ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2014 р.Справа № 924/261/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

судді Субботіної Л.О., розглянувши
матеріали справи

за позовом Прокурора Старосинявського
району в інтересах держави смт. Стара
Синява Хмельницької області

до 1. Пилявської сільської ради
с.Олексіївка Старосинявського району
Хмельницької області

2. Відкритого акціонерного товариства
"Хмельницькрибгосп" смт. Меджибіж
Летичівського району Хмельницької
області

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача Державної інспекції
сільського господарства у
Хмельницькій області м.Хмельницький,
Старосинявської районної ради смт
Стара Синява Хмельницької області

про визнання недійсним рішення
Пилявської сільської ради народних
депутатів №13 від 21.05.1996р.

Представники сторін:

від прокуратури: Симчак О.В. - прокурор
відділу прокуратури м. Хмельницького,
службове посвідчення № 024096 від 17.01.2011р.

відповідач 1: Раац К.В. - представник за
довіреністю від 03.03.2014р.

відповідач 2: Задворний Ю.В. -
представник за довіреністю №83/14 від
25.03.2014р.

третя особа Державна інспекція
сільського господарства в
Хмельницькій області: Сторчай Н.П. -
представник за довіреністю від 20.01.2014р.

третя особа Старосинявська районна
рада: не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: прокурор Старосинявського
району в інтересах держави звернувся з
позовом до відповідачів про визнання
недійсним рішення Пилявської
сільської ради народних депутатів №13
від 21.05.1996р. В обґрунтування позову
зазначає, що прокуратурою району
проведено перевірку, в ході якої
встановлено, що ВАТ "Рибгосп"
використовує земельну ділянку водного
фонду площею 164,4 га на території
Пилявської сільської ради
Старосинявського району на підставі
державного акта на право постійного
користування землею від 01.08.1996р. ІІ - ХМ
№001356, виданого згідно рішення
Пилявської сільської ради народних
депутатів від 21.05.1996 №12.

В архівному відділі Старосинявської
районної державної адміністрації
наявне рішення Пилявської сільської
ради від 21.05.1996 №13 "Про розгляд
матеріалів на інвентаризацію земель",
яким закріплено право постійного
користування земельними ділянками
Старосинявського рибцеху
Хмельницького облрибкомбінату. Згідно
довідки відділу Держземагенства у
Старосинявському районі зазначена
земельна ділянка відноситься до
водного фонду та знаходиться на
території Пилявської сільської ради за
межами населенних пунктів. Прийнявши
спірне рішення, Пилявська сільська
рада всупереч приписам ч. 2 ст. 19
Конституції України перевищила надані
повноваження, визначені Земельним
кодексом України від 18.12.1990р., оскільки
право прийняття зазначеного рішення на
той час належало Старосинявській
районній раді. Тому з вказаних підстав
просить визнати спірне рішення
недійсним.

Прокурор позовні вимоги підтримує в
повному обсязі та наполягає на їх
задоволенні.

Представник відповідача 1 позов не
визнає. У письмових запереченнях та
доповненнях до них вказує, що при
зверненні до суду прокурором
Старосинявського району було
пропущено строк позовної давності.
Зокрема, прокурором не подано в
матеріали справи доказів проведення
прокуратурою Старосинявського району
чи Державною інспекцією сільського
господарства в Хмельницькій області
перевірки дотримання ВАТ
"Хмельницькрибгосп" вимог земельного
законодавства та наявності
результатів такої перевірки, тому
початок перебігу позовної давності
саме з жовтня 2013 року прокурором не
доведений. Також прокурором не подано
доказів в обґрунтування поважності
пропуску строку звернення до суду. Тому
у позові слід відмовити, в зв'язку з
пропущенням строку позовної давності.
Також зазначає, що прокурором не подано
належних та допустимих доказів на
підтвердження доводів про перевищення
Пилявською сільською радою народних
депутатів своїх повноважень, не
визначено які норми та які права
держави порушено при прийнятті
оскаржуваного рішення. Вказує, що на
існуючі правовідносини не поширюються
випадки, передбачені ст. 79 Земельного
кодексу України, оскільки передача
земель ВАТ "Хмельницькрибгосп" у
постійне користування відбувалась не з
земель, які перебували у користуванні
водогосподарських підприємств. Крім
того, в ході проведення перевірок
Державною інспекцією сільського
господарства України не було виявлено
порушень земельного законодавства при
наданні в постійне користування земель
ВАТ "Хмельницькрибгосп", тому останній
є належним та законним користувачем
земельних ділянок.

