ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014 року Справа №
904/9179/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого: судді Дарміна М.О.
(доповідача),

суддів: Іванова О.Г., Подобєда І.М.

секретар судового засідання: Литвин
А.П.

Представники сторін:

від позивача: Авраменко Т.М.
представник, довіреність № 0107/195 від
03.02.14;

Представник відповідача у судове
засідання не з"явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

розглянувши у відкритому судовому
засідання апеляційну скаргу Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 на рішення
господарського суду
Дніпропетровської області від 12.12.13р.
у справі № 904/9179/13

за позовом Комунального підприємства
"Виробниче
житлово-ремонтно-експлуатаційне
об'єднання" Жовтоводської міської ради
м. Жовті Води

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2,
м. Жовті Води

про стягнення 13 640,22 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення
місцевого господарського суду :

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 12.12.13р. у
справі № 904/9179/13 (суддя Дубінін І.Ю.)
позов задоволено в повному обсязі.
Стягнуто з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на користь Комунального
підприємства "Виробниче
житлово-ремонтне-експлуатаційне
об'єднання" Жовтоводської міської ради"
- 13640 грн. 22 коп. основного боргу, 1720 грн.
50 коп. витрат по сплаті судового збору.

Приймаючи рішення, господарський
суд виходив з того, що позовні вимоги є
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Підстави з яких порушено питання про
перегляд рішення:

Не погодившись з вказаним рішенням,
Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
звернувся до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій з
посиланням на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення господарського суду
Дніпропетровської області 12.12.13р. у
справі № 904/9179/13 скасувати та прийняти
нове рішення, яким відмовити у
задоволені позовних вимог з підстав
недоведеності та необґрунтованості
цих вимог.

В апеляційній скарзі скаржник
зазначає, що cуд першої інстанції, крім
посилання на текст позовних вимог, не
зазначив якими саме доказами
підтверджуються позовні вимоги
позивача та якими чином
обґрунтовується сума заборгованості.
Апелянт вважає, що судом не наведено
жодних доказів, які могли підтвердити
висновки суду щодо направлення
письмової претензії відповідачу,крім
того, такі докази навіть не надані
самим позивачем. Також відповідач
відзначає, що своєю ухвалою від 27.11.2013
року суд першої інстанції зобов'язав
позивача надати до засідання акт
звірки взаєморозрахунків, при цьому
вказав, що позивач повинен з'явитись до
відповідача. Однак, позивач не з'явився
з актом звірки до відповідача, а
направив його поштою 10.12.2013 року, тобто
напередодні розгляду справи, який
скаржник отримав лише 13.12.2013 року, вже
після розгляду справи. Таким чином,
позивач на дату розгляду справи, а саме
12.12.2013 року, не надав безперечних і
належних доказів стосовно суми
заборгованості, тим самим не виконав
ухвали суду щодо надання доказів.

Доводи, викладені у відзиві на
апеляційну скаргу:

Комунальне підприємство "Виробниче
житлово-ремонтне-експлуатаційне
об'єднання" Жовтоводської міської ради"
надало відзив на апеляційну скаргу, в
якому просить рішення господарського
суду Дніпропетровської області
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення. У відзиві зазначає, що
у зв'язку зі змінами у Методиці
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропорції її розподілу був
проведений перерахунок орендної плати
та з урахуванням індексу інфляції
визначена орендна плата станом на
листопад 2010р. в розмірі 365,21 грн.
Зазначає, що розмір витрат по утриманню
будинку та прибудинкової території
нараховувався згідно Рішення
виконавчого комітету Жовтоводської
міської ради № 550 від 12.11.2009 року «Про
затвердження тарифів для населення та
інших споживачів з утримання будинків,
споруд та прибудинкових територій
житлового фонду м. Жовті Води», розмір
плати з 1 жовтня 2009 року становить 1,68
грн. за 1 кв. м. Таким чином, У зв'язку з
невиконанням умов договору оренди
нежитлового приміщення комунальної
власності за № 83 від 01.09.2000 р. в частині
сплати орендної плати і
експлуатаційних витрат відповідачем
ФОП ОСОБА_2 станом на 01.11.2013 року
утворилась заборгованість у розмірі 13
640,22 гривень.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_2
надав письмові пояснення до
апеляційної скарги в яких зазначає, що
позивач не надав ні в суд першої
інстанції, ні в суд апеляційної
інстанції жодного розрахунку з якого
можливо було визначити складові цього
розрахунку і порядок отримання
вищезазначеної суми. Також позивач не
надав документи, які б могли
підтвердити факт зміни у Методиці
розрахунку орендної плати та якою
начебто керувався позивач, і які не
були предметом дослідження судом
першої інстанції наведені в відзиві
факти і суд не надавав відповідно
юридичної оцінки стосовно
правомірності орендної ставки у
розмірі 365.21 грн. Тому, що в договорі
зазначена лише ставка 52.50 грн.(п.5.1), і
будь - які змін до даної норми договору
не відбувалися. Зазначає, що позивач не
звертався до відповідача з текстом
додаткової угоди, щодо змін орендної
ставки, як і не звертався до суду. На
думку відповідача, ні рішення
виконавчого комітету, ні додаток не
були предметом дослідження судом
першої інстанції і тому правових
підстав задоволення позову в цій
частині також не було, оскільки не були
надані докази правовірної зміни плати
з 9.73 грн. до 102.14 грн. Відповідач
зазначає, що згоди на збільшення плати
по утриманню будинку та прибудинкової
території відповідач не надавав,
договір про надання таких послуг не
укладався, а Позивач не звертався з
проектом змін до договору, отже дані
вимоги позивача є безпідставними та не
підлягають задоволенню.

