КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р. Справа№ 927/939/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Зубець Л.П.

Отрюха Б.В.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Ткаченко Р.Ю.,
представник за довіреністю №2/10 від
08.01.2014р.;

від відповідача: Мусаханов В.З.,
представник за довіреністю №857 від
12.09.2013р.;

Розглянувши апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля» та
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України»

на рішення Господарського суду
Чернігівської області від 09.12.2013р.
(підписано - 26.12.2013р.)

у справі №927/939/13 (Суддя: Цимбал-Нарожна
М.П.)

за позовом Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля»

про стягнення 60513,41грн.

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року Дочірня компанія «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (надалі -
позивач) звернулась до Господарського
суду Чернігівської області з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля»
(надалі - відповідач) про стягнення
60513,41грн. заборгованості, з яких
53364,47грн. основного боргу, 4131,11грн. пені,
2857,63грн. 3% річних, 160,20грн. інфляційних
втрат.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем грошових
зобов'язань за укладеним між сторонами
Договором №06/11-543 поставки природного
газу від 30.08.2011р. в частині повної та
своєчасної оплати вартості
поставленого протягом спірного
періоду природного газу.

Ухвалою Господарського суду
Чернігівської області від 23.07.2013р.
позовну заяву прийнято до розгляду та
порушено провадження у справі №927/939/13.

Відповідач проти позову заперечував та
вважав, що зобов'язання перед позивачем
в сумі 53364,47грн. за договором поставки
газу №06/11-543 від 30.08.2011р. є припиненими ,
згідно до ст.601 ЦК України,
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог .

Обґрунтовуючи свої твердження,
відповідач вказував, що між позивачем
та відповідачем на протязі 2008 - 2011 років
укладались договори поставки газу:
№06/08-851 від 01.09.2008р., №06/09/2017 від 22.12.2009р.,
за якими позивачем недопоставлено газ,
а відтак ,залишки переплачених
відповідачем коштів, за погодженням
сторін, були зараховані як передоплата
по Договору за №06/10-1953 від 20.12.2010р.. Утім,
по Договору за №06/10-1953 від 20.12.2010р..
позивач також недопоставив газу на
суму 53364,47грн.

Відповідач зазначав, що ним на адресу
позивача направлявся лист-вимога №912
від 09.12.2011р. про повернення коштів у
розмірі 53364,47грн., однак вважаючи, що
зобов'язання позивача з повернення
цієї суми та зобов'язання
відповідача перед позивачем за
Договором №06/11-543 від 30.08.2011р. є
зустрічними та однорідними і здатними
до зарахування, відповідач на адресу
позивача надіслав заяву про
зарахування зустрічних вимог за №894
від 18.09.2013р. за договорами поставки
№06/10-1953 від 20.12.2010р. та №06/11-543 від
30.08.2011р.

Крім того, між сторонами підписано акт
звірки взаєморозрахунків розрахунків
від 26.11.2012р., в якому встановлений факт
відсутності заборгованості по
договорам №06/10-1953 від 20.12.2010р. та №06/11-543
від 30.08.2011р.

Рішенням Господарського суду
Чернігівської області від 09.12.2013р. у
справі №927/939/13 (Суддя: Цимбал-Нарожна
М.П.) позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля» на
користь Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» 4131,11грн.
пені, 2857,63грн. 3% річних та 160,20грн.
інфляційних втрат, а всього 7148,94грн., а
також 1720,50 грн. судового збору. У
задоволенні решети заявлених вимог -
відмовлено.

За оцінкою місцевого господарського
суду, зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» щодо сплати вартості
поставленого природного газу у
розмірі 53 364,47грн. за Договором №06/11-543
від 30.08.2011р. є припиненими , шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог, з моменту звернення Товариства
з обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» із заявою №894 від 08.09.2013р. до
позивача про зарахування
заборгованості Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» перед Товариством з
обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» в сумі 53 364,47грн. , яка виникла з
Договору №06/10-1953 поставки природного
газу від 20.12.2010р. .

Крім того, суд першої інстанції вказав,
що своїми діями, а саме двостороннім
підписанням повноважними
представниками позивача та
відповідача акту звірки від 26.11.2012р.,
сторони погодили, що станом на дату
взаємозвірки заборгованість за
Договором №06/10-1953 та Договором №06/11-543
між сторонами відсутня.

Встановивши ці обставини,
господарський суд відмовив у
задоволенні позову в частині стягнення
53364,47грн. основної заборгованості.

Разом з тим, суд першої інстанції
прийшов до висновку, що не зважаючи на
зарахування зустрічних однорідних
вимог 08.09.2013 р. , відповідач повинен
нести цивільно-правову
відповідальність за порушення
ним строків оплати за поставлений газ
по Договору № 06/11-543 від 30.08.2011р. до
моменту зарахування . У зв'язку з цим,
суд визнав правомірними та
задовольнив позов про стягнення
пені у сумі 4131,11грн. за період
нарахування з 06.10.2011 по 06.04.2012 р. ,
2857,63грн. 3% річних за період з 06.10.2011 р.
по 20.07.2013 р. та 160,20грн. інфляційних
втрат за період з жовтня 2011 по
червень 2013 р.

