КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р. Справа№ 910/17805/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від прокуратури:Греськів Р.І. - старший
прокурор відділу;

Від позивача:Кульчицька О.М.-
представник;

Від відповідача: Кожина Т.М. -
представник;

розглянувши апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Ярослав"

на рішення Господарського суду
міста Києва від 10.02.2014

у справі № 910/17805/13 (головуючий суддя
Гавриловська І.О., судді: Нечай
О.В., Літвінова М.Є.)

за позовом Заступника прокурора
Оболонського району м. Києва

в інтересах держави в особі Державної
екологічної інспекції у м. Києві

до Приватного підприємства "Ярослав"

про стягнення 42 307, 63 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Оболонського
району міста Києва в інтересах держави
в особі Державної екологічної
інспекції у міста Києві звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Приватного
підприємства "Ярослав" про стягнення
42307,63 грн. у зв'язку з порушенням
законодавства про охорону
навколишнього середовища (ст. 11 Закону
України "Про охорону атмосферного
повітря") за актом перевірки дотримання
вимог природоохоронного законодавства
від 20.04.12, складеним Державною
екологічною інспекцією у місті Києві.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 позов задоволено
повністю.

Присуджено до стягнення з Приватного
підприємства "Ярослав" на користь
держави - до спеціального фонду
Державного бюджету України 12 692 грн. 29
коп., що становить 30% заподіяної шкоди.

Присуджено до стягнення з Приватного
підприємства "Ярослав" на користь
держави - до спеціального фонду
місцевого бюджету 29 615 грн. 34 коп., що
становить 70 % заподіяної шкоди.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Приватне підприємство "Ярослав"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення по цій
справі скасувати та прийняти нове, яким
в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування своїх вимог апелянт
зазначив, що рішення суду прийнято з
неповним з'ясуванням обставин справи,
на підтвердження чого в своїй
апеляційній скарзі виклав ряд
обставин, які, на його думку, виступають
підтвердженням його правової позиції
та спростовують правильність
винесеного рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Приватного підприємства "Ярослав" у
справі № 910/17805/13 передано на розгляд
судді Київського апеляційного
господарського суду Отрюху Б.В.

Розпорядженням В.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
13.03.2014 для розгляду апеляційної скарги
Приватного підприємства "Ярослав"
сформовано колегію суддів у складі:
Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів
Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.03.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження.

В судовому засіданні 15.04.2014 сторони
надали свої пояснення по суті спору.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Приватни підприємством "Ярослав"
укладено договір №11/4339-ІМ від 29.09.2009 з
Київським міським управлінням
Державної компанії з утилізації
відходів як вторинної сировини
"Укрекокомресурси" Кабінету Міністрів
України, щодо надання послуг з
організації збирання, заготівлі та
утилізації використаної тари і
пакувальних матеріалів імпортованої
продукції згідно з Постановою КМУ
від 26.07.2001 №915.

Державною екологічною інспекцією у
місті Києві була проведена планова
перевірка додержання вимог
природоохоронного законодавства
України Приватним підприємством
"Ярослав" за адресою: 04074, м. Київ,
Оболонський р-н, вул. Автозаводська, 2.

Як вбачається з матеріалів справи, під
час проведення вказаної перевірки
встановлено вісім джерел викидів
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря, а саме:

- джерело № 1: труба, котел "Vitoplex 100";

- джерело № 2: труба, котел "Vitoplex 100";

- джерело № 3: свіча ШРП;

- джерело № 4: ШРП - виробництво теплової
енергії, продувка газу;

- джерело № 5: труба, чесальна машина
"Befema", інфрачервона сушарка;

- джерело № 6: труба, чесальна машина
"Befema", інфрачервона сушарка;

- джерело № 7: піч електрична, пательня;

- джерело №8: автостоянка (автомобілі).

Зазначене підтверджується довідкою ПП
"Ярослав" (вих. № 137 від 07.05.2013 ), листом
відповідача (вих. № 81 від 28.03.2013),
протоколом державної
санітарно-епідеміологічної експертизи
від 18.10.2012 № 1771 та дозволом
Міністерства охорони навколишнього
середовища на викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
стаціонарними джерелами від 15.11.2012 №
-320.