Представник відповідача 2 проти позову
заперечує. У відзиві на позов вказує, що
позивач (прокурор) звернувся до
господарського суду в інтересах
держави, проте, позивачем не подано
належних доказів на підтвердження
існування права держави на земельні
ділянки. Зазначає, що ВАТ
"Хмельницькрибгосп" як правонаступник
Хмельницького державного виробничого
обласного рибкомбінату є законним
користувачем земельної ділянки площею
164,4 га на території Пилявської
сільської ради. Позивачем не подано в
матеріали справи доказів на
підтвердження перевищення органами
місцевого самоврядування своїх
повноважень, а в ході проведення
Державною інспекцією сільського
господарства України перевірок
дотримання ВАТ "Хмельницькрибгосп"
вимог земельного законодавства при
використанні земель водного фонду на
підставі вимог прокуратури
Хмельницької області та з інших питань,
не було виявлено порушень земельного
законодавства при наданні в постійне
користування земель ВАТ
"Хмельницькрибгосп". Також зазначає, що
ВАТ "Хмельницькрибгосп" не є
водогосподарським підприємством і
випадки передбачені ст. 79 Земельного
кодексу України (1990р.) на існуючі
правовідносини не поширюються. Крім
того, із вимог ст. 79 ЗК України (1990р.)
вбачається, що передача земельних
ділянок за межами населених пунктів
водного фонду можлива була бути
здійснена лише у тимчасове
користування, в той час як відповідно
до спірного рішення земельну ділянку
надано у постійне користування для
виробничих цілей. Додатково звертає
увагу, що ст. 12 Земельного кодексу
України від 18.12.1990р. визначено місячний
строк для оскарження рішень Рад
народних депутатів. Питання
правомірності надання у користування
ВАТ "Хмельницькрибгосп" земель водного
фонду перебувало на розгляді органів
прокуратури з 2010 року, однак, прокурор
звернувся до суду лише в 2014 році, тобто
з пропуском вказаного строку. Доказів
на підтвердження поважності пропуску
строку позовної давності в матеріали
справи не подано. Зважаючи на
викладене, просить в позові відмовити.

Представник третьої особи Державної
інспекції сільського господарства у
Хмельницькій області позовні вимоги
підтримує, наполягає на їх задоволенні,
подав пояснення, в яких зазначає, що
рішення Пилявської сільської ради від
21.05.1996 №13 винесено з порушенням вимог
земельного законодавства, оскільки
Пилявська сільська рада перевищила
надані їй повноваження. Вирішення
питань, вказаних у спірному рішенні на
той час належало Старосинявській
районній раді народних депутатів.

Представник третьої особи
Старосинявської районної ради в судове
засідання не з'явився, про причини
неявки не повідомив, письмових
пояснень не подав.

Судом під час розгляду матеріалів
справи встановлено наступне.

Згідно п. 1.1 нової редакції Статуту ВАТ
"Хмельницькрибгосп", затвердженої
загальними зборами акціонерів
(протокол № 6 від 26.02.2005р.), відкрите
акціонерне товариство "Хмельницьке
виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство" (ВАТ "Хмельницькрибгосп")
засновано на підставі наказу
регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Хмельницькій області від 08.12.1998 № 833
шляхом перетворення Хмельницького
державного виробничого обласного
рибокомбінату у відкрите акціонерне
товариство "Хмельницьке виробниче
сільськогосподарсько-рибоводе
підприємство" відповідно до Закону
України "Про особливості приватизації
майна в агропромисловому комплексі".

