м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/5106/13 01.04.14
За позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця»
до Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Корпорація Колійні ремонтні
про стягнення 16 543,80 грн., -
Суддя Морозов С.М.
За участю представників сторін:
від позивача: не з'явились;
від відповідача: Становова Ю.В.
(представник за довіреністю №ЦХП-15/79
від третьої особи: не з'явились.
Обставини справи:
Державне територіально-галузеве
об'єднання «Львівська залізниця»
(надалі також - позивач) звернулось до
суду з позовом про стягнення з
Державного підприємства
матеріально-технічного забезпечення
залізничного транспорту України
«Укрзалізничпостач» (надалі також -
відповідач) суми збитків та штрафу в
розмірі 16 543,80 грн., з яких основна суму
боргу - 3 547,00 грн., штраф - 709,00 грн.,
вартість робіт - 12 287,80 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані
понесенням позивачем витрат, що
становлять вартість робіт із заміни
неякісної продукції в сумі 12 287,80 грн.
тв вартості цієї продукції в розмірі 3
547,00 грн., яка була поставлена третьою
особою і в подальшому встановлена
позивачем в колії. Позивач стверджує,
що поставлена продукція була
неякісною, оскільки вийшла з ладу під
час її використання протягом
гарантійного терміну.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.03.2013р., позовна заява
Державного територіально-галузевого
об'єднання «Львівська залізниця» була
повернута без розгляду на підставі п. 1
ч. 1 ст. 63 ГПК України.
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25.04.2013р. ухвала
Господарського суду міста Києва від
20.03.2013р. була скасована, а справа
передана до Господарського суду міста
Києва для розгляду по суті.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.05.2013р. в справі було
порушено провадження суддею Морозовим
С.М., справі присвоєно №910/5106/13 та
призначено до розгляду на 04.06.2013р.
Ухвалою Господарського суду
міста Києва від 28.05.2013р. в ухвалі від
17.05.2013р. було виправлено допущену
описку, а саме зазначено вірну дату
призначеного судового засідання: «
04.06.2013р.» було виправлено на « 11.06.2013р.».
Представники третьої особи в судове
засідання 11.06.2013р. не з'явились, заяв та
клопотань до суду не надіслали, у
зв'язку з чим розгляд справи було
відкладено до 18.06.2013р.
В судове засідання 18.06.2013р.
представники позивача та третьої особи
не з'явились, розгляд справи було
відкладено до 02.07.2013р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.07.2013р. у справі №910/5106/13
призначено судову товарознавчу
експертизу, проведення якої було
науково-дослідному інституту судових
експертиз, провадження у справі на час
проведення судової експертизи
Супровідним листом №06-17/282 від 11.07.2013р.
матеріали справи №910/5106/13 для
проведення судової товарознавчої
експертизи було скеровано до
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз.
Листом Господарського суду міста Києва
№910/5106/13 від 16.08.2013р. у відповідь на
клопотання судових експертів
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз Гамова Д.Ю.
і Мелюшко Т.Г., які виконують судову
експертизу по справі, було повідомлено
учасників судового процесу щодо
обов'язковості забезпечення
експертної установи матеріалами,
необхідними для проведення
експертного дослідження.
У зв'язку з надходженням від позивача
на адресу Господарського суду міста
Києва документів та матеріалів на
виконання клопотання експертів листом
№910/5106/13 від 18.09.2013р. вказані документи
та матеріали було надіслано на адресу
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз.
12.03.2014р. до Господарського суду міста
Києва надійшло клопотання директора
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз Рувін О.Г.
№7831/13-34/7832/13-33 від 06.03.2014р. про
забезпечення виконання ухвали суду у
справі №910/5106/13 разом з матеріалами
справи №910/5106/13, відповідно до змісту
вказаного клопотання експертна
установа просить надати письмовий
дозвіл на часткове пошкодження
об'єктів дослідження.
Ухвалою від 14.03.2014р. провадження в
справі було поновлено та призначено
справу до розгляду на 25.03.2014р.
В судове засідання 25.03.2014р.
представники від третьої особи не
В судовому засіданні 25.03.2014р. було
продовжено строк вирішення спору на 15
днів терміном до 10.04.2014р., розгляд
справи було відкладено до 01.04.2014р.
Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №18 від
26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.
Враховуючи процесуальні строки
розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК
України, не знаходить підстав для
відкладення розгляду справи.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст.
