ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Чернігівської області
РІШЕННЯ

09 квітня 2014р.
справа №927/285/14

За позовом: Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»,

вул.Сахарова,78, м. Львів, 79026
(вул.Артема,52А, оф.147, м. Київ, 04053)

До відповідача: Приватного
виробничо-комерційного підприємства
«Будсервіс»,

вул.Островського,4, м.
Борзна, 16400

Про стягнення 142 886грн. 72коп.

Суддя Книш Н.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

Від позивача: 03.04.2014р. Волковінська Ю.А.
представник, довіреність №6594 від
18.06.2013р., 09.04.2014р. - не з'явився

Від відповідача: 03.04.2014р. та 09.04.2014р. -
Чеботар А.І. директор

Рішення приймається після оголошеної в
судовому засіданні з 03.04.2014р. по 09.04.2014р.
перерви на підстав ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.

СУТЬ СПОРУ:

Позивачем подано позов про стягнення з
відповідача заборгованості в сумі
142224,53грн. згідно договору кредитної
лінії №01/10 від 14.10.2010р. В обґрунтування
поданого позову позивач посилається на
наявність заборгованості відповідача
станом на 18.12.2013р. у сумі 142224,53грн., з
яких 132972,97грн. - сума неповернутого
позичальником кредиту, 200,00грн. -
прострочена сума комісії за
адміністрування кредиту, 9045,86грн. - пеня
по простроченій основній сумі кредиту,
5,71грн. - пеня по простроченій комісії за
адміністрування кредиту.

Представник позивача в судовому
засіданні 27.03.2014р. надав уточнення до
позовної заяви №379/2012 від 26.03.2014р., в
якому зазначив, що станом на 18.12.2013р.
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 142886,72грн., з якої
132972,97грн. сума неповернутого
позичальником кредиту станом на
кінцевий термін повернення, отриманих
кредитних коштів, згідно п.2.2 та 2.1.7
кредитного договору, тобто на 14.10.2011р.;
200,00грн. прострочена сума комісії за
управління кредитом за жовтень 2011р.
згідно п.4.1.3 кредитного договору;
9708,22грн. пеня по простроченій основній
сумі кредиту, що нарахована за період з
01.10.2011р. по 01.03.2012р.; 4,84грн. пеня по
прострочених відсотках за період
14.10.2011р. по 23.10.2011р. за 10 днів
прострочення з відсотками у розмірі 15,5
згідно п.7.1 кредитного договору; 0,69грн.
пеня по простроченій комісії за
управління кредитом за період з 01.02.2012р.
по 08.02.2012р. за 8 днів прострочення з
відсотком в розмірі 15,5 згідно п.7.1
кредитного договору та просив суд
стягнути вказані вище суми
заборгованості.

Представник позивача у судовому
засіданні 27.03.2014р. пояснив, що заявлена
до стягнення з відповідача згідно
позовної заяви заборгованість із
сплати комісії за адміністрування
кредитом у сумі 200,00грн. є комісією з
управління кредитом за жовтень 2011 року
згідно п.4.2.3 кредитного договору.

Дослідивши зміст, поданого позивачем
письмового уточнення до позовної заяви
№379/2012 від 26.03.2014р., суд дійшов висновку,
що позивачем фактично збільшено розмір
позовних вимог в частині стягнення з
відповідача пені по простроченій сумі
кредиту на 662,36грн. та зменшено розмір
позовних вимог в частині стягнення
пені по простроченій комісії за
управління кредитом на 05,02грн., а також
позивачем змінено предмет позову та
заявлено до стягнення пеню по
прострочених відсотках в сумі 04,84грн.

Суд прийняв до розгляду заяву про
збільшення розмір позовних вимог в
частині стягнення з відповідача пені
по простроченій сумі кредиту на суму
662,36грн., про зменшення розмір позовних
вимог в частині стягнення пені по
простроченій комісії за управління
кредитом на суму 05,02грн. та заяву про
зміну предмету позову в частині
стягнення пені по прострочених
відсотках в сумі 04,84грн., про що
зазначено в ухвалі від 27.03.2014р.

Представники позивача та відповідача в
судовому засіданні 03.04.2014р. надали
клопотання про нездійснення технічної
фіксації судового процесу, які
задоволені судом.

