ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р.
Справа № 911/551/14

Господарський суд Київської області в
складі судді Скутельника П.Ф., при
секретарі Жилі Б.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи №911/551/14

за позовом приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Інгосстрах", ідентифікаційний код:
33248430, місцезнаходження: 49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 32, оф. 402,

до товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Провіта", ідентифікаційний код: 31704186,
місцезнаходження: 07300, Київська обл., м.
Вишгород, вул. Набережна, 7,

про стягнення,

за участю представників сторін:

від позивача: Діденко І.В., який діє на
підставі довіреності від 08.11.2013 року
№Э.37.7.0.0/Д-841;

від відповідача: Боклан А.А., яка діє на
підставі довіреності від 08.01.2014 року
№04-08/4, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Інгосстрах" (далі за
текстом: Позивач) звернулось до
господарського суду Київської області
з позовною заявою до товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "Провіта" (далі за текстом:
Відповідач) про стягнення страхового
відшкодування у порядку регресу у сумі
2 017,46 грн. (дві тисячі сімнадцять
гривень 46 коп.).

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує
тим, що відповідно до умов договору
страхування наземного транспорту від
23.06.2010 року №PLH0AD40301269, за наслідками
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 04.06.2012 року в м. Полтава по вул.
Грушевського за участю застрахованого
Позивачем транспортного засобу,
Позивачем було здійснено виплату
страхового відшкодування у сумі 3 017,46
грн., у зв'язку з чим Позивач набув право
вимоги до Відповідача на одержання
виплаченого страхового відшкодування
у порядку регресу.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 20.02.2014 року порушено
провадження у справі №911/551/14 та
призначено розгляд справи на 24.03.2014
року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 20.02.2014 року зобов'язано
Моторне (транспортне) страхове бюро
України в триденний термін з дня
отримання даної ухвали надати повну
інформацію щодо полісу № АА/5500867 за
яким є забезпеченим автомобіль Ford Sierra,
реєстраційний державний № НОМЕР_1,
станом на дату ДТП 04.06.2012 року, із
обов'язковим зазначенням розміру
франшизи, лімітів відповідальності за
полісом, страховика та страхувальника
чи інших осіб, цивільно-правова
відповідальність яких застрахована,
типу договору та строку його дії, а
також інформацію про забезпечений
транспортний засіб.

24.03.2014 року через відділ діловодства
господарського суду Київської області
від Відповідача надійшов лист від
24.03.2014 року №193 (вх. № 5257/14 від 24.03.2014
року) з доданими документами, у якому
Відповідач зазначає, що франшиза за
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АА5500867. Оскільки позивачем
було враховано розмір франшизи і
страхове відшкодування було
розраховано з урахуванням коефіцієнту
фізичного зносу, відповідач визнає
позовні вимоги.

24.03.2014 року в судове засідання
представник Позивача, який виконав
вимоги ухвали суду від 20.02.2014 року,
надав пояснення, позов підтримав та
просив задовольнити. В судове
засідання з'явився представник
Відповідача, який виконав вимоги
ухвали суду від 20.02.2014 року, надав
пояснення, проти позовних вимог не
заперечував та визнав позов у повному
обсязі.

Станом на момент розгляду справи, від
Моторного (транспортного) страхового
бюро України, на виконання ухвали суду
від 20.02.2014 року, не надійшло повної
інформації щодо полісу № АА/5500867.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

У зв'язку з цим, спір розглядався за
наявними у справі матеріалами, після
дослідження яких, суд видалився до
нарадчої кімнати для прийняття рішення
у справі, оголошення якого призначено
на 24.03.2014 року.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
Позивача та Відповідача, з'ясувавши
фактичні обставини, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, дослідивши подані докази, суд -

Встановив:

23.06.2010 року між закритим акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Інгосстрах", правонаступником якого є
приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Інгосстрах"
(страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник)
укладено договір страхування
наземного транспорту від 23.06.2010 року
№PLH0AD40301269 (далі за текстом: Договір
страхування), згідно п. 4.1. якого,
предметом договору страхування є
майнові інтереси страхувальника, що не
суперечать законодавству України,
пов'язані з володінням, користуванням і
розпорядженням майном, вказаним у п. 5.1.
договору.