За результатами вказаної перевірки
державними інспекторами з охорони
навколишнього природного середовища м.
Києва у присутності головного інженера
ПП "Ярослав" ОСОБА_6 було складно Акт
перевірки дотримання вимог
природоохоронного законодавства від
20.04.2012.

З вказаного Акту вбачається, що станом
на 20.04.2012 у відповідача був відсутній
дозвіл на викиди забруднюючих речовин
в атмосферне повітря стаціонарними
джерелами, що є порушення ст. 11 ЗУ "Про
охорону атмосферного повітря".

В період з 15.11.2009 по 15.11.2012 відповідач
здійснював викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря, що
підтверджується довідкою Приватного
підприємства "Ярослав" від 07.05.2013 р. № 137.

Таким чином, за період з 15.11.2009 по 15.11.2012
відповідачу нарахована шкода,
заподіяна державі в результаті
порушення законодавства про охорону
навколишнього середовища в розмірі 42
307,63 грн.

Враховуючи наведене, заступник
прокурора Оболонського району міста
Києва в інтересах держави в особі
Державної екологічної інспекції в м.
Києві звернувся до господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
підприємства "Ярослав" про стягнення 42
307,63 грн. шкоди, заподіяної державі
внаслідок викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря.

Шкода обраховувалась відповідно до
Методики розрахунку розмірів
відшкодування збитків, які заподіяні
державі в результаті наднормативних
викидів забруднюючих речовин в
атмосферне повітря, затвердженої
наказом Міністерства охорони
навколишнього природного середовища
від 10.12.2008 № 639.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ "Про охорону
атмосферного повітря" викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами
можуть здійснюватися після отримання
дозволу, виданого суб'єкту
господарювання, об'єкт якого належить
до другої або третьої групи, обласними,
Київською, Севастопольською міськими
державними адміністраціями, органом
виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань охорони
навколишнього природного середовища
за погодженням з центральним органом
виконавчої влади, що реалізує
державну політику у сфері санітарного
та епідемічного благополуччя
населення.

Статтею 33 вказаного закону
передбачено, що особи, винні у викидах
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря без дозволу спеціально
уповноважених на те органів виконавчої
влади відповідно до закону та
перевищенні нормативів допустимих
викидів забруднюючих речовин
стаціонарних джерел в атмосферне
повітря , та нормативів гранично
допустимого впливу фізичних та
біологічних факторів стаціонарних
джерел несуть відповідальність згідно
з законом.

У ст. 34 ЗУ "Про охорону атмосферного
повітря" вказано, що шкода, завдана
порушенням законодавства про
охорону атмосферного повітря,
підлягає відшкодуванню у порядку
та розмірах, встановлених законом.

Статтею 40 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
передбачено, що використання природних
ресурсів громадянами, підприємствами,
установами та організаціями
здійснюється з додержанням
обов'язкових екологічних вимог.

Використання природних ресурсів
громадянами, підприємствами,
установами та організаціями
здійснюється з додержанням
обов'язкових екологічних вимог: а)
раціонального і економного
використання природних ресурсів на
основі широкого застосування новітніх
технологій; б) здійснення заходів щодо
запобігання псуванню, забрудненню,
виснаженню природних ресурсів,
негативному впливу на стан
навколишнього природного середовища;
в) здійснення заходів щодо відтворення
відновлюваних природних ресурсів; г)
застосування біологічних, хімічних та
інших методів поліпшення якості
природних ресурсів, які забезпечують
охорону навколишнього природного
середовища і безпеку здоров'я
населення; д) збереження територій та
об'єктів природно-заповідного фонду, а
також інших територій, що підлягають
особливій охороні; є) здійснення
господарської та іншої діяльності без
порушення екологічних прав інших осіб.

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про
охорону навколишнього природного
середовища" відповідальність за
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища
несуть особи, винні у допущенні
наднормативних, аварійних і залпових
викидів і скидів забруднюючих речовин
та інших шкідливих впливів на
навколишнє природне середовище.