Представник позивача в судовому
засіданні 03.04.2014р. надав письмові
пояснення до позовної заяви №379/2012 від
02.04.2014р., в яких зазначив, що відповідно
до п.4.1.3 кредитного договору
позичальником сплачується щомісячно
комісія за управління кредитом в
розмірі 200,00грн., що виконання
зобов'язання по сплаті комісії з
управління кредитом виконано частково,
боржником не здійснений останній
платіж за жовтень 2011р., інші платежі
були здійснені 26.11.2010р, 30.12.2010р., 26.01.2011р.,
23.02.2011р., 28.03.2011р., 29.04.2011р., 30.06.2011р.,
27.07.2011р., 30.08.2011р., 13.09.2011р., 22.11.2011р.,
19.12.2011р.

Представник відповідача в
судовому засіданні 03.04.2014р. погодився з
позовними вимогами та зазначив, що має
намір укласти мирову угоду.

В судовому засіданні 03.04.2014р. суд
оголосив перерву до 09.04.2014р., про що
сторони були повідомлені під розписки.

Від позивача надійшло клопотання
№379/2012 від 04.04.2014р., в якому у зв'язку з
неможливістю відрядження представника
позивача для участі у судовому
засіданні просив розглянути справу за
відсутності представника позивача
відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України та
зазначив, що позовні вимоги підтримує
та просить задовольнити їх в повному
обсязі і не заперечує проти винесення
заочного рішення.

Представник відповідача не
заперечував проти розгляду справи без
участі представника позивача.

Суд задовольнив клопотання
позивача про розгляд справи без участі
його представника, проте звертає увагу
позивача на те, що господарський суд
розглядає справи згідно з нормами
Господарського процесуального кодексу
України і посилання позивача на норми
ч.2 ст.158 ЦПК України та на винесення
заочного рішення є безпідставними.

Відповідач письмовий відзив на
позов не надав. Заяв та клопотань від
відповідача до суду не надходило.
Представник відповідача в судовому
засіданні зазначив, що між сторонами
мирова угода не укладена.

Згідно Спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців в
реєстрі станом на 27.03.2014р. значиться
Приватне виробничо-комерційне
підприємство «Будсервіс»,
ідентифікаційний код 31914182,
місцезнаходження м. Борзна,
вул.Островського,4.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши пояснення повноважних
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини справи, дослідивши
докази, які мають юридичне значення для
вирішення спору по суті, господарський
суд встановив.

Відповідно до статті 11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Так, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст.1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк зобов'язується надати грошові
кошти (кредит) позичальникові у розмірі
та на умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти. До
відносин за кредитним договором
застосовуються положення про позику,
якщо інше не встановлено цим
параграфом і не випливає із суті
кредитного договору.

Як свідчать матеріали справи,
14.10.2010р. між публічним акціонерним
товариством «Кредобанк» (позивачем у
справі) та приватним
виробничо-комерційним підприємством
«Будсервіс» (відповідачем у справі)
укладено договір кредитної лінії №01/10
(далі - договір).

Відповідно до розділу 1 договору банк
(позивач у справі) зобов'язаний
відкрити позичальнику кредитну лінію,
в межах якої надавати йому кредити у
розмірі та на умовах, обумовлених цим
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредити і
сплатити проценти та комісії за
користування ними, а також інші
платежі, передбачені цим договором.

Згідно п.2.1 договору банк відкриває
позичальнику кредитну лінію на
наступних умовах:

максимальний ліміт заборгованості за
кредитною лінією 178 000грн. (п.2.1.1
договору); процентна ставка 20,35% річних
у гривні (п.2.1.3 договору); порядок видачі
кредитів по кредитній лінії - траншами,
шляхом оплати платіжних документів
позичальника з позичкового рахунку
безпосередньо за цільовим
призначенням (п.2.1.6 договору); строк дії
кредитної лінії включно до 14.10.2011р.
(п.2.1.7 договору).

Відповідно до п.2.2 договору в межах
максимального ліміту заборгованості,
передбаченого п.2.1.1 договору,
позичальнику надаються кредити на
строк не більше 3 місяців за умови, що
кінцевий термін повернення отриманих
кредитів не перевищуватиме строку дії
кредитної лінії. Кожна видача кредиту в
межах кредитної лінії оформляється
додатковим договором до цього
договору, в якому вказуються сума,
валюта кредиту, строк повернення
кредиту та цільове призначення.

