ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
16 тел. 235-24-26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2014 р.
Справа № 911/590/14

Господарський суд Київської області у
складі судді Лутак Т.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сінтез ресурс»до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бучанський завод
склотари»про стягнення 553 158, 28 грн.за
участю представників:

позивача:Карук О.О.відповідача:не
з'явився

суть спору:

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом про стягнення з
відповідача 553 158, 28 грн. заборгованості
за договором № 24/П від 24.04.2012 р, з яких: 474
000, 00 грн. - основного боргу, 42 543, 01 грн. -
пені, 10 024, 34 грн. - інфляційних втрат та 26
590, 93 грн. - 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач посилається на неналежне
виконання відповідачем своїх
договірних зобов'язань щодо сплати
вартості за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.02.2014 р. порушено
провадження у даній справі та
призначено її розгляд у судовому
засіданні на 17.03.2014 р.

До господарського суду Київської
області від представника позивача на
виконання ухвали суду від 25.02.2014 р.
надійшло власне письмове пояснення про
відсутність спору між тими ж сторонами,
про той же предмет і з тих же підстав б/н
б/д (вх. № 4723/14 від 17.03.2014 р.).

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.03.2014 р., за клопотанням
представника позивача, продовжено
строк розгляду спору у справі № 911/590/14
на п'ятнадцять днів до 10.05.2014 р. та
відкладено розгляд справи на 03.04.2014 р. у
зв'язку з нез'явленням у судове
засідання відповідача та неналежним
виконанням сторонами вимог суду.

Присутній у судовому засіданні 03.04.2014 р.
представник позивача надав суду
додаткові документи для залучення до
матеріалів справи, повністю підтримав
заявлені позовні вимоги та просив суд
їх задовольнити з підстав викладених у
позові.

Відповідач, належним чином
повідомлений про час, дату і місце
розгляду справи ухвалами суду від
25.02.2014 р. та від 17.03.2014 р., про що свідчать
наявні у матеріалах справи
повідомлення про вручення поштового
відправлення, у судове засідання не
з'явився, відзив на позовну заяву не
надав, про причини неявки суд не
повідомив

Враховуючи, що неявка відповідача в
судове засідання не перешкоджає
розгляду спору по суті та зважаючи на
обмежені ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України строки
вирішення спору, суд вважає за можливе
здійснити розгляд справи відповідно до
ст. 75 Господарського процесуального
кодексу України за відсутності
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами.

У судовому засіданні 03.04.2014 р.,
відповідно до ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, присутнього у судовому
засіданні, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

24.04.2012 р. між сторонами укладено договір
№ 24/П, відповідно до якого позивач
зобов'язується протягом дії договору
поставити у власність відповідача
пісок кварцевий сухий для скляної
промисловості ВС-030-МО (далі-товар), а
відповідач зобов'язаний прийняти товар
й оплатити його вартість.

Відповідно до абз. 2 п. 1.1 договору
найменування товару, який підлягає
відвантаженню, його кількість, ціна і
загальна вартість визначені в
підписаних сторонами Специфікаціях, що
додаються до договору і є його
невід'ємною частиною.

Пунктом 1.2 договору визначено, що право
власності на товар переходить до
відповідача з моменту його поставки на
залізничну станцію Вольногірськ
Придніпровської залізниці.

Згідно з п. 2.1 договору оплата
здійснюється в українських гривнях
прямим банківським переказом на основі
виставленого позивачем
рахунку-фактури на відвантажену партію
товару протягом 14 календарних днів з
моменту переходу права власності на
партію товару відповідно до п. 1.2
договору, за умови наявності у
відповідача оригіналів супровідних
документів: рахунку-фактури,
податкової накладної, видаткової
накладної; або за згодою сторін
договору, шляхом 100 % передоплати.

Відповідно до п. 3.1 договору поставка
товару за даним договором відбувається
на умовах СРТ (Інкотермс 2010) -
залізнична станція «Буча» або
самовивозом до складу відповідача.
Поставка товару здійснюється суворо до
графіку відвантаження, що зазначений в
замовленнях, які в письмовому вигляді
надаються відповідачем позивачу
щомісячно до 10 числа місяця, що передує
відвантаженню.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що
датою поставки кожної партії товару
вважається дата календарного штампу
про прийом вантажу до перевезення,
проставлена в залізничній накладній на
ст.Вольногірськ Придніпровської
залізниці.

