
кошти. Сума договору становить 14796000
грн., у тому числі 20 % ПДВ - 2466000 грн.

Пунктом 5.2 договору строк поставки
товару сторонами визначений протягом
2011 року - березня 2012 року. Кінцевий
строк поставки 31 березня 2012 року.

22 грудня 2011 року сторонами підписано
додаткову угоду № 1 до вказаного
договору, якою визначили строк
поставки товару протягом грудня 2011
року; договір набирає чинності з дня
його підписання сторонами і діє до 31
грудня 2011 року, але у будь-якому випадку
до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань по даному договору.
Закінчення строку дії договору не
звільняє сторони від виконання
зобов'язань які виникли під час дії
цього договору.

Відповідно до п. 7.2 договору за
порушення строків оплати товару
покупець сплачує постачальнику пеню в
розмірі подвійної облікової
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми заборгованості за кожен день
прострочення, крім випадку
несвоєчасної оплати товарів у зв'язку
із затримкою бюджетного фінансування.
В такому випадку покупець звільняється
від сплати постачальнику штрафних
санкцій, відшкодування збитків та
відповідальності за порушення
виконання грошового зобов'язання.

Пунктом 7.4 договору передбачено, що за
порушення строків поставки та строків
гарантійного ремонту товару
постачальник сплачує покупцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
вартості непоставленого чи не
відремонтованого в строк товару, за
кожен день прострочення.

26 грудня 2011 року комунальне
підприємство "Київпастранс"
перерахувало передоплату за
обумовлений договором товар в розмірі
8518500 грн.

У зв'язку з невиконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо поставки товару
у визначений договором строк, позивач у
квітні 2012 року звернувся до
відповідача з позовом про зобов'язання
відповідача поставити передбачений
договором товар та стягнення пені за
період з 2 січня по 26 березня 2012 року.

Рішенням господарського суду від 9
липня 2012 року у справі № 5017/1070/2012, яке
набуло законної сили, позов задоволено,
зобов'язано відповідача поставити
товар та стягнуто 50000 грн. пені.

На виконання договору, за відповідними
актами приймання-передачі товару, у
серпні-вересні 2012 року відповідач
передав, а позивач прийняв товар -
трамвайні вагони на загальну суму 14796000
грн., за який позивач в повному обсязі
не здійснив розрахунку, внаслідок чого
заборгував відповідачу суму в розмірі
6277500 грн.

Предметом спору у даній справі є вимоги
про стягнення пені за порушення
строків виконання зобов'язань за
період з 27 березня по 3 липня 2012 року та
зустрічні вимоги про стягнення пені у
розмірі 471143,43 грн. та 3 % річних у розмірі
141729,78 грн. за порушення позивачем
строків оплати товару за укладеним
сторонами договором.

Суд першої інстанції, розглядаючи
вимоги за зустрічним позовом, дійшов
висновку про необхідність залишення їх
без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81
Господарського процесуального кодексу
України, оскільки відповідач без
поважних причин не подав витребувані
судом матеріали, необхідні для
вирішення спору.

З таким висновком погодився і суд
другої інстанції, залишивши рішення
місцевого суду в цій частині без змін.

Судові рішення в даній частині
сторонами не оскаржуються в
касаційному порядку, а тому підстав для
їх зміни чи скасування немає.

Судом, під час розгляду вимог
первісного позову щодо стягнення з
відповідача пені в розмірі 600329,50 грн.,
за період з 27 березня 2012 року по 3 липня
2012 року, за порушення строків поставки
товару, з посиланням на норми ст.ст.
256-258, 261, 267 Цивільного кодексу України,
встановлений факт пропущення
позивачем строку позовної давності за
період з 27 березня 2012 року по 27 травня
2012 року, а також факт відсутності
поважних причин такого пропущення, в
зв'язку з чим зазначені вимоги на
підставі ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 232, 233 Господарського
кодексу України задоволено частково, а
саме, з відповідача на користь позивача
стягнуто 224365,57 грн. пені за період з 27
травня 2012 року по 3 липня 2012 року.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, господарський суд другої
інстанції дійшов висновку про
необхідність скасування судового
рішення у справі щодо стягнення пені за
порушення строків поставки товару та
необхідність відмови в задоволенні
позову в цій частині, посилаючись на
норми ст.ст. 611, 614 Цивільного кодексу
України та підтверджений матеріалами
справи факт відсутності вини
відповідача в порушенні строків
поставки товару за договором № 06/128-11
від 21 грудня 2011 року, оскільки поставка
товару відповідачем залежала від
поставки іншими підприємствами
комплектуючих до трамвайних вагонів,
що мали бути поставлені згідно раніше
укладених договорів № 20/10 від 20 жовтня
2011 року, № Н06046 від 1 лютого 2011 року,
враховуючи, при цьому, вжиття
відповідачем всіх залежних від нього
заходів щодо належного виконання
зобов'язань.

