ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

08 квітня 2014 року Справа № 910/6849/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Козир Т.П.,
Бакуліної С.В., Данилової Т.Б.,
Демидової А.М., Кота О.В., розглянувши
заявупублічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк"

про перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 23.12.2013у
справі №910/6849/13за позовом державного
підприємства "Міжнародний аеропорт
"Бориспіль" до публічного
акціонерного товариства "Акціонерний
комерційний промислово - інвестиційний
банк" простягнення 582 542, 83 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 23.07.2013 у справі №910/6849/13,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 24.10.2013,
частково задоволено позовні вимоги
Державного підприємства "Міжнародний
аеропорт "Бориспіль", стягнуто з
публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" 149 699,88
грн. процентів за користування
грошовими коштами, 38,01 грн. інфляційних
втрат, 423 455,86 грн. 3% річних, 8 767,73 грн.
пені, в іншій частині позову
відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 23.12.2013 касаційну скаргу
публічного акціонерного товариства
"Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк"
залишено без задоволення, постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 24.10.2013 - без
змін.

Публічне акціонерне товариство
"Акціонерний комерційний промислово -
інвестиційний банк" звернулось із
заявою про перегляд Верховним Судом
України постанови Вищого
господарського суду України від 23.12.2013,
в якій просить скасувати дане судове
рішення, а справу направити на новий
розгляд до Вищого господарського суду
України.

Заяву, з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 16.08.2011
у справі №34/414 та від 16.08.2011 у справі
№47/33, мотивовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення, а саме, положень статей 627, 628,
629, 1060, 1061 Цивільного кодексу України та
статті 32 Закону України "Про платіжні
системи та банківський переказ в
Україні".

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, колегія суддів
вважає необхідним відмовити у допуску
справи до провадження Верховного Суду
України з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
ГПК України заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови від
23.12.2013 у справі №910/6849/13, про перегляд
якої подано заяву, виходячи з
встановлених попередніми судовими
інстанціями обставин справи, суд
касаційної інстанції погодився з
висновком суду апеляційної інстанції
про наявність підстав для часткового
задоволення позову щодо стягнення
процентів за користування грошовими
коштами, інфляційних втрат, 3% річних та
пені з огляду на те, що відповідач
порушив свої зобов'язання щодо
своєчасного повернення депозитних
коштів за договором про відкриття
депозитної лінії та з урахуванням того,
що відповідно до умов даного договору
він діє до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань.

Водночас у постанові від 16.08.2011 у
справі №47/33, на яку посилається
заявник, суд касаційної інстанції,
виходячи з встановлених попередніми
судовими інстанціями обставин справи,
дійшов висновку про часткове
задоволення позовних вимог (стягнення
інфляційних нарахувань та 3% річних, в
частині стягнення заборгованості по
процентах відмовлено), оскільки
рішення господарського суду міста
Києва, за яким було встановлено факт
неналежного виконання відповідачем
свого зобов'язання та присуджено до
стягнення заборгованість за
договорами строкового банківського
вкладу, не виконано, у зв'язку з чим
позивач нарахував інфляційні та 3%
річних. Суд касаційної інстанції,
відмовляючи в задоволенні позову в
частині стягнення з відповідача
заборгованості по процентах,
нарахованих на банківський вклад,
зазначив про те, що дія договорів 1 та 2
закінчилась ще 23.02.2009, а отже, і
припинились між сторонами
зобов'язальні правовідносини щодо
нарахування процентів на банківський
вклад з урахуванням того, що строк дії
договорів збігається зі строком
вкладу.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
фактичних обставин справи, залежно від
яких суд касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків та
застосував відповідні норми
матеріального права.

Постановою Вищого господарського суду
України від 16.08.2011 у справі №34/414, на яку
подана заява про перегляд судового
рішення, касаційна скарга задоволена
частково, судове рішення суду першої
інстанції та постанова суду
апеляційної інстанції скасовані, а
справу передано на новий розгляд до
господарського суду першої інстанції,
що не означає остаточного вирішення
спору зі справи, а тому на відповідне
судове рішення не може здійснюватися
посилання на підтвердження підстави,
встановленої пунктом 1 частини першої
статті 11116 цього Кодексу.

За таких обставин відсутні визначені
статтею 11116 ГПК України підстави для
допуску справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11114- 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити публічному акціонерному
товариству "Акціонерний комерційний
промислово - інвестиційний банк" у
допуску справи №910/6849/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддя Т. Козир Судді С.
Бакуліна Т. Данилова А. Демидова
О. Кот