6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, кожен при
вирішенні судом питання щодо його
цивільних прав та обов'язків має право
на судовий розгляд упродовж розумного
Обов'язок швидкого здійснення
правосуддя покладається, в першу чергу,
на відповідні державні судові органи.
Розумність тривалості судового
провадження оцінюється в залежності
від обставин справи та з огляду на
складність справи, поведінки сторін,
предмету спору. Нездатність суду
ефективно протидіяти недобросовісно
створюваним учасниками справи
перепонам для руху справи є порушенням
ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення
Європейського суду з прав людини від
08.11.2005р. у справі «Смірнова проти
Відповідно до Листа Верховного Суду
України головам апеляційних судів
України №1-5/45 від 25.01.2006р., у
цивільних, адміністративних і
господарських справах перебіг
провадження для цілей статті 6
Конвенції розпочинається з моменту
подання позову і закінчується
винесенням остаточного рішення у
справі.
Критерії оцінювання «розумності»
строку розгляду справи є спільними для
всіх категорій справ (цивільних,
господарських, адміністративних чи
кримінальних). Це - складність справи,
поведінка заявника та поведінка
органів державної влади (насамперед,
суду). Відповідальність держави за
затягування провадження у справі, як
правило, настає у випадку
нерегулярного призначення судових
засідань, призначення судових засідань
з великими інтервалами, затягування
при передачі або пересиланні справи з
одного суду в інший, невжиття судом
заходів до дисциплінування сторін у
справі, свідків, експертів, повторне
направлення справи на додаткове
розслідування чи новий судовий
Всі ці обставини судам слід
враховувати при розгляді кожної
справи, оскільки перевищення розумних
строків розгляду справ становить
порушення прав, гарантованих пунктом 1
статті 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини, а збільшення
кількості звернень до Європейського
суду з прав людини не лише погіршує
імідж нашої держави на міжнародному
рівні, але й призводить до значних
втрат державного бюджету.
В судовому засіданні 01 квітня 2014 року
було оголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -
04.01.2010р. між позивачем (покупець - за
Договором) та відповідачем
(постачальник - за Договором) було
Договір), відповідно до умов якого
відповідач зобов'язувався поставити на
умовах цього договору та передати у
власність, а позивач прийняти і
виробничо-технічного призначення,
найменування, кількість та ціни якої
вказуються в специфікаціях, які є
невід'ємними частинами Договору та
надаються додатково (п. 1.1. Договору).
Згідно п. 2.3. Договору орієнтовна сума
Договору, відповідно до Наказу
Укрзалізниці від 04.12.2009р. №681-Ц, складає
701 334 166,67 грн., крім того ПДВ 20% 140 266 833,33
грн., що разом становить 841 601 000,00 грн., і
може змінюватися в зв'язку з
корегуванням планів централізованого
матеріально-технічного забезпечення,
що затверджуються Наказами
У відповідності до п. 3.1. Договору
якість продукції, яка поставляється за
даним Договором, повинна відповідати
нормативно-технологічній
документації; державним стандартам та
технічним умовам, які діють на Україні,
вказаним в специфікаціях до даного
Договору, що підтверджується
сертифікатом відповідності, якщо
продукція сертифікована, або
декларацією про відповідність, або
свідоцтвом про визнання іноземного
сертифікату, якщо продукція
імпортується; супроводжувальній
документації виробника.
Згідно п. 6.2. Договору приймання
продукції по кількості проводиться
позивачем відповідно до Інструкції
№П-6 від 15.06.1965р. «Про порядок приймання
продукції виробничо-технічного
призначення і товарів народного
споживання по кількості», затвердженої
Держарбітражем, з змінами та
доповненнями, та розпорядчими актами
ДАЗТУ «Укрзалізниці».
В разі поставки відповідачем
неякісної/некомплектної продукції,
вимогам цього Договору, відповідач у
термін, установлений для поставки
продукції, зобов'язується за свій
рахунок замінити продукцію. У випадку,
якщо відповідач у вказаний термін не
замінить або недоукомплектує
продукцію, він сплачує позивачу штраф у
розмірі 10% від вартості
неякісної/некомплектної продукції. (п.
У разі виявлення невідповідності
якості продукції документам
зазначеним в п. 3.1. даного Договору,
виклик представників відповідача та
виробника для участі в прийманні
продукції по якості та складанню
двостороннього акту обов'язковий.
