ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 березня 2014 року Справа № 5017/922/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Добролюбової
Т.В.,суддів:Владимиренко С.В., Могил С.К.,
Селіваненка В.П., Шевчук
С.Р.,розглянувши заяву Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця"про перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 13.11.2013у
справі№5017/922/2012за позовомДержавного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця"доДержавного
підприємства "Одеська залізниця"треті
особи1) ОСОБА_6 2) Міністерство
інфраструктури України 3) Державна
адміністрація залізничного транспорту
Українипровідшкодування збитків,

В С Т А Н О В И В:

Державне територіально-галузеве
об'єднання "Львівська залізниця"
звернулося до Господарського суду
Одеської області з позовом до
Державного підприємства "Одеська
залізниця", за участю третіх осіб
ОСОБА_6, Міністерства інфраструктури
України та Державної адміністрації
залізничного транспорту України з
урахуванням збільшення позовних вимог,
про відшкодування 952720 грн. збитків від
втрати рухомого складу.

Справа розглядалась судами
неодноразово. Останнім рішенням
господарського суду Одеської області
від 21.03.2013 у справі №5017/922/2012, залишеним
без змін постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
05.09.2013 позов задоволено. Постановою
Вищого господарського суду України від
13.11.2013 постанову суду апеляційної
інстанції скасовано, прийнято нове
рішення, яким у позові Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Львівська залізниця" відмовлено.

Державне територіально-галузеве
об'єднання "Львівська залізниця"
звернулося із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
13.11.2013 у справі №5017/922/2012, в якій заявник
просить зазначену постанову скасувати,
а рішення судів першої та апеляційної
інстанції залишити без змін, мотивуючи
свої вимоги неоднаковим застосуванням
судом касаційної інстанції приписів
статей 22, 1166 Цивільного кодексу України
та статті 1 Закону України "Про
застосування амністії в Україні",
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявником
подано постанову Вищого
господарського суду від 06.04.2011 у справі
№40/267-10 та ухвалу Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02.10.2013 у справі №6-23281св13.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана виключно на
таких підставах: 1) неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах; 2)
встановлення міжнародною судовою
установою, юрисдикція якої визнана
Україною, порушення Україною
міжнародних зобов'язань при вирішенні
справи судом. Ухвалення різних за
змістом судових рішень (пункт 1 статті
11116 ГПК України) матиме місце в разі,
коли суд касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
подібних предмета і підстав позову,
змісту позовних вимог та встановлених
судом фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.
При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як убачається зі змісту постанови
Вищого господарського суду України від
13.11.2013 у справі №5017/922/2012, про перегляд
якої просить заявник, суд касаційної
інстанції відмовив у задоволенні
позову про відшкодування збитків від
втрати рухомого складу, через
відсутність укладеного між сторонами
договору зберігання у письмовій формі,
відсутність підстав вважати, що
відповідач приймав на зберігання
спірне майно, а відтак визнав
відсутніми порушення відповідачем
господарського зобов'язання або вимог
щодо здійснення господарської
діяльності.

Водночас у постанові від 06.04.2011 у справі
№40/267-10, на яку посилається заявник, суд
касаційної інстанції погодився з
висновками суду апеляційної інстанції
щодо задоволення позову про стягнення
збитків завданих знищенням майна
позивачів внаслідок пожежі, оскільки,
постановою Фрунзенського районного
суду м. Харкова від 19.05.2010 у справі №1-29/10
про застосування акту амністії
встановлено, що саме з вини працівників
відповідача сталася пожежа, наслідком
чого стало нанесення збитків
позивачам.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 02.10.2013 у справі №6-23281св13
залишено без змін рішення апеляційного
суду щодо задоволення позову про
відшкодування майнової шкоди, оскільки
відповідач працюючи головним
бухгалтером Товариства з обмеженою
відповідальністю "УГК" склала
розрахунок обсягу заборгованості
минулих років з різниці в тарифах на
теплопостачання, надану населенню, в
якому вказала обсяг заборгованості у
завищеному розмірі, зайво включивши
адміністративні витрати виробничої
собівартості, внаслідок чого завдала
збитки державі.

З огляду на викладене, із заяви не
вбачається ознак неоднакового
застосування судами касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, оскільки судові
рішення у цих справах прийнято і
застосовано норми матеріального права
залежно від встановлених судами
попередніх інстанцій фактичних
обставин справи.

За таких обставин відсутні передбачені
статтею 11116 ГПК України підстави для
допуску справи №5017/922/2012 до провадження
Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116, 11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Державному
територіально-галузевому об'єднанню
"Львівська залізниця" у допуску справи
№5017/922/2012 до провадження Верховного
Суду України.

Головуючий суддяТ.Добролюбова Судді:
С.Владимиренко С.Могил В.Селіваненко
С.Шевчук