Згідно з п. 3.3 договору кількістю
поставленої партії товару вважається
кількість, яка вказана у відповідному
товаро-транспортному документі -
залізничній накладній. При поставці
товару допускається відхилення від
вказаної в договорі кількості в межах
+/- 2 %.

Відповідно до п. 3.4 договору позивач
протягом 3-х дів з моменту поставки
партії товару висилає відповідачу
поштою оригінали документів щодо
відвантаження товару: рахунок- фактуру,
видаткову накладну, податкову
накладну.

Пунктом 4.1 договору визначено, що
відповідач здійснює приймання товару
за кількістю та якістю в порядку,
визначеному «Інструкцією про порядок
приймання продукції
виробничо-технічного призначення» за
якістю П-7 від 25.04.1966 р. і кількістю П-6
від 15.06.1965 р.

Згідно з п. 5.1 договору за невиконання
або неналежне виконання своїх
обов'язків, сторони несуть
відповідальність відповідно до
чинного законодавства України і цього
договору.

Відповідно до п. 5.2 договору у разі
порушення строків оплати товару
(партії товару), відповідач
зобов'язаний заплатити позивачу
неустойку (пеню) в розмірі 0,1 % (нуль
цілих одна десята відсотка) від суми
заборгованості за кожен календарний
день такого порушення строку оплати.

Пунктом 8.1 договору встановлено, що
даний договір вступає в силу з дати
його підписання і діє до 31.12.2012 р.

24.04.2012 р. між сторонами була підписана
Специфікація № 1 до договору № 24/П від
24.04.2012 р., в якій визначено: кількість,
ціну, вартість за партію і загальну
вартість товару та умови поставки.

На виконання умов договору № 24/П від
24.04.2012 р. позивач по видаткових
накладних № РН-0618021 від 18.06.2012 р. на суму
87685, 50 грн., № РН-0619018 від 19.06.2012 р. на суму
59398, 50 грн., № РН-0620040 від 20.06.2012 р. на суму
89323, 50 грн., № РН-0622013 від 22.06.2012 р. на суму
58 579, 50 грн., № РН-0622036 від 22.06.2012 р. на суму
28539, 00 грн., № РН-0622037 від 22.06.2012 р. на суму
43774,50 грн., № РН-0625017 від 25.06.2012 р. на суму
73531, 50 грн., № РН-0702045 від 02.07.2012 р. на суму
74266, 50 грн., № РН-0705029 від 05.07.2012 р. на суму
74403, 00 грн., № РН-0722012 від 22.07.2012 р. на суму
88452, 00 грн., № РН-0726023 від 26.07.2012 р. на суму
29683, 50 грн., № РН-0810007 від 10.08.2012 р. на суму
60039, 00 грн., № РН-0814027 від 14.08.2012 р. на суму
30177, 00 грн., № РН-0816062 від 16.08.2012 р. на суму
40981, 50 грн., № РН-0818005 від 18.08.2012 р. на суму
45192, 00 грн., № РН-0819011 від 19.08.2012 р. на суму
45234, 00 грн., № РН-0820023 від 20.08.2012 р. на суму
15120, 00 грн., № РН-0821022 від 21.08.2012 р. на суму
30 135, 00 грн., № РН-0825006 від 25.08.2012 р. на суму
105 714, 00 грн., № РН-0828018 від 28.08.2012 р. на
суму 30 145, 50 грн., № РН-0829011 від 29.08.2012 р. на
суму 90 405, 00 грн., по залізничних
накладних № 47629290 від 18.06.2012 р., № 47646674
від 19.06.2012 р., № 47719471 від 21.06.2012 р., № 47795703
від 22.06.2012 р., № 47759360 від 22.06.2012 р., № 47759360
від 22.06.2012 р., № 47894657 від 25.06.2012 р., № 45155405
від 02.07.2012 р., № 45271749 від 05.07.2012 р., № 45915220
від 23.07.2012 р., № 46066304 від 27.07.2012 р., № 46689071
від 13.08.2012 р., № 46689170 від 13.08.2012 р., № 46738688
від 15.08.2012 р., № 46815353 від 16.08.2012 р.. № 46880803
від 18.08.2012 р., № 46896924 від 19.08.2012 р., № 46949509
від 21.08.2012 р., № 46981619 від 21.08.2012 р., № 47122676
від 25.08.2012 р., № № 47111356 від 25.08.2012 р., № №
47227954 від 28.08.2012 р., № 47260930 від 29.08.2012 р. та
по відомостях вагонів поставив
відповідачу товар на загальну суму 1 200
780, 00 грн., а відповідач даний товар
отримав, що підтверджується наявністю
підписів та печаток відповідача на
вищезазначених видаткових накладних.