Відповідно до п. 4.2. Договору
страхування, згідно з умовами цього
договору і правил страхування,
страховик зобов'язується у разі
настання страхового випадку здійснити
страхове відшкодування страхувальнику
або вигодонабувачеві, а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору і правил страхування.

Згідно п. 5.1. Договору страхування, за
цим договором майном, що страхується, є
транспортний засіб ВАЗ 21154 ЗНГ, 2008 року
випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2,
номер кузову НОМЕР_3.

Пунктами 6, 8 Договору страхування
визначено, що розмір страхової суми
складає 43 200,00 грн. Страховий платіж
складає 993,60 грн., у разі лонгації
договору розмір страхового платежу
щорічно зменшується на 4,4% від
попереднього платежу.

Договором страхування у п. 7.1.1.
визначено, що безумовна франшиза за
страховим випадком «Пошкодження
застрахованого ТЗ внаслідок ДТП за
його участю без вини водія» складає 0,5%.

Відповідно до п.п. 9, 10.5. Договору
страхування, цей договір діє 12 місяців
(один рік) з 23.06.2010 року по 22.06.2011 року
включно. При бажанні страхувальника
застрахувати ТЗ на строк, більший за 12
місяців, та у разі сплати страхового
платежу, зазначеного у п. 8 цього
договору, договір вважається щорічно
продовженим на відповідний строк, за
який здійснена сплата страхового
платежу. Цей договір набуває чинності з
моменту надходження на поточний
рахунок страховика повної суми
відповідно частки страхового платежу,
зазначеного у п. 10.1. цього договору, за
вказаними в п. 10.2. реквізитами, але не
раніш ніж ТЗ буде зареєстровано у
відповідних органах державної
реєстрації ТЗ - згідно законодавства
України.

У зв'язку зі сплатою ОСОБА_3 страхових
платежів у сумі 993,60 грн. та у сумі 949,88
грн., що підтверджується меморіалами
ордерами від 23.06.2010 року №ВОР93В02ВК та
від 22.06.2011 року №РТ022В0Е92, Договір
страхування у відповідності до п. 10.5.
пролонговано до 22.06.2012 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України
«Про страхування», договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору.

Статтею 979 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
страхування одна сторона (страховик)
зобов'язується у разі настання певної
події (страхового випадку) виплатити
другій стороні (страхувальникові) або
іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

04.06.2012 року о 01 год. 30 хв. на вул.
Грушевського, 4 в м. Полтава сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу Ford Sierra, номерний
знак НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, що
належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_4,
та транспортного засобу ВАЗ 21154 ЗНГ,
номерний знак НОМЕР_2, номер кузову
НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3, під
керуванням ОСОБА_3, що підтверджується
довідкою Відділу ДАІ з обслуговування
м. Полтави та автомобільно-технічної
інспекції №9015162

Відповідно до постанови Октябрського
районного суду м. Полтави від 19.06.2012
року у справі №3/1622/1497/2012, 04.06.2012 року,
приблизно о 01 год. 30 хв. громадянин
України ОСОБА_4 керуючи автомобілем
«Форд Сієра» д/н НОМЕР_1, по вул.
Грушевського в м. Полтава, рухаючись
заднім ходом не впевнився в безпеці
свого маневру та допустив наїзд на
автомобіль «ВАЗ 21154 ЗНГ» д/н НОМЕР_2, що
був припаркований, під керуванням
водія ОСОБА_3, у зв'язку з чим визнано
ОСОБА_4 винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КпАП України;
піддано ОСОБА_4 адміністративному
стягненню у вигляді штрафу на користь
держави в сумі 340 гривень.

Згідно п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», для отримання страхового
відшкодування потерпілий чи інша
особа, яка має право на отримання
відшкодування, протягом 30 днів з дня
подання повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду подає
страховику (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву
про страхове відшкодування.

Детально дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що 05.06.2012 року, з
дотриманням вимог п. 35.1. ст. 35 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», громадянином України ОСОБА_3
до Позивача подано заяву від про
виплату страхового відшкодування від
05.06.2012 року №11.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що відповідно до
звіту №К24/12 про оцінку автомобіля ВАЗ -
21154 ЗНГ, держномер НОМЕР_2, складеного
05.06.2012 року, вартість матеріального
збитку, завданого власнику автомобіля
ВАЗ - 21154 ЗНГ, державний номер НОМЕР_2, в
результаті його пошкодження, з
урахуванням ВТВ складає 3 233,46 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного
кодексу України, страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором.

Абзацом 2 п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що страховик
(МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження
ним розміру страхового відшкодування з
особою, яка має право на отримання
відшкодування, за наявності
документів, зазначених у статті 35 цього
Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний у разі визнання ним вимог
заявника обґрунтованими - прийняти
рішення про здійснення страхового
відшкодування (регламентної виплати)
та виплатити його. Якщо відшкодування
витрат на проведення відновлювального
ремонту пошкодженого майна
(транспортного засобу) з урахуванням
зносу здійснюється безпосередньо на
рахунок потерпілої особи (її
представника), сума, що відповідає
розміру оціненої шкоди, зменшується на
суму визначеного відповідно до
законодавства податку на додану
вартість. При цьому доплата в розмірі,
що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження факту
оплати проведеного ремонту. Якщо у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
страховик (МТСБУ) не може оцінити її
загальний розмір, виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється у розмірі шкоди, оціненої
страховиком (МТСБУ). Страховик має
право здійснювати виплати без
проведення експертизи (у тому числі
шляхом перерахування коштів особам,
які надають послуги з ремонту
пошкодженого майна), якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір та
спосіб здійснення страхового
відшкодування і не наполягають на
проведенні оцінки, експертизи
пошкодженого майна.

Судом встановлено, що 03.08.2012 року, на
підставі страхового акту від 01.08.2012
року №И-2709, з урахуванням розміру
безумовної франшизи, що складає 216,00
грн., Позивачем здійснено виплату
страхового відшкодування ОСОБА_3 у сумі
3 017,46 грн., що підтверджується платіжним
дорученням від 02.08.2012 року №8596 та
меморіальним ордером 03.08.2012 року
№вор3-15, які знаходяться в матеріалах
справи.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Статтею 993 Цивільного кодексу України
встановлено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, у
межах фактичних витрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно ст. 27 Закону України «Про
страхування», до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Цивільним кодексом України у ч. ч. 1, 2 ст.
1187 визначено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу
України встановлено, що шкода, завдана
внаслідок взаємодії кількох джерел
підвищеної небезпеки, відшкодовується
на загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного
кодексу України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Детально дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що станом на момент
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 04.06.2012 року о 01 год. 30 хв. на вул.
Грушевського, 4 в м. Полтава за участю
транспортного засобу Ford Sierra, номерний
знак НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, що
належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_4,
та транспортного засобу ВАЗ 21154 ЗНГ,
номерний знак НОМЕР_2, номер кузову
НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3, під
керуванням ОСОБА_3, цивільно-правова
відповідальність громадянина України
ОСОБА_4 була застрахована в товаристві
з додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «Провіта», що
підтверджується полісом обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АА/5500867, копія
якого знаходиться в матеріалах справи.

Частиною 18 ст. 9 Закону України «Про
страхування» встановлено, що франшиза -
частина збитків, що не відшкодовується
страховиком згідно з договором
страхування.

Згідно п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», розмір франшизи при
відшкодуванні шкоди, заподіяної майну
потерпілих, встановлюється при
укладанні договору обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності і не може
перевищувати 2 відсотки від ліміту
відповідальності страховика, в межах
якого відшкодовується збиток,
заподіяний майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Відповідно до полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів № АА/5500867,
франшиза (страхове відшкодування за
шкоду, заподіяну майну потерпілих,
завжди зменшується на суму франшизи)
складає 1 000,00 грн.