Підставою здійснення банком переказу
кредитних коштів з позичкового рахунку
є платіжне доручення або будь-який
інший адресований банку документ
позичальника, який містить усі
необхідні для здійснення переказу
реквізити, підписаний уповноваженими
особами та завірений печаткою
позичальника (п.2.4 договору).

Згідно п.2.5 договору кредитна лінії
відкривається на умовах
забезпеченості, повторності,
строковості, платності та цільового
характеру використання. Кредити за
цією кредитною лінією видаються
позичальнику лише після надання ним
забезпечення, передбаченого п.3
договору.

Відповідно до п.2.6 договору для обліку
виданих кредитних коштів банк
відкриває позичковий рахунок №811.
Датою видачі кредиту вважається день
списання коштів з позичкового рахунку
(утворенням строкової заборгованості
по позичковому рахунку).

Факт надання банком кредиту
відповідачу в сумі 177707,15грн.
підтверджується меморіальними
ордерами: №14 від 28.10.2010р. на суму
4020,10грн., №15 від 28.10.2010р. на суму
20200,00грн., №11755074 від 20.10.2010р. на суму
14000,00грн., №11 від 20.10.2010р. на суму
36000,00грн., №13 від 20.10.2010р. на суму
4031,87грн., №7 від 20.10.2010р. на суму 1007,16грн.,
№4 від 20.10.2010р. на суму 53,28грн., №5 від
20.10.2010р. на суму 911,98грн., №6 від 20.10.2010р.
на суму 1098,31грн., №8 від 20.10.2010р. на суму
5000,00грн., №3 від 20.10.2010р. на суму 884,45грн.,
№10 від 20.10.2010р. на суму 1500,00грн., №12 від
20.10.2010р. на суму 48000,00грн., №11450898 від
18.10.2010р. на суму 30000,00грн., №11491013 від
18.10.2010р. на суму 11000,00грн. та виписками
банку по рахунку відповідача, які
додані до матеріалів справи, а також не
спростовано відповідачем.

Відповідно до п. 5.1 договору
позичальник зобов'язаний повернути
банку кредит у повному обсязі в порядку
і в терміни, передбачені цим і
додатковими договорами. Повернення
кредиту може здійснюватися шляхом
безготівкових перерахунків або
внесення готівки через касу банку (п.5.2
договору).

Згідно п.5.4 договору якщо будь-який
термін здійснення платежів за
договором припадає на вихідний,
святковий або інший неробочий день, то
платежі повинні бути здійснені у
попередній робочий день.

Позивачем та відповідачем на час
розгляду справи у суді не подано
доказів укладення додаткових
договорів до договору кредитної лінії
№01/10 від 14.10.2010р. на виконання п.2.2.
зазначеного договору, тому суд,
виходячи із змісту умов договору
кредитної лінії №01/10 від 14.10.2010р.,
приходить до висновку, що кінцевим
терміном повернення, отриманих
відповідачем, кредитних коштів у сумі
177707,15грн. згідно п.2.1.7 договору є 14.10.2011р.
з огляду на те, що строк повернення
кредиту не повинен перевищувати строк
дії кредитної лінії, який встановлений
сторонами у п. 2.1.7 договору.

Банк відповідно до п.5.6 договору має
право здійснювати договірне списання
коштів з рахунків позичальника, що
відкриті в банківських установах, на
свою користь в рахунок погашення
заборгованості за цим договором.
Ініціювання переказу коштів
позичальника при договірному списанні
здійснюється на підставі платіжної
вимоги та/або меморіального ордера, що
підписані уповноваженими особами
банку.

Відповідно до п.5.7 договору погашення
заборгованості за цим договором
здійснюється у наступній черговості:
п.5.7.1 договору - прострочені платежі по
сплаті нарахованих процентів і комісій
за користування кредитом, п. 5.7.2
договору - строкові платежі по сплаті
нарахованих процентів і комісій за
користування кредитом, термін сплати
яких наступає в поточному місяці, п.5.7.3
договору - прострочені платежі по
поверненню кредиту (основного боргу), п.
5.7.4 договору - строкові платежі по
поверненню кредиту (основного боргу), п.
5.7.5 договору - пеня, штрафи та інші види
неустойки, п. 5.7.6 договору - строкові
платежі по поверненню кредиту
(основного боргу) на наступний
місяць/місяці.