Цією статтею також передбачено, що
підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодовувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
в порядку та розмірах, встановлених
законодавством України. Застосування
заходів дисциплінарної,
адміністративної або кримінальної
відповідальності не звільняє винних
від компенсації шкоди, заподіяної
забрудненням навколишнього природного
середовища та погіршенням якості
природних ресурсів.

У відповідності до ст. 69 ЗУ "Про охорону
навколишнього природного середовища"
Шкода, заподіяна внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища,
підлягає компенсації в повному обсязі.
Особи, що володіють джерелами
підвищеної екологічної небезпеки,
зобов'язані компенсувати заподіяну
шкоду громадянам та юридичним особам,
якщо не доведуть, що шкода виникла
внаслідок стихійних природних явищ чи
навмисних дій потерпілих.

Відповідно до п. 2.1. Методики розрахунку
розмірів відшкодування збитків, які
заподіяні державі в результаті
наднормативних викидів забруднюючих
речовин в атмосферне повітря
наднормативними викидами
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря вважаються викиди
забруднюючих речовин, які
перевищують затверджені
граничнодопустимі викиди,
установлені дозволом на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами;
викиди забруднюючих речовин, на які
відсутній дозвіл на викиди
забруднюючих речовин в атмосферне
повітря стаціонарними джерелами,
уключаючи окремі забруднюючі
речовини, викиди яких підлягають
регулюванню відповідно до
законодавства.

Пунктом 2.2. вказаної Методики
передбачено, що факт наднормативного
викиду забруднюючих речовин в
атмосферне повітря встановлюється
державними інспекторами при
проведенні перевірки суб'єктів
господарювання
інструментально-лабораторними
методами контролю та розрахунковими
методами.

Враховуючи те, що відповідач
здійснював викиди забруднюючих
речовин в атмосферне повітря без
дозволу спеціально уповноваженого
органу, ним заподіяно шкоду державі.

Відповідно до частини четвертої статті
68 Закону України "Про охорону
навколишнього природного середовища"
підприємства, установи, організації та
громадяни зобов'язані відшкодовувати
шкоду, заподіяну ними внаслідок
порушення законодавства про охорону
навколишнього природного середовища, з
порядку та розмірах, встановлених
законодавством України.

Статтею 34 Закону України "Про охорону
атмосферного повітря" передбачено, що
шкода, завдана порушенням
законодавства про охорону
атмосферного повітря, підлягає
відшкодуванню у порядку та розмірах,
встановлених законом.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу
України майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правом фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоду завдано не з її вини.

Враховуючи те, що відповідачем не
надано належних доказів того, що шкоду
завдано не з його вини, колегія суддів
вприходить до висновку про задоволення
позову.

Згідно з п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу
України, джерелами формування
спеціального фонду Державного бюджету
України в частині доходів є: 30 %
грошових стягнень за шкоду, заподіяну
порушенням законодавства про охорону
навколишнього середовища внаслідок
господарської та іншої діяльності.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 29 Бюджетного
кодексу України, до надходжень
спеціального фонду місцевих бюджетів
належить 70 % грошових стягнень за шкоду,
заподіяну порушенням законодавства
про охорону навколишнього природного
середовища внаслідок господарської
або іншої діяльності, в тому числі: до
сільських, селищних, міських бюджетів -
50 %, до обласних бюджетів та бюджету
Автономної Республіки Крим - 20 %.

Таким чином, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції в тому, що із заявленої до
стягнення шкоди в розмірі 42 307,63 грн., 12
692,29 грн. (що становить 30 % від розміру
шкоди) підлягає стягненню до
спеціального фонду Державного бюджету
України, а 29 615,34 грн. (що становить 70 %
від розміру шкоди) до спеціального
фонду місцевого бюджету.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Доводи, наведені скаржником в
апеляційній скарзі, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на те,
що вони є необґрунтованими та такими,
що спростовуються матеріалами справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що рішення у даній справі
прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
повним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи та відповідністю
висновків, викладених в рішенні,
дійсним обставинам справи, тому ухвала
є законною та обґрунтованою. Підстав
для зміни вказаного рішення та
задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного
підприємства "Ярослав" залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду м.Києва
від 10.02.2014 по справі №
910/17805/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/17805/13 повернути
Господарському суду м.Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко