ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 березня 2014 року Справа № 908/2025/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого суддіМогил
С.К.,суддів:Бакуліної С.В. Добролюбової
Т.В., Плюшка І.А., Селіваненко
В.П.розглянувши заявуЗапорізького
державного підприємства
"Радіоприлад"про перегляд Верховним
Судом УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 14.01.2014у
справі№ 908/2025/13за позовом
Запорізького прокурора з
нагляду за додержанням

законів у воєнній сфері Південного
регіону України

в інтересах держави в особі
Запорізького державного

підприємства "Радіоприлад"

до
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Запорізька міська енергетична
компанія"

про
зобов'язання вчинити певні дії,

В с т а н о в и В:

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 27.08.2013
відмовлено у задоволенні позову про
зобов'язання вчинити дії: визнати
заборгованість як таку, що підлягає
списанню відповідно до вимог
спеціального закону; здійснити
списання заборгованості; підписати та
оформити належним чином акти звіряння
розрахунків по заборгованості за
теплову енергію.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 29.10.2013 рішення
господарського суду Запорізької
області від 27.08.2013 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 14.01.2014 у справі №908/2025/13
судові рішення попередніх інстанцій
залишені без змін.

Запорізьким державним підприємством
"Радіоприлад" подано заяву про перегляд
постанови Вищого господарського суду
України від 14.01.2014 у справі №908/2025/13
Верховним Судом України, яка
обґрунтована неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, а саме статей 15, 16
Цивільного кодексу України, статті 20
Господарського кодексу України, статті
2 Закону України "Про деякі питання
заборгованості підприємств
оборонно-промислового комплексу -
учасників Державного концерну
"Укроборонпром" та забезпечення їх
стабільного розвитку" № 5213-VІ від 06.09.2012
(далі - Закон №5213), внаслідок чого
ухвалено різні за замістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Як доказ неоднакового застосування
норм матеріального права заявником
подано постанову Вищого
господарського суду України від 16.04.2013
у справі №5011-27/6245-2012.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
не вбачає підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета
спору, підстав позову, змісту позовних
вимог та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

У постанові Вищого господарського суду
України від 14.01.2014 у справі №908/2025/13, суд
касаційної інстанції залишив без змін
судові рішення попередніх інстанцій,
якими відмовлено у задоволенні позову
та в частині, що стосується доводів
заявника зазначив, що статтями 16 ЦК
України, 20 ГК України, Законом №5213 не
передбачено такого способу захисту
прав, як зобов'язання відповідача
підписати та оформити належним чином
надані позивачем акти звіряння
розрахунків по заборгованості за
теплову енергію у редакції позивача,
оскільки такі акти є лише доказом
підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, які
мають значення для правильного
вирішення безпосередньо
господарського спору і не є
матеріально-правовою чи немайновою
вимогою позивача на підставі якої суд
приймає рішення.

Водночас у постанові від 16.04.2013 у справі
№5011-27/6245-2012, на яку посилається заявник,
суд касаційної інстанції, в частині що
стосується доводів заявника, погодився
з висновками суду апеляційної
інстанції щодо задоволення позову,
виходячи з встановлених обставин
справи про те, що обраний позивачем
спосіб захисту, а саме вимога про
зобов'язання списати заборгованість, є
належним способом захисту цивільних
прав та інтересів позивача, і
відповідає положенням Закону України
"Про деякі питання заборгованості за
спожитий природний газ та електричну
енергію".

Проаналізувавши зміст наведених
постанов, колегія суддів дійшла
висновку, що судом касаційної
інстанції не допущено різного
застосування норм матеріального права.
Судові рішення в цих справах прийнято і
застосовано норми права в залежності
від встановлених судами попередніх
інстанцій фактичних обставин справи.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити Запорізькому державному
підприємству "Радіоприлад" в допуску
справи № 908/2025/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддяС. Могил
Судді:С.Бакуліна Т.Добролюбова І.
Плюшко В.Селіваненко