Відповідно до ч.1 ст.1049 Цивільного
кодексу України позичальник
зобов'язаний повернути позикодавцеві
позику (грошові кошти у такій самій
сумі, що були передані йому
позикодавцем) у строк та порядку, що
встановлені договором. Позика
вважається повернутою в момент
зарахування грошової суми, що
позичалася, на банківський рахунок
позикодавця (ч.3 ст.1049 вказаного
кодексу).

Згідно ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу
України позикодавець має право на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюється договором.

Стаття 627 Цивільного кодексу України
передбачає, що відповідно до статті 6
цього Кодексу сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідач свої зобов'язання по
поверненню кредиту виконав частково на
суму 44734,18грн., що підтверджується
відповідними виписками банку по
рахунку доданими позивачем до
матеріалів справи, а саме в рахунок
повернення кредиту відповідачем
здійснені платежі: 31.05.2012р. - 3000,00грн.,
30.03.2012р. - 5000,00грн., 29.02.2012р. - 3000,00грн.,
09.02.2012р. - 400,00грн., 19.12.2011р. - 2800,00грн.,
22.11.2011р. - 9800,00грн., 24.10.2011р. - 8785,00грн.,
15.09.2011р. - 6942,47грн., 30.08.2011р. - 5005,66грн.,
28.07.2011р. - 0,05грн., 30.04.2011р. - 01,00грн.

Як свідчать матеріали справи та не
спростовує відповідач, останній в
порушення умов договору не здійснив
повернення кредиту у повному обсязі у
строк до 14.10.2011р. включно.

Заборгованість відповідача по кредиту
на день розгляду справи становить
132972,97грн., що підтверджується
матеріалами справи та визнається
відповідачем.

У відповідності зі ст. ст. 525, 526
Цивільного кодексу України, ст.193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання, якими є
сторони у справі, повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання договору не допускається.

Відповідачем не надано доказів у
розумінні ст.33, 34 Господарського
процесуального кодексу України про
повернення позивачу суми кредиту в
повному обсязі.

За таких обставин з відповідача
підлягає стягненню на користь позивача
132972,97грн. заборгованості по кредиту.

Позивач просить стягнути з відповідача
200,00грн. простроченої суми комісії за
управління кредитом за жовтень 2011р.
згідно п.4.1.3 договору.

У п.4.1.3 договору сторони встановили, що
позичальник (відповідач у справі)
сплачує банку (позивачу у справі)
комісію за управління кредитною лінією
200,00грн. щомісячно.

Як свідчать подані позивачем виписки
банку (а.с.33-44), відповідачем оплата
комісії за користування кредитом
проводилась за період з 14.10.2010р. по
30.09.2011р., а за листопад та грудень 2011
року вчинено «сторно». В наданих
позивачем виписках відсутні докази
сплати відповідачем комісії за
управління кредитною лінією (за
управління кредитом) за жовтень 2011 року
у сумі 200,00грн.

Відповідачем на вимогу суду не подано
доказів сплати комісії за управління
кредитною лінією у сумі 200,00грн. за
жовтень 2011 року.

За таких обставин, позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
комісії за управління кредитом в сумі
200,00грн. обґрунтовані і підлягають
задоволенню повністю.

Позивач просить стягнути з відповідача
9708,22грн. пені по простроченій основній
сумі кредиту за період з 01.10.2011р. по
01.03.2012р., 4,84грн. пені по прострочених
відсотках за період з 14.10.2011р. по
23.10.2011р., 0,69грн. пені по простроченій
комісії за управління кредитом за
період з 01.02.2012р. по 08.02.2012р.

Відповідно до ст.216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Штрафними санкціями у розумінні ст.230
Господарського кодексу України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського
кодексу України встановлено, що
штрафні санкції за порушення
зобов'язання застосовуються у розмірі
передбаченому сторонами у договорі.

У відповідності до ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Сторони у п.7.1. договору встановили, що
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань (повернення
кредиту/кредитів, оплати процентів,
комісій, інших платежів за цим
договором) позичальник на вимогу банку
сплачує йому пеню за зобов'язаннями у
гривні - в розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період прострочки, за весь час
прострочки; за зобов'язаннями в
іноземній валюті - 0,05% за кожен день
прострочки від простроченої/
несплаченої суми.