Пунктом 3.3 статуту ВАТ "Хмельницьке
виробниче
сільськогосподарсько-рибоводне
підприємство", затвердженого наказом
начальника регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Хмельницькій області від 08.12.1998р. № 833,
було визначено, що товариство є
правонаступником Хмельницького
державного виробничого обласного
рибокомбінату з його структурними
підрозділами, до яких входить в тому
числі Старосинявське рибне
господарство.

Відкрите акціонерне товариство
"Хмельницькрибгосп" - зареєстроване як
суб'єкт підприємницької діяльності -
юридична особа та внесене до ЄДРПОУ, що
підтверджується витягом з ЄДРПОУ
№18205506 від 20.02.2014 р.

Рішенням п'ятої сесії Пилявської
сільської ради ХХІІ скликання №13 від
21.05.96р. "Про розгляд матеріалів на
інвентаризацію земель" вирішено
закріпити в постійне користування для
виробничих цілей за Старосинявським
рибтрестом на території Пилявської
сільської Ради земельну ділянку 164,40 га.

Згідно листа Головного управління
Держземагенства у Хмельницькій
області від 06.02.2014р. № 2-02-41/348 та від
19.02.2014р. № 2-02-39/479 земельна ділянка
площею 164,4 га, станом на 21.05.1996р. та
01.08.1996р. знаходилась на території
Пилявської сільської ради за межами
населеного пункту. Цільове призначення
даної земельної ділянки - землі водного
фонду для ведення рибного господарства
та виробництва сільгосппродукції.

У відповідності до листа Державної
інспекції сільського господарства
України №1425/6/1-14 від 12.03.2014р. в ході
проведення перевірок не виявлено
порушень земельного законодавства при
наданні в постійне користування земель
ВАТ "Хмельницькрибгосп", а тому
останній є належним та законним
користувачем земельних ділянок. Також
в листі зазначено, що при проведенні у
2013 році перевірок дотримання ВАТ
"Хмельницькрибгосп" вимог земельного
законодавства при використанні
земельних ділянок водного фонду
Державною інспекцією сільського
господарства в Хмельницькій області
порушено ряд вимог Земельного кодексу
України та нормативно-правових
документів, які встановлюють процедури
проведення відповідних позапланових
контрольних заходів та оформлення їх
результатів, а саме не було видано
наказ, направлення на перевірку, не
повідомлено землекористувача про
проведення перевірки та не складено
акт перевірки за уніфікованою формою.

Вважаючи, що рішення п'ятої сесії
Пилявської сільської ради ХХІІ
скликання №13 від 21.05.96р. було прийнято з
перевищенням наданих їй повноважень,
прокурор звернувся до суду із позовом
про визнання його недійсним.

Аналізуючи подані докази, фактичні
обставини справи, оцінюючи доводи та
заперечення сторін, судом до уваги
приймається наступне.

Згідно ст. 36-1 Закону України "Про
прокуратуру" підставою представництва
в суді інтересів держави є наявність
порушень або загрози порушень
інтересів держави.

Приписами ст. 2 ГПК України визначено,
що господарський суд порушує справи,
зокрема, за позовними заявами
прокурорів, які звертаються до
господарського суду в інтересах
держави. Прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах. У разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до
господарського суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві.