У судовому засіданні представник
позивача надав суду додаткові усні
пояснення по апеляційній скарзі.
Представник відповідача у судове
засідання не з"явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

У судовому засіданні була оголошена
вступна та резолютивна частина
постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені
апеляційною інстанцією:

01.09.2000 року між Жовтоводським
житлово-ремонтне-експлуатаційне
об'єднанням та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_2 було укладено
договір оренди нежитлового приміщення
комунальної власності № 83, відповідно
до умов якого, орендодавець передає, а
орендар бере в тимчасове володіння
нежитлове приміщення вбудоване в
житловий будинок, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1, загальною площею - 60,8
кв. м.(т. 1 а.с. 8)

На виконання п. 3.1. та п. 3.2. договору
оренди, на підставі акту
прийому-передачі орендованого
приміщення від 01.09.2000р., копія якого
міститься в матеріалах справи,
позивачем відповідачу було передано
нежитлове приміщення, яке розташоване
у підвалі дев'ятиповерхового житлового
будинку, загальною площею 60,8 кв. м.(а.с.
13)

Пунктом. 5.1. договору оренди
передбачено, базова орендна плата
складає 52 грн. 50 коп., щомісячно орендна
плата збільшується на індекс інфляції
та ПДВ.

При перерахунку, здійсненому колегією
суду було встановлено, що з врахуванням
індексу інфляції та ПДВ сума, орендної
плати, яку повинен був сплатити
відповідач становить 3039 грн. 84 коп.

Згідно до п. 5.3. договору оренди, орендар
зобов'язаний, крім орендної плати
вносити орендодавцю плату в порядку
участі в спільних для всього об'єднання
витратах по управлінню, експлуатації
та поточному ремонту. Вказана плата
розраховується із планових витрат, в
розмірі 0,16 грн. за 1м2 площі в місяць і
складає за орендовану площу суму: 9 грн.
73 коп.

Пунктом 7.1. абзацом 2 договору оренди
передбачено, що орендар зобов'язується
своєчасно здійснювати орендні платежі.

На думку позивача, збільшення
розміру орендної плати, повинно було
відбутися у зв'язку із внесенням змін
до Додатку № Методики розрахунку
орендної плати за державне майно та
пропорції її розподілу (збільшено
відсоток орендної ставки розміщення
комп'ютерних клубів та інтернет кафе до
10%)

Наданий на вимогу суду позивачем,
розрахунок орендної плати (а.с. 92-93) не
підтверджує даних, які містяться в
розрахунку (а.с.12) наведеному ним при
поданні позову.

Відповідно до п.2 Договору Мета
оренди - в приміщенні розташовано пункт
прокату.

Доказів розміщення в орендованому
приміщенні комп'ютерного клубу чи
інтернет кафе не надано.

Підставою збільшення витрат по
управлінню, експлуатації та поточному
ремонту орендованого приміщення, яке
відповідно до п. 1.11 розташоване в
підвалі дев'ятиповерхового житлового
будинку, позивач навів рішення
виконавчого комітету Жовтоводської
міської ради № 550 від 12.11.2009 року яким
збільшено розміри тарифів для
населення та інших споживачів з
утримання будинків, споруд та
прибудинкових територій житлового
фонду.(а.с. 62)

Мотиви з яких суд апеляційної
інстанції виходив при прийнятті
постанови:

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставин
справи, застосування господарським
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті ним рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає частковому
задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України,
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки.

Згідно ч. 1 ст.14 ЦК України,
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно до ст. 173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
Господарським кодексом України, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона,
в тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, в тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і не господарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарський договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

У відповідності до 4.7 ст.179 ГК
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно - правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Загальні підстави зміни або
розірвання договору передбачені
статтею 651 Цивільного кодексу України,
відповідно до частини 1 якої зміна або
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін якщо інше не
встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною, та
в інших випадках встановлених
договором або законом.

Статтею 654 ЦК України передбачено,
що зміна або розірвання договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, що змінюється або
розривається, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст.628 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Зважаючи, що орендна плата є істотною
умовою договору оренди, вбачається, що
її розмір може бути змінено лише за
погодженням сторін шляхом укладання
додаткової угоди у тій самій формі що й
договір.

У п. 5.7. зазначено, що розмір орендованої
плати може бути зміненим за вимогою
однієї із сторін в разі зміни цін та
тарифів та інших випадках передбачених
законодавством України.