Відповідно до п.7.7 договору сторони
домовились, що строк позовної давності
для стягнення неустойки (штрафу, пені),
за цим договором, прирівнюється до
строку позовної давності, встановленої
законом для основної вимоги за цим
договором.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу
України загальна позовна давність
встановлюється тривалістю три роки.

Відповідно до ч.2 ст. 258 Цивільного
кодексу України позовна давність в
один рік застосовується до вимог про
стягнення неустойки (пені, штрафу).

Згідно ст.259 Цивільного кодексу України
позовна давність, встановлена законом,
може бути збільшена за домовленістю
сторін.

З огляду на викладене та враховуючи, що
за домовленістю сторін встановлено
збільшений строк позовної давності для
стягнення пені (п.7.7 договору), суд
доходить висновку, що до вимог про
стягнення з відповідача пені за
прострочку виконання грошових
зобов'язань застосується загальна
позовна давність тривалістю три роки.

Дослідивши подані позивачем
розрахунки пені, суд доходить до
висновку, що позивачем безпідставно
при здійсненні обрахування суми пені
не враховано кількість календарних
днів у 2011 році - 365 днів, а у 2012 році - 366
днів.

Окрім того, позивач безпідставно
здійснив нарахування пені за
прострочку повернення відповідачем
кредиту за період з 01.10.2011р. по 13.10.2011р.,
оскільки, як встановлено судом вище,
строк повернення кредиту згідно п.2.1.7
договору є 14 жовтня 2011 року.

За таких обставин суд доходить
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення пені по простроченій
основній сумі кредиту підлягають
задоволенню частково в сумі 8844,69грн. за
період з 15.10.2011р. по 01.03.2012р.

Позовні вимоги в частині стягнення
пені по простроченій комісії за
управління кредитом підлягають
задоволенню частково в сумі 0,68грн. за
період з 01.02.2012р. по 08.02.2012р. у зв'язку з
допущеною арифметичною помилкою при
розрахунку.

Позовні вимоги в частині стягнення
4,84грн. пені по прострочених відсотках
за період з 14.10.2011р. по 23.10.2011р.
задоволенню не підлягають, у зв'язку з
необґрунтованістю її нарахування,
оскільки позивачем безпідставно не
враховані умови договору п.4.3,
відповідно до якого нараховані
проценти сплачуються щомісячно не
пізніше останнього банківського дня
місяця, за який вони нараховані, а також
позивачем не доведено наявність
заборгованості відповідача зі сплати
відсотків у сумі 1124,39грн.

Оскільки, відповідач в порушення вимог
чинного законодавства та умов
кредитного договору взяті на себе
зобов'язання не виконав, господарський
суд, доходить висновку, що позовні
вимоги позивача є обґрунтованими і
підлягають задоволенню в частині
стягнення заборгованості по кредиту в
сумі 132972,97грн., в частині стягнення
комісії за управління кредитом в сумі
200грн.00коп, в частині стягнення пені по
простроченій сумі кредиту в сумі 8844грн.
69коп., в частині стягнення пені по
простроченій комісії 00грн. 68коп. В
решті позову відмовити.

Враховуючи, що спір виник з вини
відповідача та відповідно до ст.49
Господарського процесуального кодексу
України з відповідача підлягає
стягненню на користь позивача судовий
збір в сумі 2840,37грн. пропорційно
задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 11, 257, 258, 259, 525, 526, 549, 1048,
1049, 1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу
України, ст.193, 216, 230, 232 Господарського
кодексу України, ст.22, 33, 34, 49, 77, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного
виробничо-комерційного підприємства
«Будсервіс» (вул.Островського,4, м.
Борзна, р/р 3001 ВАТ «Надра» ЧРУ МФО
353627, код 31914182) на користь Публічного
акціонерного товариства «Кредобанк»
(вул.Сахарова,78, м. Львів, поштова
адреса: вул.Артема,52-А, оф.147, м. Київ, р/р
072 МФО 325365, код 09807862) 132972грн. 97коп.
заборгованості по кредиту, 200грн.00коп.
комісії за управління кредитом, 8844грн.
69коп. пені по простроченій сумі
кредиту, 00грн.68коп. пені по
простроченій комісії, 2840грн. 37коп.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

3. В решті позову відмовити.

Повний текст рішення складено 11.04.2014р.

Суддя
Н.Ю.Книш