Як підтверджується матеріалами справи
третьою особою відповідно до накладної
на відвантаження товарів №05/03-6 від
05.03.2012р. було поставлено позивачу
прокладки гумові підрейкові типу ПРПЦ-4
(сертифікат відповідності №UA1.099.0163415-11)
в кількості 90 000 штук на загальну суму 534
Товар було прийнято позивачем та
встановлено зазначену продукції,
зокрема, в колії дільниці Красне-Львів
Підзамчівської дистанції колії
(перегін Задвір'я-Борщовичі).
09.11.2012р. комісією за участю начальника
ВП «Підзамчівська дистанція колії»
Яцинича Я.С., начальника КМС-125 Чернеги
Т.В., шляхового майстра першої
виробничої дільниці Румака Р.М.,
шляхового майстра по контролю за
станом колії Сташківа Б.Р. було
складено Акт №1 про приховані недоліки
(акт рекламації), відповідно до якого,
встановлено, що на перегоні Задвір'я -
Борщовичі непарної колії дільниці
Красне-Львів виявлено непридатну
підрейкову прокладку ПРПЦ-4 із втратою
геометричних розмірів. Як зазначено
вказаним актом, дану прокладку було
вкладено в квітні 2012р. при виконанні
модернізації колії на скріпленні типу
КБ. Відхилення від норм становить 1-2 мм
по товщині та 5-15 мм по довжині
прокладки. Втрата прокладкою своїх
геометричних розмірів відбулася
внаслідок неналежної її якості, що
спричинено порушенням технічних умов
при виготовленні продукції. Виявити
зазначені недоліки було неможливо при
отриманні продукції. Прокладка не
витримала гарантійний термін
Представником ТОВ «Корпорація КРТ»
начальником виробництва Сусловим В.М.
було складено окрему думку, як додаток
до Акту №1 про приховані недоліки (акт
рекламації) від 09.11.2012р. Відповідно до
зазначеної окремої думки, вихід з ладу
підрейкових прокладок було спричинено
затягуванням гаєк клемних болтів із
зусиллям більшим ніж 200 НМ. Під час
вилучення (встановлення) прокладок
ПРПЦ-4 в колію працівниками дистанції
колії не використовувався
динамометричний ключ, тому неможливо
встановити, яким зусиллям затягнуті
Актом №1а від 24.12.2012р., підписаним
головним інженером Хонько Р.О.,
начальником першої виробничої
дільниці Кица Р.В., майстра шляхового
Румака Р.М., представником
громадськості - техніка дільниці
Офотою Н.М., було зафіксовано вилучення
та заміну підрейкових прокладок в
кількості 2 144 шт. З них непридатні - 713
шт. (1450 км. ПК1-4). Комісією встановлено,
що причина дефекту - порушення
технічних умов, неналежна якість
продукції; комісією рекомендовано
постачальнику (виробнику) замінити
дану непридатну продукцію (прокладку
ПРПЦ-4) на якісну та відшкодувати
вартість робіт, пов'язаних з її заміною.
Представники відповідача на складання
актів не з'явились. Про необхідність
з'явитись для визначення причин втрати
геометричних розмірів підрейкових
прокладок та складання двостороннього
акту відповідач повідомлявся
телеграмою №10 від 01.11.2012р.
Позивач обґрунтовує суми заявлені до
стягнення тим, що 713 штук підрейкових
прокладок типу ПРПЦ-4 коштують 3 547,00
грн., сума штрафу в розмірі 20% становить
709,00 грн., а вартість робіт із заміни
підрейкових прокладок типу ПРПЦ-4
становить 12 287,80 грн. відповідно до
калькуляції, складеною позивачем.
Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що позовні
вимоги задоволенню не підлягають з
Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 Цивільного
Кодексу України, виникли цивільні
права та обов'язки, передбачені нормами
діючого законодавства.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.
Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України один суб'єкт господарського
зобов'язання повинен вчинити певну дію
на користь іншого суб'єкта, а інший
суб'єкт має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
Відповідно до ст. 712 ЦК України
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
Продавець повинен передати покупцеві
товар, якість якого відповідає умовам
договору купівлі-продажу. (ч. 1 ст. 673 ЦК
Як стверджує позивач, що заперечується
відповідачем, 713 штук підрейкових
прокладок типу ПРПЦ-4, поставлених за
Договором, були неналежної якості, у
зв'язку з чим позивач просить суд
відшкодувати йому збитки понесені
Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Збитками є, зокрема:
витрати, які особа зробила або мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права (реальні збитки).