Не погоджуючись із винесеним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля»
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просило скасувати
рішення Господарського суду
Господарського суду Чернігівської
області від 09.12.2013р. у справі №927/939/13 в
частині стягнення 4131,11грн. пені,
2857,63грн. 3% річних та 160,20грн.
інфляційних, а всього 7148,94грн., в іншій
частині рішення Господарського суду
Чернігівської області від 09.12.2013р. у
справі №927/939/13 залишити без змін.

На думку відповідача, господарським
судом при стягненні пені ,
інфляційних та трьох процентів річних
не були враховані відомості актів
звірки від 30.09.2011р. та від 26.11.2012р. , які
вказували про відсутність
заборгованості між сторонами на дату
проведення ними взаємозвірки за
Договорами №06/11-543 та № 06/10-1953 . як
стверджував відповідач, в період
нарахування штрафних санкцій за
несвоєчасне виконання відповідачем
грошових зобов'язань за Договором
№06/11-543 поставки природного газу від
30.08.2011р., у відповідача не існувало
прострочених грошових зобов'язань
перед позивачем.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля»
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Кропивній Л.В.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
14.01.2014р. у справі №927/939/13 для розгляду
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В.
(доповідач), судді: Ільєнок Т.В.,
Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.01.2014р. у
справі №927/939/13 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя - Кропивна Л.В.
(доповідач), судді: Ільєнок Т.В.,
Корсакова Г.В.) апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля»
прийнято до провадження, а її судовий
розгляд призначено на 12.02.2014р.

Не погоджуючись із мотивами та
висновками рішення господарського
суду , Дочірня компанія «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» звернулася до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просила скасувати
рішення Господарського суду
Чернігівської області від 09.12.2013р. у
справі №927/939/13 в частині відмови в
задоволенні основного боргу та
постановити нове рішення, яким позов
задовольнити повністю.

У доводах апеляційного оскарження
позивач вказував , що господарським
судом неправильно застосовані норми
матеріального права про припинення
зобов'язань зарахуванням, адже,
зарахування зустрічних однорідних
вимог може здійснюватись за заявою
однієї із сторін у разі відсутності
заперечень іншої сторони з таким
зарахуванням. Натомість позивач
своєї згоди на зарахування не надавав,
заява відповідача №894 від 08.09.2013р.,
вважав позивач , не відповідала
вимогам, встановленим статтям 202, 203, 205,
207, 601 ЦК України, у зв'язку з чим не могла
вважатися доказом припинення
зобов'язання по Договору поставки
природного газу №06/11-543. Крім того,
позивач вважав непридатними до
зарахування вимоги сторін у зв'язку
з відсутністю однорідності
зустрічних вимог.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Кропивній Л.В.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
14.01.2014р. у справі №927/939/13 для розгляду
апеляційної скарги Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В.
(доповідач), судді: Ільєнок Т.В.,
Корсакова Г.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.01.2014р. у
справі №927/939/13 (колегія суддів у складі:
головуючий суддя - Кропивна Л.В.
(доповідач), судді: Ільєнок Т.В.,
Корсакова Г.В.) апеляційну скаргу
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» прийнято до
провадження, апеляційні скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля» на
рішення Господарського суду
Чернігівської області від 09.12.2013р. та
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» на рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 09.12.2013р. об'єднано в єдине
апеляційне провадження, а судовий
розгляд апеляційної скарги Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» призначено на 12.02.2014р.

12.02.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від відповідача
надійшли заперечення на апеляційну
скаргу Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України», в яких
останній зазначив про
необґрунтованість посилань позивача
на те, що заява відповідача №894 від
08.09.2013р. підписана неуповноваженою
особою - Мусахановим В.З., з огляду на те,
що в суді першої інстанції було подане
клопотання про залучення до матеріалів
справи зазначеної заяви, яка підписана
безпосередньо генеральним директором
відповідача Яковишиним Л.Г., тобто
погоджена керуючим органом
підприємства. До того ж, у представника
відповідача були усі пованоження щодо
подачі такої заяви, передбачені
довіреністю. Крім того, на думку
відповідача, зазначена обставина не
впливає на суть правовідносин між
сторонами спору та можливість
взаємозаліку. Інші доводи, зазначені в
запереченні є аналогічними, що
визначені в апеляційній скарзі
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля».

12.02.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від позивача
надійшов відзив на апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля», в
якому останній заперечував доводи
відповідача, посилаючись на те, що
рішенням Господарського суду міста
Києва від 16.10.2013р. у справі №910/17939/13
встановлено, що переплата відповідача
за договором поставки природного газу
№06-10/1953 становить 16914,00грн., що
спростовує той факт, що заборгованість
за договорами №06-10/1953 та №06-11/543 є
аналогічними. Крім того, на думку
позивача, акт звірки не належить до
первинних документів бухгалтерської
звітності, а тому місцевий
господарський суд дійшов помилкового
висновку щодо того, що сторони своїми
діями при підписанні акту звірки від
30.09.2011р. підтвердили відсутність
заборгованості за договором №06-11/543.

В судовому засіданні 12.02.2014р. колегією
суддів оголошено перерву до 12.03.2014р.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014р.,
враховуючи перебування судді
Ільєнок Т.В. на лікарняному, здійснено
заміну у складі колегії суддів у справі
№927/939/13 на наступний: головуючий суддя:
Кропивна Л.В., судді: Корсакова Г.В.,
Отрюх Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014р.
апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» та Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» у справі
№927/939/13 прийнято до провадження
колегією суддів у складі: головуючий
суддя: Кропивна Л.В., судді:
Корсакова Г.В., Отрюх Б.В.