Таким чином, з урахуванням положень ст.
993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу
України, ст. 27 Закону України «Про
страхування», після виплати страхового
відшкодування у сумі 3 017,46 грн., Позивач
набув право вимоги до особи,
відповідальної за завдані збитки -
громадянина України ОСОБА_4.

Враховуючи те, що на момент вчинення
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталася 04.06.2012 року о 01 год. 30 хв. на вул.
Грушевського, 4 в м. Полтава за участю
транспортного засобу Ford Sierra, номерний
знак НОМЕР_1 № кузова НОМЕР_5, що
належить ОСОБА_4, під керуванням ОСОБА_4,
та транспортного засобу ВАЗ 21154 ЗНГ,
номерний знак НОМЕР_2, номер кузову
НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3, під
керуванням ОСОБА_3, цивільно-правова
відповідальність громадянина України
ОСОБА_4 була застрахована в товаристві
з додатковою відповідальністю
«Страхова компанія «Провіта», то
Відповідач, з урахуванням положень п.
22.1. ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», несе відповідальність за
сплачене Позивачем страхове
відшкодування матеріальної шкоди в
порядку регресу, завданої внаслідок
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди, в межах суми фактичних витрат,
з урахуванням франшизи, визначеної
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/5500867, у сумі 2 017,46 грн.

Як вказує Відповідач у своєму листі від
24.03.2014 року №193 (вх. №5257/14 від 24.03.2014
року), оскільки позивачем було
враховано розмір франшизи і страхове
відшкодування було розраховано з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу, відповідач визнає позовні
вимоги.

Згідно ч. 5 ст. 78 Господарського
процесуального кодексу України, у разі
визнання відповідачем позову
господарський суд приймає рішення про
задоволення позову за умови, що дії
відповідача не суперечать
законодавству або не порушують прав і
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

Судом встановлено, що вказані дії
Відповідача щодо визнання позову не
суперечать законодавству та не
порушують прав та охоронюваних законом
інтересів інших осіб.

Детально, всебічно дослідивши
матеріали справи, суд дійшов висновку
про обґрунтованість вимог Позивача про
стягнення з Відповідача суми
страхового відшкодування у порядку
регресу у сумі 2 017,46 грн. (дві тисячі
сімнадцять гривень 46 коп.), та
враховуючи те, що Відповідачем позов
визнано повністю, вказані вимоги
Позивача підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс
України у ст. 36 встановлює, що
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що копії документів,
які знаходяться в матеріалах справи та
надавались суду сторонами у справі в
якості доказів, є належними та
допустимими письмовими доказами, які
стосуються предмету спору.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Надані Позивачем докази не спростовані
та Відповідачем протягом розгляду
справи не заперечувались.

Поряд з цим, Позивач у позовній заяві
просить суд стягнути з Відповідача
судовий збір у сумі 1 827,00 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00
коп.).

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
задоволенням позовних вимог у повному
обсязі, витрати по сплаті судового
збору у сумі 1 827,00 грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.),
відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
Відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 78, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Інгосстрах" до товариства з додатковою
відповідальністю "Страхова компанія
"Провіта" про стягнення страхового
відшкодування, - задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з
додатковою відповідальністю "Страхова
компанія "Провіта", ідентифікаційний
код: 31704186, місцезнаходження: 07300,
Київська обл., м. Вишгород, вул.
Набережна, 7, на користь приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Інгосстрах",
ідентифікаційний код: 33248430,
місцезнаходження: 49094, м.
Дніпропетровськ, вул. Набережна
Перемоги, 32, оф. 402, фактично понесені
витрати на страхове відшкодування у
порядку регресу у сумі 2 017,46 грн. (дві
тисячі сімнадцять гривень 46 коп.) та
судовий збір у сумі 1 827,00 грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00
коп.).

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
Скутельник П.Ф.

Повний текст рішення складено та
підписано 28 березня 2014 року