ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року Справа № 8/464-06 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Катеринчук
Л.Й. (доповідача), Коробенка
Г.П.розглянувши касаційну
скаргуУправління Пенсійного фонду
України в місті Шостці та
Шосткинському районі Сумської
областіна постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
09.12.2013 року (про перегляд ухвали
господарського суду Сумської області
від 23.09.2013 року)у справі господарського
суду № 8/464-06 Сумської областіза заявою
Управління Пенсійного фонду України в
місті Шостці та Шосткинському районі
Сумської областідоДержавного
науково-виробничого підприємства
"Фотомаш"про визнання
банкрутомліквідаторХоврін Ю.А.за
відсутності явки в судове засідання
представників учасників провадження у
справі,

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Сумської
області від 29.09.2006 року за заявою
Управління Пенсійного фонду України в
місті Шостці та Шосткинському районі
Сумської області порушено провадження
у справі №8/464-06 про банкрутство
Державного науково-виробничого
підприємства "Фотомаш" (далі - боржника)
за загальною процедурою, передбаченою
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції
Закону України №2343-ХІІ, до внесення
змін Законом України №4212-VІ від 22.12.2011
року) (далі - Закону).

Справа перебуває на стадії
ліквідаційної процедури, введеної
постановою господарського суду
Сумської області від 30.05.2013 року, з
врахуванням ухвали суду про
виправлення описки від 05.07.2013 року.
Ліквідатором банкрута призначено
арбітражного керуючого Ховріна Ю.А.
(том 8, а.с. 81 - 84, 104).

05.08.2013 року Управління
Пенсійного фонду України в місті
Шостці та Шосткинському районі
Сумської області звернулося до
господарського суду зі заявами №28/08-13
від 29.07.2013 року, №73/08-13 від 29.07.2013 року,
№53/08-13 від 18.07.2013 року та №62/08-13 від
29.07.2013 року про визнання кредиторських
вимог до боржника відповідно на суму 12
972, 35 грн., на суму 2 411, 03 грн., на суму 8 380,
72 грн. та на суму 4 037, 47 грн., за період
травень, липень 2013 року (том 9, а.с. 71 - 93, 95
- 111, 113 - 132, 134 - 150).

13.08.2013 року Управління
Пенсійного фонду України в місті
Шостці та Шосткинському районі
Сумської області звернулося до
господарського суду зі заявою №14101/0813
від 07.08.2013 року про визнання
кредиторських вимог до боржника на
суму 17 953, 32 грн., за період січень - лютий
2013 року (том 10, а.с. 26 - 35).

10.09.2013 року Управління
Пенсійного фонду України в місті
Шостці та Шосткинському районі
Сумської області подало до
господарського суду заяви №32/08-13 від
29.08.2013 року, №83/08-13 від 29.08.2013 року, №72/08-13
від 29.08.2013 року про визнання
кредиторських вимог до боржника
відповідно на суму 12 972, 35 грн., на суму 2
411, 03 грн. та на суму 4 037, 47 грн. за серпень
2013 року (том 10, а.с. 64 - 84, 85 - 117).

Ухвалою господарського суду
Сумської області від 23.09.2013 року (суддя
Костенко Л.А.) визнано поточні вимоги
Управління Пенсійного фонду України в
місті Шостці та Шосткинському районі
Сумської області до боржника на суму 17
953, 32 грн., на суму 8 380, 72 грн., що
становлять фактичні витрати на
доставку та виплату пільгових пенсій
за списком №1 за січень 2013 року,
відшкодування наукових пенсій за лютий
2013 року та фактичні витрати на доставку
та виплату пільгових пенсій за списком
№2 за травень 2013 року та включено їх до
реєстру вимог кредиторів у четверту
чергу задоволення, у задоволенні заяв
ініціюючого кредитора №28/08-13 від 29.07.2013
року про визнання вимог до боржника на
суму 12 972, 35 грн.; №73/08-13 від 29.07.2013 року
про визнання вимог на суму 2 411, 03 грн.;
№62/08-13 від 29.07.2013 року про визнання
вимог на суму 4 037, 47 грн., №32/08-13 від
29.08.2013 року про визнання вимог на суму 12
972, 35 грн., №83/08-13 від 29.08.2013 року про
визнання вимог на суму 2 411, 03 грн. та
№72/08-13 від 29.08.2013 року про визнання
вимог на суму 4 037, 47 грн. відмовлено (том
10, а.с. 152 - 154).

Не погоджуючись з винесеною ухвалою в
частині відмови у визнанні грошових
вимог ініціюючого кредитора до
боржника, що становлять відшкодування
фактичних витрат на доставку та
виплату пільгових пенсій за списками
№1 та №2 та відшкодування наукових
пенсій за період з липня по серпень 2013
року на загальну суму 38 841, 70 грн.,
ініціюючий кредитор звернувся до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційними
скаргами, в яких просив скасувати
ухвалу суду першої інстанції від 23.09.2013
року в оскаржуваній частині та
прийняти нове рішення про задоволення
спірних грошових вимог органу
Пенсійного фонду України до боржника.
Скаржник зазначав про необхідність
застосування судом загальних норм
пенсійного законодавства при
визначенні органом Пенсійного фонду
України заборгованості з
відшкодування наукових пенсій та
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій особам з
числа колишніх працівників
підприємства-банкрута за періоди, які
мали місце після введення
ліквідаційної процедури боржника.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 09.12.2013 року
(колегія суддів у складі: головуючий
суддя - Пуль О.А., суддів: Білоусова Я.О.,
Хачатрян В.С.) апеляційні скарги (вх.
№3579С/2-7; №3581С/2-7; №3582С/2-7; №3584С/2-7;
№3586С/2-7; №3587С/2-7) Управління Пенсійного
фонду України в місті Шостці та
Шосткинському районі Сумської області
залишено без задоволення, а ухвалу
господарського суду Сумської області
від 23.09.2013 року у даній справі - без змін,
зазначивши про застосування
спеціальних норм права у ліквідаційній
процедурі боржника при визначенні його
заборгованості перед органами ПФУ
України (том 2 матеріалів оскарження
ухвали господарського суду Сумської
області від 23.09.2013 року у справі №8/464-06,
а.с. 107 - 113).

Не погоджуючись з винесеною
постановою, ініціюючий кредитор
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій просить скасувати постанову
апеляційного суду від 09.12.2013 року (про
перегляд ухвали господарського суду
Сумської області від 23.09.2013 року) та
прийняти нове рішення про визнання
спірних грошових вимог органу
Пенсійного фонду України до боржника,
аргументуючи порушенням апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, зокрема, статей 1,
7, 41 Закону про банкрутство, статей 12, 13
Закону України "Про пенсійне
забезпечення", статті 2 Закону України
"Про збір на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування", пункту
6 Інструкції про порядок обчислення і
сплати страхувальниками та
застрахованими особами внесків на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування до Пенсійного фонду
України, затвердженої постановою
Правління Пенсійного Фонду України
№21-1 від 19.12.2003 року.

Скаржник зазначив про помилковість
висновків апеляційного суду про
відхилення вимог органу Пенсійного
фонду України на загальну суму 38 841, 70
грн., що становлять заборгованість
боржника з відшкодування наукових
пенсій та фактичних витрат на виплату
та доставку пільгових пенсій за
списками №1 та №2 за липень - серпень 2013
року, з підстав їх нарахування після
прийняття постанови про визнання
боржника банкрутом та відкриття щодо
нього ліквідаційної процедури.

Колегія суддів Вищого
господарського суду України,
переглянувши у касаційному порядку
постанову апеляційного суду від 09.12.2013
року (про перегляд ухвали суду першої
інстанції від 23.09.2013 року) на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, вивчивши матеріали справи,
перевіривши застосування апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, обговоривши
доводи касаційної скарги, дійшла
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення касаційної
скарги, виходячи з такого.

Відповідно до частини 2 статті 41
Господарського кодексу України (далі -
ГПК України), провадження у справах про
банкрутство здійснюється у порядку,
передбаченому цим кодексом з
врахуванням вимог Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
норми якого, як спеціальні норми права,
превалюють у застосуванні над
загальними нормами Господарського
процесуального кодексу України.

