ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

24.04.2014
Справа № 904/7828/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Чередка А.Є.
(доповідач)

суддів: Коваль Л.А., Пархоменко Н.В.

при секретарі судового засідання:
Губенко Ю.Е.

за участю представників сторін:

представники скаржника та інших
учасників провадження у справі в
судове засідання не з'явились, про час
та місце судового засідання
повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 27.02.2014р.
у справі № 904/7828/13

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПВФ УКРСТАЛЬ", м.
Дніпропетровськ

до боржника Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПВФ УКРСТАЛЬ", м.
Дніпропетровськ, вул. Щербини, 25/91,

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 27.02.2014
року у справі № 904/7828/13 (суддя Полєв Д.М.)
затверджено ліквідаційний баланс та
звіт ліквідатора Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПВФ
УКРСТАЛЬ" (м. Дніпропетровськ, вул.
Щербини, 25/91, ),
ліквідовано юридичну особу -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПВФ УКРСТАЛЬ" (м.
Дніпропетровськ, вул. Щербини, 25/91, ), провадження у справі
припинено.

Ухвала місцевого господарського суду
мотивована достатністю підстав для
затвердження ліквідаційного балансу
та ліквідації юридичної особи
банкрута.

Не погодившись із вказаною ухвалою
Лівобережна об'єднана державна
податкова інспекція м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області подала
апеляційну скаргу, згідно з якою
просить скасувати ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 27.02.2014 року у справі №
904/7828/13.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
при прийнятті оскаржуваної ухвали
судом першої інстанції не досліджено
усіх обставин справи, та внаслідок
винесення господарським судом ухвали
про припинення юридичної особи - ТОВ
"ПВФ УКРСТАЛЬ" податковий орган був
позбавлений можливості провести
позапланову перевірку банкрута та
заявити додаткові грошові вимоги.
Скаржник вказує на те, що ліквідатором
не були надані податковому органу
первинні документи
фінансово-господарської діяльності та
проміжний ліквідаційний баланс
банкрута. Наведені обставини не були
враховані господарським судом, що
призвело до прийняття передчасного
рішення про ліквідацію банкрута з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Ухвалою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
11.04.2014 року відновлено строк подання
апеляційної скарги, апеляційну скаргу
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено у судовому засіданні
на 24.04.2013 року.

Скаржник та ліквідатор наданими їм
процесуальними правами не
скористалися та не забезпечили явку в
судове засідання своїх повноважних
представників, а також останній не
надав відзив на апеляційну скаргу, хоча
про час та місце судового засідання
повідомлені належним чином, що
підтверджується відповідними
матеріалами справи.

Беручи до уваги, що неявка скаржника та
ліквідатора не перешкоджає перегляду
справи по суті, матеріали справи є
достатніми для розгляду апеляційної
скарги, колегія суддів дійшла висновку
про розгляд справи по суті у
відсутності вказаних учасників.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи, судова
колегія вважає, що апеляційне
провадження за апеляційною скаргою
Лівобережної об'єднаної державної
податкової інспекції м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області підлягає
припиненню з наступних підстав.

Згідно із пунктом 1-1 Прикінцевих та
перехідних положень (Х розділ) Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (надалі -
Закон), в редакції з 19.01.2013 року,
положення цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом.

Відповідно до статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України,
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом.

За частиною 1 статті 2 Закону,
провадження у справі про банкрутство
регулюється цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

Відповідно до статті 9 Закону, справи
про банкрутство юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців
розглядаються господарським судом за
правилами, передбаченими
Господарським процесуальним кодексом
України, з урахуванням особливостей,
визначених цим Законом.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції
України визначає серед основних засад
судочинства, зокрема, забезпечення
апеляційного та касаційного
оскарження рішення суду, крім випадків,
встановлених законом.

Вказана конституційна норма
конкретизована законодавцем в статті 14
Закону України "Про судоустрій і статус
суддів", згідно з якою учасники
судового процесу та інші особи у
випадках і порядку, встановлених
процесуальним законом, мають право на
апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права
на апеляційне та касаційне оскарження
судового рішення названим Законом
ставиться в залежність від положень
процесуального закону.

Таким чином, випадки в яких особа має
право оскаржити рішення суду в
апеляційному чи касаційному порядку
мають бути встановлені Господарським
процесуальним кодексом України.