Однак, рішення, на які позивач
посилається в обґрунтування своїх
вимог по збільшенню розміру орендної
плати стосуються лише державного
майна. А відповідно до довідки від
18.02.2014 р за № 0107/319 вбачається, що
будинок АДРЕСА_1 перебуває в
комунальній власності.

Щодо стягнення спільних витрат по
утриманню будинків та прибудинкової
території які на думку позивача з
01.12.2009р. повинні становити 102,4 грн. на
місяць колегія суду вважає наступне.

Зміни у тарифах по утриманню будинків в
односторонньому порядку не
передбачені умовами спірного договору.

Крім того, п. З Постанови КМУ №786 від 04.10
1995р. до плати за оренду індивідуально
визначеного майна не включаються
витрати на утримання орендованого
майна та плата за послуги, які
відповідно до укладених угод
зобов'язуються надавати орендарю
державне підприємство, організація,
господарське товариство, на балансі
яких перебуває це майно.

Окремий договір на надання послуг
по утриманню будинку та прибудинкової
території з відповідачем не укладався,
додаткова угода до діючого договору
про зміну плати по утриманню будинку та
прибудинкової території позивачем
відповідачу не направлялася, в
судовому порядку зміни до договору не
вносилися.

В порушення ст. 188 Господарського
кодексу України, Комунальне
підприємство "Виробниче
житлово-ремонтно-експлуатаційне
об'єднання" Жовтоводської міської ради"
не надсилало до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 пропозицій ані
про внесення змін до договору ані про
його розірвання.

З урахуванням викладеного колегія суду
погоджується з доводами викладеними в
апеляційній скарзі щодо
безпідставності доводів позивача по
збільшенню розміру орендної плати та
витрат з утримання прибудинкової
території.

Разом з тим, колегія суду вважає, що
підлягають стягненню грошові кошти по
несплаченій орендній платі і плати по
управлінню, експлуатації і поточному
ремонту з огляду на наступне:

Згідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України, ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець (орендодавець)
передає (наймачу (орендареві) майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч.1 ст. 762 ЦК України за
користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму.

Згідно ст. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є право
відношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати) майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного
кодексу України).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено неналежне виконання
відповідачем п.5.1 та 5.3 умов договору №
83 від 01.09.2000, яке призвело до виникнення
у нього заборгованості перед позивачем
у розмірі 3039 грн. 84 коп., то в цій частині
позовні вимоги підлягають задоволенню.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 29.12.76 N 11 "Про судове
рішення" звертається увага судів на те,
що судове рішення є найважливішим
актом правосуддя, покликаним
забезпечити захист гарантованих
Конституцією прав і свобод людини,
правопорядку та здійснення
проголошеного Конституцією принципу
верховенства права. Рішення є законним
тоді, коли суд, виконавши всі вимоги
процесуального законодавства і
всебічно перевіривши обставини,
вирішив справу у відповідності з
нормами матеріального права, що
підлягають застосуванню до даних
правовідносин. Обґрунтованим
визнається рішення, в якому повно
відображені обставини, які мають
значення для даної справи, висновки
суду про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, дослідженими в судовому
засіданні. Рішення господарського суду
має ґрунтуватися, зокрема на тому, яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору. У мотивувальній
частині рішення вказуються: обставини
справи, встановлені господарським
судом; причини виникнення спору;
докази, на підставі яких прийнято
рішення; доводи, за якими господарський
суд відхилив клопотання і докази
сторін, їх пропозиції щодо умов
договору або угоди сторін;
законодавство, яким господарський суд
керувався, приймаючи рішення,
посилання на норми матеріального
права, на підставі яких вирішено спір.

Відповідно до ч.2 ст. 104 ГПК України
порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права може бути підставою для
скасування або зміни рішення лише за
умови, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення.

Оскільки позовні вимоги задоволено
частково, колегія суду вважає за
можливе у відповідності до п.4 ч. 1 ст.103
ГПК України рішення господарського
суду змінити, задовольнивши апеляційну
скаргу частково.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
судова колегія вважає необхідним
змінити розподіл судових витрат
пропорційно від задоволених позовних
вимог.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної
особи - підприємця ОСОБА_2 -
задовольнити частково.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.12.13р.
у справі № 904/9179/13 - змінити, виклавши в
наступній редакції:

«Стягнути з фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 на користь комунального
підприємства "Виробниче
житлово-ремонтно-експлуатаційне
об'єднання" Жовтоводської міської ради
- 3039 грн. 84 коп. основного боргу.

Стягнути судовий збір за розгляд
позовної заяви у розмірі - 383 грн. 67 коп.
В іншій частині позову відмовити.

Cтягнути з Комунального підприємства
"Виробниче
житлово-ремонтно-експлуатаційне
об'єднання" Жовтоводської міської ради
на користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_2 судовий збір за розгляд
апеляційної скарги - 668 грн. 41 коп.»

Видати накази. Видачу наказів доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено
22.04.2014р.

Головуючий суддя М.О.Дармін
Суддя О.Г.Іванов Суддя

І.М.Подобєд