Проте, в порушення своїх договірних
зобов'язань, відповідач за поставлений
товар за вищезазначеними видатковими
та залізничними накладними
розрахувався частково на суму 726 780, 00
грн., що підтверджується наявними у
матеріалах справи довідками із
банківської установи вих. № 03-06/01/216 від
30.01.2014 р. та вих. № 03-06/01/541 від 18.03.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи
позивач звертався до відповідача з
претензією № 38 від 25.01.2013 р. з вимогою
про оплату заборгованості на суму 643 000,
00 грн. за договором № 24/П від 24.04.2012 р.,
яка виникла за відповідачем станом на
24.01.2013 р., що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового повідомлення від
29.01.2013 р.

Відповідачем була надана письмова
відповідь № 01/13 від 30.01.2013 р. на
претензію позивача № 38 від 25.01.2013 р., в
якій останній суму заборгованості у
розмірі 643 000, 00 грн. станом на 24.01.2013 р.
визнав повністю, проте свого обов'язку
не виконав, оплату за поставлений товар
не здійснив, що і стало підставою для
звернення до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вказані вимоги позивача підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Проаналізувавши зміст укладеного між
сторонами договору, суд дійшов
висновку, що за цивільно-правовими
ознаками цей договір є договором
поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих
Господарським кодексом України,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу (ч. 6 ст. 265
Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 1 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк товар у власність покупця для
використання його у підприємницькій
діяльності або в інших цілях, не
пов'язаних з особистими, сімейними,
домашніми або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу
України до договору поставки
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, якщо інше не
встановлено договором, законом або не
випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України передбачено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 173 Господарського кодексу
України передбачено, що один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Стаття 193 Господарського кодексу
України передбачає, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно
до вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частина друга цієї ж статті передбачає,
що кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст.193 Господарського
кодексу України не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 253 Цивільного кодексу України
передбачено, що перебіг строку
починається з наступного дня після
відповідної календарної дати або
настання події, з якою пов'язано його
початок.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно зі ст.610 Цивільного кодексу
України порушення зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідач заявлених до нього вимог не
спростував, належних та допустимих
доказів, які підтверджують виконання
ним зобов'язання за договором № 24/П від
24.04.2012 р. суду не надав.

З матеріалів справи вбачається, що між
позивачем та відповідачем було
підписано акт звірки
взаєморозрахунків станом на 31.12.2013 р. за
договором № 24/П від 24.04.2012 р., відповідно
до якого заборгованість Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Бучанський завод склотари» перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Синтез ресурс»
станом на 31.12.2013 р. складає 474 000, 00 грн.
Зазначений акт підписаний
повноважними представниками сторін та
скріплений печатками підприємств.