Нормами статті 91 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участі у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.106 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду можуть подавати
сторони та інші учасники судового
процесу, зазначені у цьому Кодексі та
Законі України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

У відповідності до статті 1 Закону (в
редакції, що діє з 19.01.2013 року)
учасниками у справі про банкрутство є
сторони, забезпечені кредитори,
арбітражний керуючий (розпорядник
майна, керуючий санацією, ліквідатор),
власник майна (орган, уповноважений
управляти майном) боржника, державний
орган з питань банкрутства, Фонд
державного майна України, представник
органу місцевого самоврядування,
представник працівників боржника,
уповноважена особа засновників
(учасників, акціонерів) суб'єкта
підприємницької

діяльності - боржника, а також у
випадках, передбачених цим Законом,
інші особи, які беруть участь у
провадженні у справі про банкрутство.

Як встановлено статтею 1 Закону,
сторонами у справі про банкрутство є
конкурсні кредитори (представник
комітету кредиторів) та боржник
(банкрут).

Цією статтею також визначено, що
кредитор - юридична або фізична особа, а
також органи державної податкової
служби та інші державні органи, які
мають підтверджені у встановленому
порядку документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника;
конкурсні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли до
порушення провадження у справі про
банкрутство і виконання яких не
забезпечено заставою майна боржника;
поточні кредитори - кредитори за
вимогами до боржника, які виникли після
порушення провадження у справі про
банкрутство; забезпечені кредитори -
кредитори, вимоги яких забезпечені
заставою майна боржника (майнового
поручителя).

Як вбачається з матеріалів справи,
ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 14.10.2013
року прийнято до розгляду заяву
ліквідатора Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПВФ УКРСТАЛЬ" про
порушення провадження у справі про
банкрутство відповідно до процедури,
передбаченої ст. 95 Закону, яка
передбачає особливості застосування
процедури банкрутства до боржника, що
ліквідується власником.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 22.10.2013
року порушено провадження у справі про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПВФ УКРСТАЛЬ".
Введено мораторій на задоволення вимог
кредиторів та призначено підготовче
засідання суду на 29.10.2013 року (а. с. 63-65).

Постановою господарського суду
Дніпропетровської області від 29.10.2013
року Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПВФ УКРСТАЛЬ"
визнано банкрутом. Відкрито
ліквідаційну процедуру у справі
строком на три місяці. Ліквідатором
банкрута призначено голову
ліквідаційної комісії Власенко В.С.,
якого зобов'язано вчинити певні дії (а.
с. 76-80).

21.11.2013 року в газеті "Голос України" № 219
(5719) опубліковано оголошення про
визнання боржника банкрутом та
відкриття відносно нього
ліквідаційної процедури (а. с.
92).

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 27.02.2014
року затверджено ліквідаційний баланс
та звіт ліквідатора Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПВФ
УКРСТАЛЬ" (м. Дніпропетровськ, вул.
Щербини, 25/91, ),
ліквідовано юридичну особу -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "ПВФ УКРСТАЛЬ" (м.
Дніпропетровськ, вул. Щербини, 25/91, ), провадження у справі
припинено.

Особливості та порядок заявлення
кредиторами претензій до боржника, що
ліквідується в порядку статті 95 Закону,
визначені положеннями частини 3 статті
95 Закону та передбачають, що кредитори
мають право заявити свої вимоги до
боржника, який ліквідується, у місячний
строк з дня офіційного оприлюднення
повідомлення про визнання боржника,
який ліквідується, банкрутом, на
офіційному веб-сайті Вищого
господарського суду України в мережі
Інтернет. Зазначений строк є граничним
і поновленню не підлягає. Особи, вимоги
яких заявлені після закінчення строку,
встановленого для їх подання, або не
заявлені взагалі, не є конкурсними
кредиторами, а їх вимоги погашаються в
шосту чергу.

Отже, у справі про банкрутство
боржника, який ліквідується власником
особа може набути статусу кредитора -
сторони у справі про банкрутство після
прийняття постанови про визнання
банкрутом та у разі звернення із
кредиторськими вимогами до боржника.

У зв'язку з наведеним, органи державної
податкової служби та інші державні
органи є кредиторами
неплатоспроможних боржників, якщо вони
мають підтверджені у встановленому
порядку документами вимоги щодо
грошових зобов'язань до боржника, що
узгоджується з нормою частини 1 статті
210 Господарського кодексу України.
Однак, вказана норма не встановлює
автоматичного визнання цих органів
кредиторами у всіх справах про
банкрутство.

Таким чином, особа, яка має грошові
вимоги до боржника, набуває статусу
учасника провадження у справі про
банкрутство, а саме кредитора, лише у
разі подання у встановленому порядку
заяви з грошовими вимогами до боржника.
Тільки після цього, така особа має
процесуальне право на оскарження
процесуальних документів у справі про
банкрутство.