Відповідно до рішення Конституційного
суду України від 08.04.1999р. у справі
№3-рп/99, інтереси держави можуть
збігатися повністю, частково або не
збігатися зовсім з інтересами
державних органів, державних
підприємств та організацій чи з
інтересами господарюючих товариств з
частиною державної власності у
статутному фонді. Разом з тим, держава
може вбачати свої інтереси не тільки в
їх діяльності, але й у діяльності
приватних підприємств, товариств. В
кожному конкретному випадку прокурор
чи його заступник самостійно визначає,
з посиланням на законодавство в чому
саме відбулося чи може відбутися
порушення матеріальних або інших
інтересів держави, обґрунтовує
необхідність їх захисту та зазначає
орган уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Як вбачається із змісту позовної заяви
підставами для пред'явлення позову
прокурором в інтересах держави є
відсутність повноважень у сільських
рад щодо розпорядження землями водного
фонду, внаслідок чого порушено
інтереси територіальної громади. При
цьому оскільки органи Державної
інспекції сільського господарства
України не наділені повноваженнями
щодо звернення з позовами до суду, то
позов заявлено прокурором.

Зважаючи на викладене, прокурором
Старосинявського району правомірно
заявлено позов в інтересах держави.

За приписами статті 2 Земельного
кодексу України, земельними
відносинами є суспільні відносини щодо
володіння, користування і
розпорядження землею, суб'єктами в яких
виступають громадяни, юридичні особи,
органи місцевого самоврядування та
органи державної влади, а об'єктами -
землі в межах території України,
земельні ділянки та права на них, у тому
числі на земельні паї (частки).

Відповідно до ст.ст. 13, 14 Конституції
України земля є об'єктом права
власності Українського народу, від
імені Українського народу права
власника здійснюють органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією. Право власності на землю
гарантується та набувається і
реалізується громадянами, юридичними
особами та державою виключно
відповідно до закону.

За статтями 142, 144 Конституції України,
до матеріальної основи органів
місцевого самоврядування, крім інших
об'єктів, належить земля, управління
якою здійснюють територіальні громади
через органи місцевого самоврядування
в межах їх повноважень шляхом
прийняття рішень.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції
України, органи державної влади та
органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Приписами ст. 9 Земельного кодексу
України від 18.12.1990р. (в редакції, яка
діяла на момент виникнення спірних
відносин) встановлено, що до відання
сільських Рад народних депутатів у
галузі регулювання земельних відносин
на їх території належить, зокрема,
передача земельних ділянок у
власність, надання їх у користування, в
тому числі на умовах оренди, у порядку,
встановленому статтями 17 і 19 цього
Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст.7 Земельного кодексу
України від 18.12.1990 року (в редакції,
чинній на час виникнення спірних
правовідносин), користування землею
може бути постійним або тимчасовим.
Постійним визнається
землекористування без заздалегідь
установленого строку. У постійне
користування земля надається Радами
народних депутатів із земель, що
перебувають у державній власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 вищевказаного
кодексу сільські, селищні Ради
народних депутатів надають земельні
ділянки у користування для всіх потреб
із земель сіл, селищ, а також за їх
межами для будівництва шкіл, лікарень,
підприємств торгівлі та інших об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням населення
(сфера послуг), сільськогосподарського
використання, ведення селянського
(фермерського) господарства,
особистого підсобного господарства,
індивідуального житлового, дачного і
гаражного будівництва,
індивідуального і колективного
садівництва, городництва, сінокосіння
і випасання худоби, традиційних
народних промислів.

Частиною 1 статті 11 Земельного кодексу
України (від 18.12.1990р.) встановлено, що до
відання районних Рад народних
депутатів у галузі регулювання
земельних відносин на їх території
належить передача земельних ділянок у
власність, надання їх у користування у
порядку, встановленому статтями 17 і 19
цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Земельного
кодексу України (від 18.12.1990р.) районні,
міські, в адміністративному
підпорядкуванні яких є район, Ради
народних депутатів надають земельні
ділянки за межами населених пунктів із
земель лісового і водного фонду у
випадках передбачених статтями 77 і 79
цього Кодексу.

Частиною 2 статті 79 Земельного кодексу
України (1990р.) визначено, що землі
водного фонду, що є в користуванні
водогосподарських підприємств і
організацій, можуть надаватися за
рішенням районної, міської, в
адміністративному підпорядкуванні
якої є район, Ради народних депутатів у
тимчасове користування для
сінокосіння і риборозведення.