Статтею 224 ГК України передбачено, що
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.
Статтею 225 ГК України визначено, що до
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення,
включаються, зокрема: додаткові
витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових
робіт, додатково витрачених матеріалів
тощо), понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною.
У відповідності до ст. 623 ЦК України,
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором. Збитки визначаються з
урахуванням ринкових цін, що існували
на день добровільного задоволення
боржником вимоги кредитора у місці, де
зобов'язання має бути виконане, а якщо
вимога не була задоволена добровільно,
- у день пред'явлення позову, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Суд може задовольнити вимогу про
відшкодування збитків, беручи до уваги
ринкові ціни, що існували на день
Для застосування такої міри
цивільно-правової відповідальності, як
відшкодування збитків, необхідною є
наявність всіх чотирьох умов
відповідальності, а саме:
- протиправна поведінка боржника, яка
проявляється у невиконанні або
неналежному виконанні ним
- наявність збитків;
- причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та завданими збитками, з
чого слідує, що збитки мають бути
наслідком саме даного порушення
боржником зобов'язання, а не якихось
інших обставин, зокрема дій самого
кредитора або третіх осіб;
Врахувавши всі обставини справи та
наявні в матеріалах докази, суд вважає
обґрунтованими доводи відповідача
щодо не доведеності факту порушення
відповідачем зобов'язання та наявності
всього складу цивільного
правопорушення щодо стягнення збитків.
Зокрема, в матеріалах справи відсутні
належні та допустимі докази поставки
продукції неналежної якості.
Для встановлення дійсних причин виходу
з ладу 713 штук підрейкових прокладок
типу ПРПЦ-4 встановлених на перегоні
Задвір'я - Борщовичі непарної колії
дільниці Красне-Львів судом було
призначено судову товарознавчу
експертизу, проведення якої доручено
здійснювати Київському
науково-дослідному інституту судових
У зв'язку з надходженням до суду
клопотання судового експерта про
погодження на часткове пошкодження
досліджуваних об'єктів та оплату
вартості експертного дослідження,
судом матеріали справи №910/5106/13 були
витребувані для поновлення
провадження у справі та вирішення
зазначених клопотань.
Листом №НЗЕ 10/675 від 13.03.2014р. позивач
повідомив, що в нього відсутня
можливість проведення попередньої
оплати вартості судової експертизи і
залізниця відмовляє в оплаті вартості
експертизи. Також зазначеним листом
позивач наголосив на тому, що суд може
запропонувати іншій стороні оплатити
ці витрати, а за відсутності і її згоди
та за неможливості проведення судової
експертизи без попередньої оплати її
вартості суд розглядає справу на
підставі наявних доказів.
Представник відповідача, в судових
засіданнях заперечував проти
покладення на нього витрат по оплаті
вартості експертного дослідження.
Пунктом 23 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №4 від
23.03.2012р. «Про деякі питання практики
призначення судової експертизи» у разі
відмови чи ухилення заінтересованої
сторони або сторони, зобов'язаної
ухвалою господарського суду, від
оплати витрат, пов'язаних з проведення
судової експертизи, суд може
запропонувати іншій стороні оплатити
ці витрати, а за відсутності і її згоди
та за неможливості проведення судової
експертизи без попередньої оплати її
вартості суд розглядає справу на
підставі наявних доказів.
Таким чином, суд розглядає справу на
підставі наявних в ній доказів.
Для відшкодування збитків, кредитор
має довести всі умови
відповідальності, зокрема факт
порушення боржником зобов'язання,
розмір збитків, причинний зв'язок та
вину. На думку суду, до даних
правовідносин застосування Інструкції
«Про порядок приймання продукції
виробничо-технічного призначення і
товарів народного споживання по
якості» №П-7 від 25.04.1966р. (надалі по
тексту Інструкція П-7) є обов'язковим.