12.03.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» надійшли пояснення, в яких
останній просив суд відмовити в
задоволенні апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля», а
судовий акт в частині задоволення
позовних вимог залишити без змін.

12.03.2014р. через загальний відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» надійшли додаткові пояснення до
заперечень на апеляційну скаргу
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України», в яких відповідач
зазначав, що зобов'язання перед
позивачем в сумі 53364,47грн. за договором
поставки газу №06/11-543 від 30.08.2011р. є
припиненим відповідно до ст.601 ЦК
України, що підтверджується актами
звірки від 30.09.2011р., від 26.11.2012р. згідно
яких, у сторін за зобов'язаннями по
зазначеним договорам було 0 (нульове)
сальдо.

В судовому засіданні 12.03.2014р. колегією
суддів оголошено перерву до 02.04.2014р.

В судовому засіданні 02.04.2014р. колегією
суддів оголошено перерву до 14.04.2014р.

Розпорядженням В.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
14.04.2014р., враховуючи перебування судді
Корсакової Г.В. у відпустці, здійснено
заміну у складі колегії суддів у справі
№927/939/13 на наступний: головуючий суддя:
Кропивна Л.В., судді: Зубець Л.П.,
Отрюх Б.В.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014р.
апеляційні скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» та Дочірньої компанії «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» у справі
№927/939/13 прийнято до провадження
визначеною колегією суддів у складі:
головуючий суддя: Кропивна Л.В., судді:
Зубець Л.П., Отрюх Б.В.

У судове засідання 14.04.2014р. з'явились
представники сторін.

У судовому засіданні 14.04.2014р.
представник позивача підтримав доводи
апеляційної скарги Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України», просив суд скасувати рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 09.12.2013р. у справі №927/939/13 в
частині відмови в задоволенні
основного боргу та постановити нове
рішення, яким позов задовольнити
повністю. Крім того, представник
позивача заперечував проти
задоволення апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля» та
просив суд відмовити в її задоволенні.

Представник відповідача у судовому
засіданні 14.04.2014р. підтримав доводи
апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля», просив скасувати рішення
Господарського суду Господарського
суду Чернігівської області від 09.12.2013р.
у справі №927/939/13 в частині стягнення
4131,11грн. пені, 2857,63грн. 3% річних та
160,20грн. інфляційних втрат, а всього
7148,94грн. та відмовити позивачу в
задоволенні позовних вимог в цій
частині, в іншій частині рішення
Господарського суду Чернігівської
області від 09.12.2013р. у справі №927/939/13
просив суд залишити без змін. Крім
того, представник відповідача
заперечував проти задоволення
апеляційної скарги Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» та просив суд відмовити в її
задоволенні.

Розглянувши доводи апеляційних скарг
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля», перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм чинного законодавства, Київський
апеляційний господарський суд вважає,
що апеляційна скарга Дочірньої
компанії «Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» та апеляційна скарга
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля» не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Як вірно встановлено місцевим
господарським судом та
підтверджується матеріалами справи,
30.08.2011р. між Дочірньою компанією «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України» (далі
-Постачальник, позивач) та Товариством
з обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» (далі -Покупець, відповідач) був
укладений Договір №06/11-543 поставки
природного газу (далі - Договір №06/11-543).

За умовами пункту 1.1. Договору №06/11-543
постачальник зобов'язується поставити
покупцеві імпортований природний газ
за кодом згідно УКТ ЗЕД , ввезений
на митну територію України Публічним
акціонерним товариством «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
України», а Покупець зобов'язується
прийняти і оплатити природний газ в
обсязі, зазначеному у п.1.2. цього
договору.

Згідно з пунктом 1.2. Договору №06/11-543
Постачальник передає Покупцю в період
з 06.08.2011р. по 30.09.2011р. природний газ з
урахування вартості його
транспортування в обсязі до 2011 тис.
куб.м.

Згідно з пунктом 3.1. Договору №06/11-543,
ціна за 1000куб.м. природного газу
становить 3023,50грн. без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%; податок на додану вартість за
ставкою 0%. Крім того, тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 285,00грн., крім того ПДВ
20%. До сплати за 1000куб.м. природного газу
- 3368,97грн., крім того ПДВ на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами-20%, всього з ПДВ на
транспортуванням природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 3425,97грн. Загальна
вартість цього договору складається
із сум вартості місячних поставок газу
(пункт 3.1.1. Договору №06/11-543).