Таким чином, вирішення питання щодо
передачі земельних ділянок водного
фонду за межами населених пунктів було
віднесено до компетенції районних рад
народних депутатів. При цьому, така
передача земель могла здійснюватись
лише у тимчасове користування.

З матеріалів справи вбачається, що
рішенням п'ятої сесії Пилявської
сільської ради ХХІІ скликання №13 від
21.05.1996р. "Про розгляд матеріалів на
інвентаризацію земель" вирішено
закріпити в постійне користування для
виробничих цілей за Старосинявським
рибтрестом на території Пилявської
сільської ради земельну ділянку 164,40 га.

Згідно листа Головного управління
Держземагенства у Хмельницькій
області від 06.02.2014р. № 2-02-41/348 та від
19.02.2014р. № 2-02-39/479 земельна ділянка
площею 164,4 га, станом на 21.05.1996р. та
01.08.1996р. знаходилась на території
Пилявської сільської ради за межами
населеного пункту. Цільове призначення
даної земельної ділянки - землі водного
фонду для ведення рибного господарства
та виробництва сільгосппродукції

Частиною 10 ст. 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
передбачено, що акти органів та
посадових осіб місцевого
самоврядування з мотивів їхньої
невідповідності Конституції або
законам України визнаються
незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам
чинного законодавства та/або
визначеній законом компетенції органу,
який видав цей акт. Обов'язковою умовою
визнання акта недійсним є також
порушення у зв'язку з прийняттям
відповідного акта прав та охоронюваних
законом інтересів підприємства чи
організації - позивача у справі. Якщо
за результатами розгляду справи факту
такого порушення не встановлено, у
господарського суду немає правових
підстав для задоволення позову (п.2
Роз'яснення Президії Вищого
арбітражного суду України № 02-5/35 від
26.01.2000р. "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів").

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що спірне
рішення №13 від 21.05.1996р. було прийнято
Пилявською сільською радою з
перевищенням наданих їй повноважень,
оскільки остання була не вправі
передавати в постійне користування
Старосинявському рибтресту,
правонаступником якого згідно п. 3.3
Статуту є ВАТ "Хмельницькрибгосп",
земельну ділянку площею 164,40 га.

На час прийняття спірного рішення
Пилявською сільською радою діяв
Цивільний кодекс Української РСР в
редакції 1963р.

Статтею 71 Цивільного кодексу
Української РСР встановлено, що
загальний строк для захисту права за
позовом особи, право якої порушено
(позовна давність), встановлюється в
три роки.

Відповідно до статті 76 Цивільного
кодексу Української РСР перебіг строку
позовної давності починається з дня
виникнення права на позов. Право на
позов виникає з дня, коли особа
(позивач) дізналася або повинна була
дізнатися про порушення свого права.

Статтею 83 Цивільного кодексу
Української РСР було встановлено
вичерпний перелік вимог, на які позовна
давність не поширювалася. Отже,
Цивільний кодекс Української РСР не
передбачав жодних винятків щодо
застосування позовної давності до
позовних вимог про визнання
недійсними актів органів місцевого
самоврядування.

Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України від 16.01.2003р., його
правила про позовну давність
застосовуються до позовів, строк
пред'явлення яких, встановлений
законодавством, що діяло раніше, не
сплив до набрання чинності цим
Кодексом.

В п. 1.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
29.05.2013р. № 10 "Про деякі питання
практики застосування позовної
давності у вирішенні господарських
спорів" зазначено, що за змістом пункту
6 Прикінцевих і перехідних положень ЦК
України правила цього Кодексу щодо
позовної давності стосуються тільки
тих позовів, строк пред'явлення яких,
встановлений попереднім
законодавством, не сплив до 1 січня 2004
року. Якщо ж строк позовної давності
закінчився до зазначеної дати, то до
відповідних відносин застосовуються
правила про позовну давність,
передбачені Цивільним кодексом
Української РСР 1963 року.