Так, відповідно до п.9 Інструкції № П-7,
акт про приховані недоліки продукції
повинен бути складений протягом 5 днів
після виявлення недоліків, однак не
пізніше чотирьох місяців з дня
надходження продукції на склад
одержувача, що знайшов приховані
недоліки, якщо інші терміни не
встановлені обов'язковими для сторін
правилами. Прихованими недоліками
визнаються такі недоліки, які не могли
бути виявлені при звичайній для даного
виду продукції перевірці і виявлені
лише в процесі обробки, підготовки до
монтажу, у процесі монтажу,
випробування, використання і
збереження продукції.
Розмір збитків, факт порушення
зобов'язання доводиться кредитором, що
також визначено положенням
процесуального законодавства, зокрема
ч. 1 ст. 60 ЦПК і ст. 33 ГПК, відповідно до
яких кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Отже, якщо кредитор пред'являє вимогу
про відшкодування реальної шкоди, він
має надати докази наявності таких
збитків (платіжні або інші документи,
що підтверджують витрати).
При вирішенні спорів про відшкодування
шкоди необхідно виходити з того, що
шкода підлягає відшкодуванню за умови
безпосереднього причинного зв'язку між
неправомірними діями особи, яка
завдала шкоду, і самою шкодою.
Встановлення причинного зв'язку між
протиправною поведінкою особи, яка
завдала шкоду, та збитками потерпілої
сторони є важливим елементом
доказування наявності реальних
збитків. Слід довести, що протиправна
дія чи бездіяльність завдавача є
причиною, а збитки, які виникли у
потерпілої особи, - наслідком такої
протиправної поведінки. Питання про
наявність або відсутність причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
особи і шкодою має бути вирішено судом
шляхом оцінки усіх фактичних обставин
справи. (Роз'яснення, Вищий
арбітражний суд, від 01.04.1994, № 02-5/215
«Про деякі питання практики вирішення
спорів пов'язаних з відшкодуванням
В матеріалах справи відсутні докази на
підтвердження поставки відповідачем
підрейкових прокладок типу ПРПЦ-4 в
кількості 135 000 шт. згідно Договору, як
про це зазначається в позовній заяві, а
також відсутні докази оплати вартості
цих 135 000 шт. підрейкових прокладок типу
ПРПЦ-4. Окрім того, відсутність доказів
на підтвердження встановлення
підрейкових прокладок типу ПРПЦ-4,
поставлених за Договором, в колії
дільниці Красне-Львів Підзамчівської
дистанції колії (перегін Задвір'я -
Борщовичі) (Акт виконаних робіт, тощо)
виключає можливість підтвердження
обставин, зазначених позивачем в
В матеріалах справи також відсутні
докази на підтвердження проведення
позивачем оплати вартості робіт по
установці (заміні неякісних)
підрейкових прокладок типу ПРПЦ-4 в
кількості 713 штук на суму 12 287,80 грн.
Також, судом встановлено, що Акти про
приховані недоліки складені тільки зі
сторони позивача та третьої особи (без
участі відповідача в порушення п. 6.3.1.
Договору), а отже, суд приходить до
висновку, що не доведеною є обставина
поставки продукції неналежної якості
відповідачем за Договором, а відтак і
відсутність порушення останнім свого
зобов'язання за Договором.
Окрім того, необґрунтованим є вимога
позивача про стягнення з відповідача
суми штрафу в розмірі 20% від суми
вартості неякісного товару, в той час
як умовами Договору (п. 9.3.) передбачено
10% від вартості неякісної продукції, а
також з огляду на те, що поставка
відповідачем неякісної продукції за
Договором судом не встановлена.
Беручи до уваги наведене, суд приходить
до висновку, що витрати позивача
понесені у зв'язку із заміною продукції
не перебувають у причинному зв'язку з
поведінкою відповідача.
Позивачем не надано доказів того, що
понесені витрати спричинені
неправомірними діями відповідача або
порушенням його цивільного права.
Крім того, в матеріалах справи відсутні
платіжні документи, які б
підтверджували оплату робіт, згідно з
поданим розрахунком позовних вимог.
Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.
Відповідно до ст. 34 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Позивачем не надано до суду належних
доказів в обґрунтування своїх позовних
вимог, у зв'язку чим суд вважає позовні
вимоги в справі №910/5106/13
необґрунтованими, а отже такими, що не
підлягають задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати позивача в
розмірі 1 720,50 грн. покладаються на
На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд м. Києва, -
1. В задоволенні позову відмовити
2. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 07.04.2014р.

Суддя
С.М.
Морозов