Відповідно до п.4.1. Договору №06/11-543,
оплата за природний газ з врахуванням
вартості транспортування територією
України провадиться покупцем виключно
грошовими коштами в такому порядку. За
серпень 2011р. - протягом трьох
банківських днів з дати укладення
цього договору. За вересень 2011р.: оплата
в розмірі по 34% від вартості
запланованих місячних обсягів
проводиться протягом трьох
банківських днів з дати укладення
цього договору; оплата в розмірі по 33%
від вартості запланованих місячних
обсягів проводиться до 5 числа та до 15
числа поточного місяця поставки.
Остаточний розрахунок за спожитий газ
з урахуванням вартості
транспортування територією України
здійснюється на підставі акту
приймання-передачі газу (за звітний
місяць) до 5 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Відповідно п.4.3., п.4.4. Договору №06/11-543, у
платіжних дорученнях Покупець повинен
обов'язково зазначити номер договору,
дату його підписання, призначення
платежу; кошти, які надійшли від
Покупця, будуть зараховані як
передоплата за умови відсутності
заборгованості за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на виконання умов Договору
№06/11-543 передано відповідачу природний
газ протягом серпня-вересня 2011 року на
загальну суму 4667627,19грн., що
підтверджується актами
прийому-передачі природного газу: від
31.08.2011р. на суму 37685,67грн. (а.с. 18, т. 1) та
від 30.09.2011р. на суму 4629941,52грн. (а.с. 17, т. 1).

В свою чергу, відповідачем було
перераховано позивачу кошти за
платіжними дорученнями: за №2755 від
15.08.2011р. на суму 23448,00грн., за №2872 від
25.08.2011р. на суму 2750000,00грн., за №3037 від
05.09.2011р. на суму 1840800,00грн., за №46 від
24.02.2011р. на суму 14,72грн.- з призначенням
платежу «за актом звірки від 31.12.2011р. за
природний газ, в т.ч. ПДВ», а всього на
суму 4614262,72грн.

Листами №688/1 від 15.09.2011р., №750 від
20.09.2011р., №183 від 27.02.20112р. відповідач
просив позивача зарахувати кошти,
перераховані за платіжними
дорученнями: №2755 від 15.08.2011р., №2872 від
25.08.2011р., №3037 від 05.09.2011р., №46 від 30.08.2011р.
в оплату за природний газ згідно
Договору №06/11-543 від 30.08.2011р.

Як вбачається з розрахунку
заборгованості, наданого позивачем,
слідує, що грошові кошти у сумі
4614626,72грн., сплачені відповідачем за
платіжними дорученнями №2755 від
15.08.2011р., №2872 від 25.08.2011р., №3037 від
05.09.2011р., №46 від 30.08.2011р. були зараховані
згідно Договору №06/11-543 від 30.08.2011р.

Звертаючись до господарського суду з
позовом, Дочірня компанія «Газ
України» Національної акціонерної
компанії «Нафтогаз України»
стверджувала, що розмір заборгованості
відповідача за поставлений природний
газ згідно Договору №06/11-543 поставки
природного газу від 30.08.2011р. становив
саме суму у розмірі 53364,47грн.

За приписами ст.526 ЦК України, ст.193 ГК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

В силу ст.629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Між тим, суд першої інстанції в частині
стягнення заборгованості у розмірі
53364,47грн. відмовив, обґрунтовуючи це
тим, що зобов'язання Товариства з
обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» щодо сплати основної
заборгованості у розмірі 53 364,47грн. за
Договором №06/11-543 поставки природного
газу від 30.08.2011р. є припиненими шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог, внаслідок звернення Товариства
з обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» із заявою №894 від 08.09.2013р. до
позивача про зарахування
заборгованості Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» перед Товариством з
обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» в сумі 53 364,47грн. згідно Договору
№06/10-1953 поставки природного газу від
20.12.2010р.

У процесі перевірки наявності підстав
для задоволення вимог про стягнення
основної заборгованості за Договором
№06/11-543 поставки природного газу від
30.08.2011р., судовою колегією встановлено,
що 01.09.2008р. між ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» та ТОВ «Земля і
Воля» був укладений Договір поставки
природного газу №06/08-851, на
виконання якого, позивач передав
відповідачу природний газ на загальну
суму 14522705,72грн., що підтверджується
актами прийому-передачі природного
газу: від 30.09.2008р. на суму 2242724,26грн., від
31.10.2008р. на суму 3623449,85грн., від 30.11.2008р. на
суму 708629,52грн., від 31.12.2008р. на суму
59476,70грн., від 28.02.2009р. на суму 83804,82грн.,
від 31.03.2009р. на суму 104452,68грн., від
31.04.2009р. на суму 125760,59грн., від 31.05.2009р. на
суму 49620,59грн., від 30.06.2009р. на суму
18695,80грн., від 31.07.2009р. на суму 51391,16грн.,
від 31.08.2009р. на суму 110485,38грн., від
30.09.2009р. на суму 3666868,80грн., від 31.10.2009р. на
суму 3459952,63грн., від 30.11.2009р. на суму
82504,55грн., від 31.12.2009р. на суму 134888,39грн.