Як вбачається із змісту позовної заяви,
факт порушення Пилявською сільською
радою вимог земельного законодавства
при прийнятті спірного рішення було
встановлено проведеною прокуратурою
перевіркою. Однак, у позовній заяві
прокурором не зазначено, коли саме було
проведено вказану перевірку та не
подано в матеріали справи доказів її
проведення.

При цьому судом враховується, що
згідно листа Державної інспекції
сільського господарства України
№1425/6/1-14 від 12.03.2014р. при наданні в
постійне користування земель ВАТ
"Хмельницькрибгосп" не було виявлено
порушень земельного законодавства, а
проведення перевірок у 2013 році було
здійснено Державною інспекцією
сільського господарства в
Хмельницькій області з порушенням ряду
вимог Земельного кодексу України та
нормативно-правових документів, які
встановлюють процедури проведення
відповідних позапланових контрольних
заходів та оформлення їх результатів.

Згідно ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судом враховується, що в матеріалах
справи відсутні будь-які докази, які б
підтверджували проведення
прокуратурою Старосинявського району
чи будь-якими іншими компетентними
органами перевірок дотримання ВАТ
"Хмельницькрибгосп" та Пилявською
сільською радою вимог земельного
законодавства, в зв'язку з чим відсутні
підстави вважати, що про порушене право
прокурор дізнався в межах визначених
законодавством строків позовної
давності.

Таким чином, оскільки спірне рішення
було прийнято Пилявською сільською
радою ще 21.05.1996р., і на час прийняття
Цивільного кодексу України від 16.01.2003р.
строк позовної давності для захисту
права, яке прокурор вважає порушеним,
сплив майже десять років тому, то суд
вважає за необхідне застосувати до
спірних правовідносин статтю 80
Цивільного кодексу Української РСР,
відповідно до якої закінчення строку
позовної давності до пред'явлення
позову є підставою для відмови в позові
(аналогічна позиція викладена у
постанові Рівненського апеляційного
господарського суду у справі № 924/1298/13
від 26.03.2014р.)

Враховуючи викладені обставини,
позовні вимоги не підлягають
задоволенню, в зв'язку із пропуском
строку позовної давності.

При розподілі витрат з оплати судового
збору, судом враховується, що згідно п.
4.6 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
21.02.2013р. №7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України"
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору, та коли
позивачем у справі є сам прокурор.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В:

У позові прокурора Старосинявського
району в інтересах держави смт. Стара
Синява Хмельницької області до
Пилявської сільської ради с.Олексіївка
Старосинявського району Хмельницької
області, Відкритого акціонерного
товариства "Хмельницькрибгосп" смт.
Меджибіж Летичівського району
Хмельницької області, за участю третіх
осіб, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача Державної інспекції
сільського господарства у
Хмельницькій області м.Хмельницький,
Старосинявської районної ради смт
Стара Синява Хмельницької області про
визнання недійсним рішення Пилявської
сільської ради народних депутатів №13
від 21.05.1996р. відмовити.

Повне рішення складено 11.04.2014р.

Суддя
Л.О. Субботіна

Віддрук. 6 прим. :

1 - до справи, 2 - прокуратура
(Хмельницька обл., смт. Стара Синява,
вул. Грушевського, 50),

3 - відповідачу 1 (Хмельницька обл.,
Старосинявський р-н, с. Олексіївка, вул.
Радянська, 37),

4 - відповідачу 2 (Хмельницька обл.,
Летичівський р-н, вул. Чкалова, 58),

5 - третій особі Державній інспекції
сільського господарства у
Хмельницькій області (29013,
м.Хмельницький, Примакова, 9),

6 - третій особі Старосинявській
районній раді (31400, Хмельницька область,
смт. Стара Синява, вул. Івана Франка, 8) -
простим