Пунктом 11 Розділу X Прикінцеві та
Перехідні положення Закону про
банкрутство (в редакції Закону України
№4212-VI від 22.12.2011 року) передбачено, що
положення цього Закону застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження в
яких порушено після набрання чинності
цим Законом. Положення цього Закону, що
регулюють ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Також пунктом 40 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України
"Про Закон України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції
Закону України від 22.12.2011 №4212-VI)"
№01-06/606/2013 від 28.03.2013 року (зі змінами та
доповненнями) роз'яснено про те, що
розгляд справи про банкрутство за
новою редакцією Закону здійснюється
згідно з постановою про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури. При цьому,
правові підстави прийняття постанови
про визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури
визначаються відповідно до раніше
чинної редакції Закону, а правові
наслідки введення ліквідації
процедури - за його новою редакцією.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли
вірного висновку про застосування при
здійсненні ліквідаційної процедури у
даній справі приписів Закону про
банкрутство в редакції Закону України
№4212-VІ від 22.12.2011 року, оскільки
ліквідаційну процедуру щодо боржника
введено постановою суду від 30.05.2013 року,
тобто, після набрання чинності
зазначеним Законом, що мало місце 19.01.2013
року.

Згідно з частиною 1 статті 38 Закону про
банкрутство в редакції Закону України
№4212-VI від 22.12.2011 року, з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом і
відкриття ліквідаційної процедури у
банкрута не виникає жодних додаткових
зобов'язань (у тому числі зі сплати
податків і зборів (обов'язкових
платежів)), крім витрат, безпосередньо
пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури, строк
виконання всіх грошових зобов'язань
банкрута вважається таким, що настав.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону
про банкрутство в редакції Закону
України №4212-VI від 22.12.2011 року, цей Закон
має пріоритет перед іншими
законодавчими актами України у
регулюванні відносин, пов'язаних з
банкрутством суб'єктів
підприємницької діяльності, за
винятком випадків, передбачених цим
Законом.

Отже, частиною 1 статті 38 Закону про
банкрутство в редакції Закону України
№4212-VI від 22.12.2011 року конкретно
передбачено норму права, згідно якої
припиняється виникнення поточних
зобов'язань боржника зі сплати
податків, зборів та обов'язкових
платежів в ліквідаційній процедурі,
яка є спеціальною нормою та повинна
застосовуватися переважно щодо
суб'єктів підприємницької діяльності,
які перебувають у процедурі
банкрутства.

Відтак, у справах про банкрутство,
порушених з 19.01.2013 року, а також
порушених до 19.01.2013 року та
ліквідаційна процедура у яких
здійснюється згідно Закону про
банкрутство в редакції Закону України
№4212-VI від 22.12.2011 року, з дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом
припиняється виникнення поточних
зобов'язань боржника з відшкодування
органу Пенсійного фонду України
наукових пенсій, а також витрат на
виплату і доставку пільгових пенсій,
виплачених колишнім працівникам
підприємства-боржника. Тому органи
Пенсійного фонду України, як поточні
кредитори, можуть звернутися в
ліквідаційну процедуру з грошовими
вимогами до боржника, які виникли лише
за період після порушення провадження
у справі про банкрутство і до моменту
відкриття ліквідаційної процедури у
справі.

Відповідно до частини 1 статті 33 та
частини 2 статті 34 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що ухвалою суду від 29.09.2006
року порушено справу про банкрутство
Державного науково-виробничого
підприємства "Фотомаш" за загальною
процедурою відповідно до Закону про
банкрутство (в редакції до набрання
чинності змінами, внесеними Законом
України №4212-VI від 22.12.2011 року);
постановою господарського суду від
30.05.2013 року боржника визнано банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру
строком на 12 місяців, ліквідатором
банкрута призначено арбітражного
керуючого Ховріна Ю.А. (том 8, а.с. 81 - 84).

Судами встановлено, що 01.08.2013
року шляхом направлення поштового
відправлення, яке надійшло до суду
05.08.2013 року, Управління Пенсійного
фонду України в місті Шостці та
Шосткинському районі Сумської області
звернулося до господарського суду зі
заявою №53/08-13 від 18.07.2013 року з
грошовими вимогами до боржника на суму
8 380, 72 грн., що становлять витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком №2 за травень 2013 року, які
виникли в період санації боржника та
підтверджені розрахунком, доданим до
заяви (том 9, а.с. 113 - 132).