Тоді як, відповідач здійснив оплату
поставленого газу за Договором №06/08-851
від 01.09.2008р. на суму 14610193,17грн., тобто,
більшу, ніж вартість прийнятого ним
природного газу, що підтверджується
платіжними дорученнями: №5605 від
27.10.2008р. на суму 200000,00грн., №5448 від
04.11.2008р. на суму 100000,00грн., № 56565 від
06.11.2008р. на суму 200000,00грн., №5685 від
11.11.2008р. на суму 100000,00грн., №5690 від
12.11.2008р. на суму 100000,00грн., №1916 від
18.11.2008р. на суму 50000,00грн., №30 від 03.12.2008р.
на суму 60000,00грн., №5896 від 19.12.2008р. на
суму 50000,00грн., №5975 від 29.12.2008р. на суму
30000,00грн., №166 від 13.01.2009р. на суму
30000,00грн., №289 від 26.01.2009р. на суму
30000,00грн., №35 від 03.02.2009р. на суму
30000,00грн., №72 від 06.02.2009р. на суму
20000,00грн., №250 від 19.02.2009р. на суму
30000,00грн., №313 від 03.03.2009р. на суму
50000,00грн., №475 від 30.03.2009р. на суму
70000,00грн., №974 від 30.04.2009р. на суму
50000,00грн., №1154 від 30.05.2009р. на суму
5000,00грн., №1190 від 15.05.2009р. на суму
10000,00грн., №1366 від 29.05.2009р. на суму
21000,00грн., №647 від 01.06.2009р. на суму
11350,00,00грн., №682 від 23.06.2009р. на суму
30900,00грн., №1763 від 24.06.2009р. на суму
6000,00грн., №735 від 21.07.2009р. на суму
5422,00грн., № 2314 від 03.08.2009р. на суму
40000,00грн., №2344 від 04.08.2009р. на суму
71000,00грн.,№2466 від 13.08.2009р. на суму
138600,00грн., №2656 від 25.08.209р. на суму
1000000,00грн., №2902 від 11.09.2009р. на суму
1000000,00грн., №887 від 21.09.2009р. на суму
1625000,00грн.,№2927 від 255.09.2009р. на суму
1781000,00грн., №1042 від 06.10.2009р. на суму
1000000,00грн.,№15 від 15.10.2009р. на суму
500000,00грн., №46 від 26.10.2009р. на суму
400000,00грн., а також відповідно до
банківських виписок: №000000561 від 04.09.2008р.
на суму 775000,00грн., №000000591 від 15.09.2008р. на
суму 455850,00грн., №000000605 від 22.09.2008р. на
суму 1064000,00грн., №000000613 від 25.09.2008р. на
суму 564000,00грн., №000000614 від 25.09.2008р. на
суму 500000,00грн., №000000632 від 01.10.2008р. на
суму 800000,00грн., №000000658 від 14.10.2008р. на
суму 300000,00грн., №000000667 від 17.10.2008р. на
суму 500000,00грн., №000000683 від 24.10.2008р. на
суму 500000,00грн., №000000692 від 29.10.2008р. на
суму 64666,77грн., №000000700 від 31.10.2008р. на
суму 188404,40грн., №000000740 від 19.11.2008р. на
суму 53000,00грн.

Таким чином, згідно Договору №06/08-851 від
01.09.2008р. відповідачем було здійснено
оплату у розмірі 14610193,17грн., тоді як
вартість переданого йому газу
становила 14522705,72грн. (тобто за
Договором №06/08-851 від 01.09.2008р. була
наявна переплата у сумі 87487,45грн.).

Отже, переплата у розмірі 87487,45грн. за
Договором №06/08-851 від 01.09.2008р. повинна
бути зарахована як передоплата по
наступному Договору, а саме Договору
№06/09-2017 від 22.12.2009р.

22.12.2009р. між ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» та ТОВ «Земля і
Воля» був укладений ще один Договір
поставки природного газу №06/09-2017.

На виконання умов Договору №06/09-2017 від
22.12.2009р. позивачем поставлено
природного газу на суму 6131083,29грн., що
підтверджується актами
прийому-передачі природного газу: від
31.01.2010р. на суму 170247,48грн., від 28.02.2010р. на
суму 170247,48грн., від 31.03.2010р. на суму
85123,74грн., від 30.04.2010р. на суму 28811,11грн.,
від 31.05.2010р. на суму 8643,34грн., від 30.06.2010р.
на суму 26191,92грн., від 31.07.2010р. на суму
26191,92грн., від 31.08.2010р. на суму 1964064,19грн.,
від 30.09.2010р. на суму 2582271,14грн., від
31.10.2010р. на суму 786808,85грн., від 30.11.2010р. на
суму 75427,16грн., від 31.12.2010р. на суму
207054,96грн.

Відповідач здійснив оплату за
Договором №06/09-2017 від 22.12.2009р. у розмірі
6 080 046грн., що підтверджується
платіжними дорученнями: за №1496 від
15.01.2010р. на суму 40000,00грн., за №1604 від
25.01.2010р. на суму 84000,00грн., за №120 від
05.02.2010р. на суму 43200,00грн., за №113 від
15.02.2010р. на суму 56000,00грн., за №140 від
18.02.2010р. на суму 42000,00грн., за №211 від
25.02.2010р. на суму 35621,00грн., за №280 від
09.03.2010р. на суму 20000,00грн., за №333 від
15.03.2010р. на суму 37000,00грн., за №407 від
25.03.2010р. на суму 9000,00грн.., за №566 від
26.04.2010р. на суму 8900грн., за №569 від
05.05.2010р. на суму 8640,00грн., за №623 від
25.05.2010р. на суму 4500,00грн., за №785 від
14.06.2010р. на суму 13100,00грн., за №869 від
05.07.2010р. на суму 8640,00грн., за №896 від
15.07.2010р. на суму 8640,00грн., за №897 від
27.07.2010р. на суму 8905,00грн., за №898 від
29.07.2010р. на суму 8900,00грн., за №939 від
05.08.2010р. на суму 536000,00грн., за №996 від
16.08.2010р. на суму 1852000,00грн., за №322 від
25.08.2010р. на суму 1107000,00грн., за №1074 від
06.09.2010р. на суму 900000,00грн., за №2781 від
06.09.2010р. на суму 174000,00грн., за №592 від
15.09.2010р. на суму 1074000,00грн.