Проте, з висновком апеляційного
господарського суду про необхідність
відмови в задоволенні первісного
позову щодо стягнення пені за
порушення строків поставки товару,
погодитись не можна, з огляду на
наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 Цивільного
кодексу України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Договором або законом може
встановлюватися відповідальність
боржника незалежно від його вини.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується сторонами, на момент
укладення договору та додаткової угоди
до нього, на підставі яких ґрунтуються
позовні вимоги та якими встановлено
строк виконання відповідачем своїх
зобов'язань впродовж грудня 2011 року,
між відповідачем та іншими особами
укладено договір на поставку
відповідачеві певного товару, який
необхідний йому для комплектації
товару (трамвайних вагонів), які треба
було поставити позивачеві.

Строк виконання зобов'язань за цим
договором визначено до 31 березня 2012
року, що свідчить про обізнаність
відповідача про неможливість
виконання ним у визначений строк своїх
договірних зобов'язань перед
позивачем.

На вказані обставини апеляційний
господарський суд належної уваги не
звернув і, в порушення вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу
України, дійшов помилкового висновку
про відсутність вини відповідача у
порушенні строків виконання своїх
зобов'язань та без достатніх правових
підставі скасував рішення суду першої
інстанції щодо стягнення з відповідача
певної суми пені.

З огляду на викладене, постанова
апеляційного господарського суду в
даній частині спору та судових витрат
підлягає скасуванню.

Рішення суду першої інстанції про
наявність правових підстав для
часткового задоволення позову є
правильним.

Разом з тим, висновок місцевого
господарського суду про стягнення
вказаної пені за період з 27 травня 2012
року по 3 липня 2012 року є
необґрунтованим, оскільки, враховуючи
положення ст. 232 Господарського кодексу
України щодо строку нарахування пені,
ст. 254 Цивільного кодексу України щодо
обчислення строків, період, за який
позивач може нараховувати відповідачу
пеню, закінчується 30 червня 2012 року, а
тому, нарахування пені за період з 1
липня 2012 року по 3 липня 2012 року включно
є помилковим і розмір пені підлягає
зменшенню.

Таким чином, стягненню з відповідача
підлягає пеня в розмірі 212237,70 грн. за
вказаний період.

Враховуючи викладене, рішення
господарського суду Одеської області в
частині стягнення пені в розмірі 224365,57
грн. та судового збору підлягає зміні.

В решті судові рішення слід залишити
без змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора
Одеської області задовольнити
частково.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 4 лютого 2014
року у справі № 916/1345/13 в частині
відмови в задоволенні позову щодо
стягнення пені та судового збору
скасувати, а рішення господарського
суду Одеської області від 28 жовтня 2013
року в частині стягнення пені в розмірі
224365,57 грн. та судового збору змінити,
зменшивши суму пені, що підлягає
стягненню, до 212237,70 грн., а суму судового
збору - до 4244,37 грн.

В решті постанову та рішення залишити
без змін.

Стягнути зі спільного підприємства з
іноземними інвестиціями "Татра-Юг" у
вигляді товариства з обмеженою
відповідальністю (65007, м. Одеса, вул.
Водопровідна, 9, ) в доход
Державного бюджету України (отримувач:
УДКСУ у Печерському районі м. Києва, МФО
820019; код отримувача: 38004897; рахунок
0007) судовий збір за розгляд
касаційної скарги в сумі 2122,37 грн.

На виконання даної постанови доручити
господарському суду Одеської області
видати наказ.

Головуючий
Остапенко М.І.

Судді
Гончарук П.А.

Вовк І.В.