Матеріали справи свідчать, що 05.02.2013
року ліквідатором Товариства з
обмеженою відповідальністю "ПВФ
УКРСТАЛЬ" повідомлено Лівобережну
об'єднану державну податкову інспекцію
м. Дніпропетровська про припинення
підприємницької діяльності товариства
та направлено до ДПІ заяву за формою №
8-ОПП про зняття з обліку платника
податків від 04.02.2013р. Також, разом з
заявою направлено копію протоколу
загальних зборів учасників ТОВ "ПВФ
УКРСТАЛЬ" від 04.02.2013р. про припинення
ТОВ "ПВФ УКРСТАЛЬ" шляхом його
ліквідації (а. с. 29-30).

Натомість, як вбачається з матеріалів
справи, Лівобережна об'єднана державна
податкова інспекція м.
Дніпропетровська в порядку вимог
частини 3 статті 95 Закону не зверталась
із заявою до господарського суду з
вимогами до Товариства з обмеженою
відповідальністю "ПВФ УКРСТАЛЬ" по
сплаті податків, зборів (обов'язкових
платежів).

Доказів наявності грошових вимог до
боржника Лівобережна об'єднана
державна податкова інспекція м.
Дніпропетровська не представила і до
апеляційного господарського суду.

В апеляційній скарзі Лівобережна
об'єднана державна податкова інспекція
м. Дніпропетровська також жодним чином
не посилається на наявність у боржника
заборгованості по сплаті податків,
зборів (обов'язкових платежів).

Щодо посилання скаржника в апеляційній
скарзі на необхідність проведення
податкової перевірки стосовно
боржника, колегія суддів вважає за
необхідне зазначити наступне.

Вказавши про необхідність проведення
податкової перевірки боржника
Лівобережна об'єднана державна
податкова інспекція м.
Дніпропетровська в апеляційній скарзі
не вказала на наявність доказів, які
свідчать про вжиття заходів для
проведення такої перевірки (видання
наказу про проведення перевірки,
направлення посадових осіб для
проведення перевірки, складання акту
про неможливість проведення перевірки
чи ненадання документів для її
проведення). Відповідні докази не
додано і до апеляційної скарги.

Між тим, орган державної податкової
служби у ліквідаційній процедурі
боржника не позбавлений та має право
здійснити податкову перевірку, у тому
числі після прийняття постанови про
визнання боржника банкрутом. У разі ж
виявлення порушень вимог податкового
законодавства та заборгованості
боржника по сплаті податків, зборів
(обов'язкових платежів) податковий
орган має право заявити свої претензії
до такого боржника шляхом подачі заяви
із кредиторськими вимогами. При цьому
Лівобережна об'єднана державна
податкова інспекція м.
Дніпропетровська у разі незгоди з
відмовою ліквідатора боржника надати
документи для перевірки, не позбавлена
права оскаржити відповідні дії у
встановленому законом порядку.

Таким чином, враховуючи викладені
обставини та аналіз норм законодавства
щодо порядку визнання кредитором у
справі про банкрутство, колегія суддів
дійшла висновку, що Лівобережна
об'єднана державна податкова інспекція
м. Дніпропетровська на час подання
апеляційної скарги не набула статусу
кредитора боржника або іншого учасника
провадження у справі про банкрутство.

За таких обставин, оскаржувана
Лівобережною об'єднаною державною
податковою інспекцією м.
Дніпропетровська ухвала про
затвердження звіту ліквідатора,
ліквідаційного балансу боржника та
припинення провадження у справі не
стосується її прав та обов'язків, а тому
остання не мала права апеляційного
оскарження прийнятої у справі ухвали
відповідно до положень статей 91, 106
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо спір не
підлягає вирішенню в господарських
судах України.

Відповідно до частини 2 статті 99
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Враховуючи усе вищенаведене, колегія
суддів апеляційної інстанції вважає,
що подана Лівобережною об'єднаною
державною податковою інспекцією м.
Дніпропетровська апеляційна скарга на
ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 27.02.2014
року не підлягає розгляду в
господарському суді в порядку
апеляційного провадження.

За таких обставин, апеляційне
провадження, порушене за апеляційною
скаргою Лівобережної об'єднаної
державної податкової інспекції м.
Дніпропетровська ГУ Міндоходів у
Дніпропетровській області, підлягає
припиненню на підставі пункту 1 частини
1 статті 80 Господарського
процесуального кодексу України, як
таке, що порушено помилково.

З підстав наведеного та керуючись
пунктом 1 частини 1 статті 80, статтями 86,
91, 99, 106 Господарського процесуального
кодексу України, апеляційний
господарський суд -

УХВАЛИВ:

Припинити апеляційне провадження за
апеляційною скаргою Лівобережної
об'єднаної державної податкової
інспекції м. Дніпропетровська ГУ
Міндоходів у Дніпропетровській
області на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 27.02.2014
року у справі № 904/7828/13.

Головуючий суддя
А.Є. Чередко

Суддя
Л.А. Коваль

Суддя
Н.В. Пархоменко