З врахуванням зарахування передоплати
в сумі 87487,45грн., відповідачем здійснено
платежів за Договором №06/09-2017 на суму
6167533,45грн.

Таким чином, різниця між вартістю
поставки газу та фактичною оплатою
газу складала : 36450,16грн. (6167533,45грн. -
6131083,29грн.).

Отже, переплата у розмірі 36450,16грн. за
Договором №06/09-2017 від 22.12.2009р. повинна
бути зарахована як передоплата по
наступному Договору, а саме Договору
№06/10-1953 від 20.12.2010р.

20.12.2010р. між ДК «Газ України» НАК
«Нафтогаз України» та ТОВ «Земля і
Воля» був укладений ще один Договір
поставки природного газу №06/10-1953.

На виконання умов Договору №06/10-1953 від
20.12.2010р. позивачем поставлено
природного газу на суму 966859,24грн., що
підтверджується актами
прийому-передачі природного газу: від
31.01.2011р. на суму 227473,63грн., від 28.02.2011р. на
суму 233621,57грн., від 31.03.2011р. на суму
170605,22рн., від 30.04.2011р. на суму 30930,77грн.,
від 31.05.2011р. на суму 34367,52грн., від 30.06.2011р.
на суму 51551,28грн., від 31.07.2011р. на суму
214266,49грн., від 31.08.2011р. на суму 4042,76грн.

Тоді як, відповідач здійснив оплату
поставленого газу за Договором №06/10-1953
від 20.12.2010р. на суму 983773,55грн., тобто,
більшу, ніж вартість прийнятого ним
природного газу, що підтверджується
платіжними дорученнями: за №1227 від
30.12.2010р. на суму 50000,00грн., за №1 від
17.01.2011р. на суму 76000,00грн., за №82 від
17.01.2011р. на суму 83947,00грн., за №209 від
26.01.2011р. на суму 63000,00грн., за №336 від
07.02.2011р. на суму 41650,00грн., за №417 від
15.02.2011р. на суму 123000,00грн., за №101 від
25.02.2011р. на суму 31000,00грн., за №742 від
14.03.2011р. на суму 111000,00грн., за №939 від
28.03.2011р. на суму 10500,00грн., за №178 від
04.04.2011р. на суму 15600,00грн., за №1100 від
08.04.2011р. на суму 10500,00грн., за №1167 від
18.04.2011р. на суму 13464,00грн., за №1397 від
28.04.2011р. на суму 11685,00грн., за №1632 від
16.05.2011р. на суму 19246,00грн., за №105 від
26.05.2011р. на суму 11685,00грн., за №1943 від
14.06.2011р. на суму 34368,00грн., за №1991 від
20.06.2011р. на суму 22682,55грн., за №3050 від
05.07.2011р. на суму 171837,00грн., за №188 від
27.07.2011р. на суму 82609,00грн.

З врахуванням зарахування передоплати
в сумі 36450,16грн., відповідачем здійснено
платежів за Договором №06/10-1953 на суму
1020223,71грн.

Таким чином, різниця між вартістю
поставки газу та фактичною оплатою
газу складала : 53364,47грн. (1020223,71 грн. -
966859,24грн.).

Як вбачається з матеріалів справи,
09.12.2011р. відповідач звернувся до
позивача з листом - вимогою №912 про
повернення коштів в сумі 53364,47грн.,
сплачених по Договору №06/10-1953 від
20.12.2010р. на рахунок відповідача, що
підтверджується витягом з журналу
вихідної кореспонденції та копією
фіскального чеку №9005 від 10.12.2011р.

Однак, позивач вказані листи залишив
без реагування.

В подальшому, 18.09.2013р. відповідач
направив позивачу заяву №894 (копія -
а.с. 86, т. 1) про зарахування зустрічних
однорідних вимог стосовно
заборгованості позивача перед
відповідачем в сумі 53364,47грн. за
Договором №06/10-1953 від 20.12.2010р. та
зарахування заборгованості
відповідача перед позивачем за
Договором №06/10-543 від 30.08.2011р. в сумі
53364,47грн.

З цим не погодився позивач, виклавши
свої заперечення в апеляційній скарзі.

Проте, судова колегія вважає, що
заперечення позивача не ґрунтуються
на законі.

Судовою колегією встановлено, що всі
укладені між сторонами договори
передбачали часткову попередню оплату
вартості природного газу покупцем, а
отже на правовідносини між сторонами
поширювалася частина 2 статті 693 ЦК
України. Поряд з цим, за умовами
пунктами 4.3.,4.4. укладених між сторонами
Договорів №06/11-543 від 30.08.2011р. та №06/10-1953
від 20.12.2010р. (або пунктами 6.4., 6.5. - за
Договорами №06/08-851 від 01.09.2008р., №06/09-2017
від 22.12.2009р.): «за наявності
заборгованості у покупця за договором
постачальник зараховує кошти, що
надійшли від покупця, як погашення
заборгованості за спожитий газ та
витрат на його транспортування
територією України, поставлений в
минулі періоди по даному договору,
незалежно від вказаного в платіжному
дорученні призначення платежу. Кошти,
які надійшли від Покупця, будуть
зараховані як передоплата за умови
відсутності заборгованості по даному
договору.».