З огляду на вищевикладене та
враховуючи, що позивач передав товар на
виконання умов договору № 24/П від 24.04.2012
р., строк оплати відповідно до договору
настав, доказів оплати товару
відповідачем не надано, борг
відповідача перед позивачем на час
прийняття рішення не погашений, його
розмір підтверджується наявними
матеріалами справи, суд дійшов до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення з відповідача 474 000, 00 грн.
заборгованості за поставлений товар є
доведеними, обґрунтованими,
підтверджені належними доказами і
підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи, що відповідач
порушив строки виконання грошового
зобов'язання щодо здійснення
розрахунку за отриманий товар в строк
встановлений договором, позивач
відповідно до п.5.2. договору поставки №
24/П від 24.04.2012 р. просить стягнути з
відповідача пеню в розмірі 0,1 % від суми
заборгованості за період з 03.07.2012 р. по
03.01.2013 р., яка за розрахунком позивача
складає 42 543, 01 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ч. 3
ст. 549 Цивільного кодексу України).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України передбачено, що штрафні
санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Судом було перевірено розрахунок пені,
зроблений позивачем, та встановлено, що
сума пені є більшою, ніж заявлена
позивачем.
Оскільки в силу ч.2 ст.83
Господарського процесуального кодексу
України суд не має право виходити за
межі позовних вимог без відповідного
клопотання заінтересованої сторони,
суд прийшов до висновку про те, що
вимоги в цій частині позову підлягають
задоволенню, та підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача пеня у
розмірі 42 543, 01 грн.

Також, позивач просить стягнути з
відповідача 3 % річних від простроченої
суми за період з 03.07.2012 р. по 12.02.2014 р. у
розмірі 26 590, 93 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
три проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

Судом було перевірено розрахунок суми 3
% річних, зроблений позивачем, та
встановлено, що сума 3 % річних є
більшою, ніж заявлена позивачем.

Оскільки в силу ч.2 ст.83 Господарського
процесуального кодексу України суд не
має право виходити за межі позовних
вимог без відповідного клопотання
заінтересованої сторони, суд прийшов
до висновку про те, що вимоги в цій
частині позову підлягають задоволенню,
та підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача 3 % річних у розмірі 26
590, 93 грн.

Крім того, позивач в своїй позовній
заяві просить стягнути з відповідача
суму, на яку збільшився розмір
основного боргу внаслідок інфляційних
процесів, яка за розрахунком позивача
за липень 2012 р.- січень 2014 р. складає 10 024,
34 грн.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення.

Судом було перевірено розрахунок
інфляційних втрат, зроблений позивачем
і встановлено, що він є арифметично
невірним, оскільки позивачем було
невірно враховано розмір фактично
сплачених відповідачем коштів за
договором поставки № 24/П від 24.04.2012 р., з
урахуванням яких здійснювався
розрахунок суми, на яку збільшився
розмір боргу внаслідок інфляційних
процесів, та не враховано дефляцію, яка
мала місце у заявлений ним період.

Таким чином, за розрахунком суду,
зробленим за зазначений позивачем
період інфляційні втрати підлягають
частковому задоволенню, а саме у
розмірі 3 779, 99 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд частково
задовольняє вимоги позивача щодо
стягнення заборгованості за договором
поставки № 24/П від 24.04.2013 р., а саме у
розмірі 546 913, 93 грн., з яких: 474 000, 00 грн. -
основного боргу, 42 543, 01 грн. - пені, 26 590, 93
грн. - 3 % річних та 3 779, 99 грн. - інфляційні
втрати.

Оскільки спір виник внаслідок
неправомірних дій відповідача, то
судовий збір, відповідно до приписів
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
відповідача.

Враховуючи вищезазначене та керуючись
ст.ст. 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сінтез
Ресурс» задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Бучанський завод
склотари» (08292, Київська область, місто
Буча, вулиця Кірова, будинок 84,
ідентифікаційний код - 30530431) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сінтез Ресурс» (01601,
місто Київ, вулиця Мечникова, будинок 2,
літера А, ідентифікаційний код - 35647310)
474 000 (чотириста сімдесят чотири тисячі)
грн. 00 коп. - основного боргу, 42 543 (сорок
дві тисячі п'ятсот сорок три) грн. 01 коп.
- пені, 26 590 (двадцять шість тисяч п'ятсот
дев'яносто) грн. 93 коп. - 3 % річних, 3 779
(три тисячі сімсот сімдесят дев'ять)
грн. 99 коп.- інфляційних втрат та 11 064
(одинадцять тисяч шістдесят чотири)
грн. 00 коп. - судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги відповідно до ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України та може бути оскаржене в
порядку, передбаченому чинним
законодавством України.

Повне рішення складено: 09.04.2014 р.

Суддя
Т.В. Лутак