Суди встановили, що 09.08.2013
року шляхом направлення поштового
відправлення, яке надійшло до суду
13.08.2013 року, Управління Пенсійного
фонду України в місті Шостці та
Шосткинському районі Сумської області
звернулося до господарського суду зі
заявою №14101/0813 від 07.08.2013 року з
грошовими вимогами до боржника на суму
17 953, 32 грн., що становлять витрати на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком №1 за січень 2013 року на суму 5
132, 49 грн. та відшкодування наукових
пенсій за лютий 2013 року на суму 12 820, 83
грн., які виникли в ході санації
боржника та підтверджені рішеннями
господарського суду обставини,
встановлені якими, є преюдиційними при
розгляді даної справи (том 10, а.с. 26 - 35).

З огляду на встановлене,
суди дійшли висновку про визнання та
включення до реєстру вимог кредиторів
боржника з віднесенням до четвертої
черги задоволення грошових вимог
ініціюючого кредитора до боржника на
загальну суму 26 334, 04 грн. (8 380, 72 грн. + 17
953, 32 грн.), як таких, що є поточними за
своєю правовою природою, та
підтверджені належними та достатніми
доказами у справі.

Також судами встановлено
обставини звернення Управління
Пенсійного фонду України в місті
Шостці та Шосткинському районі
Сумської області до господарського
суду зі заявами №28/08-13 від 29.07.2013 року
про визнання вимог на суму 12 972, 35 грн.,
що становлять відшкодування наукових
пенсій за липень 2013 року; №73/08-13 від
29.07.2013 року про визнання вимог на суму 2
411, 03 грн., що становлять відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списком
№2 за липень 2013 року; №62/08-13 від 29.07.2013
року про визнання вимог на суму 4 037, 47
грн., що становлять відшкодування
фактичних витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій за списком
№1 за липень 2013 року; №32/08-13 від 29.08.2013
року про визнання вимог на суму 12 972, 35
грн., що становлять відшкодування
наукових пенсій за серпень 2013 року,
№83/08-13 від 29.08.2013 року про визнання
вимог на суму 2 411, 03 грн. що становлять
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком №2 за серпень 2013 року та
№72/08-13 від 29.08.2013 року про визнання
вимог на суму 4 037, 47 грн., що становлять
відшкодування фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій
за списком №1 за серпень 2013 року (том 9,
а.с. 71 - 93, 95 - 111, 134 - 150, том 10, а.с. 64 - 84, 85 -
117).

Відхиляючи зазначені
грошові вимоги ініціюючого кредитора
до боржника на загальну суму 38 841, 70 грн.,
суди виходили з того, що спірні грошові
вимоги виникли у липні - серпні 2013 року,
тобто після визнання боржника
банкрутом постановою суду від 30.05.2013
року, що не узгоджується з приписам
статті 38 Закону про банкрутство в
редакції Закону України №4212-VI від
22.12.2011 року, якою передбачено, що з
моменту визнання боржника банкрутом в
останнього не може виникати жодних
додаткових зобов'язань, у тому числі зі
сплати податків і зборів (обов'язкових
платежів), крім витрат, які
безпосередньо пов'язані із здійсненням
ліквідаційної процедури.

Колегія суддів касаційного
суду погоджується з такими висновками
судів попередніх інстанцій, вважає що
вони зроблені з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
зокрема, вірним застосуванням Закону
про банкрутство в редакції Закону
України №4212-VI від 22.12.2011 року.

Доводи скаржника про
необхідність застосування загальних
норм законодавства про відшкодування
витрат на доставку та виплату
пільгових пенсій спростовуються
висновками судів про необхідність
застосування щодо боржника, як
юридичної особи, що перебуває в
ліквідаційній процедурі у банкрутстві
спеціальних норм законодавства про
банкрутства, які регулюють виникнення
зобов'язань у боржника в зазначеній
процедурі.

З огляду на таке, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що
постанова апеляційного господарського
суду від 09.12.2013 року (про перегляд
ухвали суду першої інстанції від 23.09.2013
року) прийнята з додержанням норм
матеріального та процесуального права
та не вбачає правових підстав для її
зміни чи скасування.

На підставі викладеного та керуючись
статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Управління
Пенсійного фонду України в місті
Шостці та Шосткинському районі
Сумської області залишити без
задоволення.

2. Постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
09.12.2013 року (про перегляд ухвали
господарського суду Сумської області
від 23.09.2013 року) у справі №8/464-06 залишити
без змін.

Головуючий
Н.Г. Ткаченко

Судді
Л.Й. Катеринчук

Г.П. Коробенко