Таким чином, обов'язок постачальника
зарахувати в оплату поточної
заборгованості за поставлений газ
платежів, що здійснені покупцем у
минулих періодах, складає суть
передбаченого умовами договорів з
поставки природного газу одного із
зобов'язань постачальника,
невиконання якого фактично
призводило би до кредитування
покупцем постачальника поза
правовідносинами поставки.

Поряд з цим невиконання постачальником
цих зобов'язань не позбавляло покупця
права зарахувати існуючі
зобов'язання постачальника перед
собою на суму своїх грошових
зобов'язань перед постачальником, тим
більше, що для такого зарахування
згода останнього в силу ст.601 ЦК
України та ч. 3 ст. 203 ГК України не
вимагалася, адже, припинення
зобов'язання зарахування зустрічних
однорідних вимог є одностороннім
правочином.

Закон не виключав можливості
здійснення відповідачем зарахування
зустрічних однорідних вимог і в
процесі судового розгляду.

Крім того, слід зазначити, що
зобов'язання сторін є грошовими та
однорідними за своїм матеріальним
змістом.

У розумінні ч. 1 ст. 601 ЦК України
однорідність вимог, які можуть
підлягати зарахуванню, полягає у тому,
що зараховуватися можуть вимоги про
передачу речей одного роду. У зв'язку із
зазначеним зарахування як спосіб
припинення застосовується до
зобов'язань з передачі родових речей,
зокрема грошей. Згідно із чинним
законодавством правило про
однорідність вимог розповсюджується
на їх правову природу, проте не
стосується підстави виникнення такої
вимоги.

Таким чином, вимоги ТОВ «Земля і Воля»
та ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» є зустрічними однорідними, а
отже, відповідно до ст. ст. 598, 601 ЦК
України та ст. 203 ГК України, є
придатними для зарахування. З огляду
на це, зобов'язання ТОВ «Земля і Воля»
перед ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз
України» згідно Договору №06-11/543 від
30.08.2011р. в сумі 53364,47грн. виконані.

Отже, висновок місцевого
господарського суду про відмову в
задоволенні суми основного боргу у
розмірі 53364,47грн. - заснований на законі,
є підставним та обґрунтованим.

Колегія суддів вважає неспроможними
посилання позивача щодо того, що заява
№894 від 18.09.2013р. відповідача про
зарахування зустрічних однорідних
вимог не є належним доказом припинення
зобов'язання по Договору №06-11/543 в силу
ст.ст. 202, 203, 205, 207, 601 ЦК України, оскільки
підписана не уповноваженою особою, з
огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
підтверджується відповідачем, у
спірний період часу особою, яка займала
посаду генерального директора, тобто
особою яка, у відповідності до статуту
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля» буда
наділена правом без особливих на те
повноважень здійснювати
представництво інтересів відповідача,
був Яковишин Л.Г.

Відповідно до частини 3 статті 92
Цивільного кодексу України, орган або
особа, яка відповідно до установчих
документів юридичної особи чи закону
виступає від її імені, зобов'язана
діяти в інтересах юридичної особи,
добросовісно і розумно та не
перевищувати своїх повноважень. У
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Як слідує зі змісту заяви Товариства з
обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» №894 від 18.09.2013р. про зарахування
зустрічних однорідних вимог, її було
підписано представником Мусахановим
В.З., який діяв на підставі Довіреності
№897 від 28.09.2012р. Вказана довіреність
видана на ім'я Мусаханова В.З. від імені
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля» в
особі Генерального директора
Яковишина Л.Г., скріплена підписом
останнього та печаткою товариства.

Згідно частини 3 статті 237 Цивільного
кодексу України представництво
виникає на підставі договору, закону,
акта органу юридичної особи та з інших
підстав, встановлених актами
цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 241
Цивільного кодексу України правочин,
вчинений представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.
Правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Водночас, стаття 241 Цивільного кодексу
України не обмежує дії, що можуть
свідчити про схвалення правочину,
певним вичерпним колом обставин.
Зазначена норма також не встановлює
обмежень щодо часу здійснення
відповідних дій та не унеможливлює
вчинення таких дій після подання
позову про визнання правочину
недійсним.

Як зазначено у пункті 9.2. Роз'яснення
Вищого господарського суду України від
12.03.1999 № 02-5/111 «Про деякі питання
практики вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням угод недійсними» наступне
схвалення юридичною особою угоди,
укладеної від її імені представником,
який не мав належних повноважень,
робить її дійсною з моменту укладення.
Доказами такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення до
другої сторони угоди чи до її
представника (лист, телеграма,
телетайпограма тощо) або вчинення дій,
які свідчать про схвалення угоди
(прийняття її виконання, здійснення
платежу другій стороні і т. ін.). У
такому випадку вимога про визнання
угоди недійсною з мотивів відсутності
належних повноважень представника на
укладення угоди задоволенню не
підлягає.

На переконання колегії суддів,
твердження позивача про те, що,
представник відповідача Мусаханов В.З.,
підписуючи заяву №894 від 18.09.2013р. про
зарахування зустрічних однорідних
вимог не мав права вчиняти вказані дії,
є безпідставними, адже, генеральний
директор ТОВ «Земля і Воля» Яковишин
Л.Г. подавши клопотання (вх.№15491 від
19.09.2013р.) про залучення до матеріалів
справи заяви №894 від 18.09.2013р., опису
вкладення у цінний лист, поштового
чеку, підтвердив достовірність заяви
№894 від 18.09.2013р. про зарахування
зустрічних однорідних.

При цьому, колегія суддів вважає, що
хоча позивач і посилається на
відсутність належних повноважень в
особи, що підписала заяву №894 від
18.09.2013р. про зарахування зустрічних
однорідних, проте належних доказів
матеріали справи не містять.

Крім того, посилання позивача на
рішення господарського суду міста
Києва від 16.10.2013р. по справі №910/17939/13, не
приймається колегією суддів до уваги,
адже, на момент розгляду спору у
місцевого господарського суду були
відсутні докази щодо набрання ним
законної сили, а тому розгляд справи
відбувся за наявними матеріалами
справи.

Разом з тим, несвоєчасне виконання
відповідачем грошових зобов'язань, як
вірно відмітив суд першої інстанції, є
підставою для визнання відповідача
боржником, який прострочив виконання
з усіма правовими наслідками,
пов'язаним з цим, на вказану суму.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Між тим, відповідно до п. 7.3.1 Договору
№06/11-543 від 30.08.2011р. у разі порушення
Покупцем умов щодо розрахунків ( пункт
4.1 цього Договору), сторони досягли
письмової домовленості про неустойку
(пеню) - у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
прострочення платежу за кожен день
прострочення платежу, яка
нараховується за шість місяців, що
передують моменту звернення з
претензією або позовом, а строк
позовної давності до вимог про
стягнення неустойки встановлюється
тривалістю у три роки. ( п. 9.3. )

Зважаючи, що розмір пені та порядок її
нарахування є істотною умовою
договору, місцевий господарський суд
правильно застосував при вирішенні
спору правові позиції, викладені у
Постанові Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів» №10 від 29.05.2013р.

Відповідно до п. 4.3. вказаної Постанови
Пленум Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів» №10
від 29.05.2013р. роз'яснив, що, якщо
відповідно до чинного законодавства
або договору неустойка (пеня) підлягає
стягненню за кожний день прострочення
виконання зобов'язання, позовну
давність необхідно обчислювати щодо
кожного дня окремо за попередній рік до
дня подання позову, якщо інший період
не встановлено законом або угодою
сторін. При цьому, однак, слід мати на
увазі положення частини шостої статті
232 ГК України, за якими нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано. Даний шестимісячний строк не
є позовною давністю, а визначає
максимальний період часу, за який може
бути нараховано штрафні санкції (якщо
інший такий період не встановлено
законом або договором). Порядок
обчислення позовної давності не може
бути змінений за угодою сторін, тому,
зокрема, умови договору, за якими
сторони встановили, що така давність
обчислюється не з моменту прострочення
платежу, а з іншої дати, що визначається
шляхом зворотного відрахування шести
місяців від дати пред'явлення вимоги,
суперечать вимогам закону і не
застосовуються судом.

Отже, зазначене в Договорі положення,
яким строк позовної давності за
вимогами про стягнення неустойки
починає перебіг не з моменту
прострочення платежу, а з дати, що
визначається шляхом зворотного
підрахунку шести місяців від дати
звернення з претензією або позовом,
суперечить вимогам частини шостої
статті 232 ГК України, частини другої
статті 260, сттті 261 ЦК України і
застосуванню судом не підлягає, а
нарахування до стягнення пені у спосіб,
не передбачений домовленістю сторін -
неправомірний.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
задоволення позовних вимог про
стягнення з відповідача пені в сумі
4131,11грн. за період з 06.10.2011р. по 06.04.2012р.
згідно розрахунку позивача, який
перевірений судом апеляційної
інстанції.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший процент не встановлений
договором або законом.

Перевіривши правильність виконаних
позивачем розрахунків інфляційних
втрат на суму 160,20грн. за період з жовтня
2011р. по червень 2013р., 3 % річних на суму
2857,63грн. за період з 06.10.2011р. по 20.07.2013р.,
судова колегія визнала вірним
інфляційні втрати на суму 160,20грн. та
3 % річних в обсязі 2857,63грн.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на наведене, судова колегія не
вбачає підстав для зміни або
скасування прийнятого судом першої
інстанції рішення у даній справі, у
зв'язку з чим апеляційну скаргу
Дочірньої компанії «Газ України»
Національної акціонерної компанії
«Нафтогаз України» та апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Земля і Воля» слід
залишити без задоволення, а оскаржений
судовий акт - без змін.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Земля і
Воля» на рішення Господарського суду
Чернігівської області від 09.12.2013р. у
справі №927/939/13 залишити без
задоволення.

2.Апеляційну скаргу Дочірньої компанії
«Газ України» Національної
акціонерної компанії «Нафтогаз
України» на рішення Господарського
суду Чернігівської області від 09.12.2013р.
у справі №927/939/13 залишити без
задоволення.

3.Рішення Господарського суду
Чернігівської області від 09.12.2013р. у
справі №927/939/13 залишити без змін.

4.Матеріали справи №927/939/13 повернути до
місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
Л.В. Кропивна

Судді
Л.П. Зубець

Б.В. Отрюх