ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року Справа № 910/12342/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого Кочерової Н.О.
(доповідач),суддівІванової Л.Б.,
Самусенко С.С.,розглянувши касаційну
скаргу фірми "Т.М.М." - товариства з
обмеженою відповідальністюна
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 13.02.2014у
справі№ 910/12342 господарського суду
міста Києваза позовомкомунального
підприємства
"Київжитлоспецексплуатація" дофірми
"Т.М.М." - товариства з обмеженою
відповідальністютретя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача
товариство з обмеженою
відповідальністю
"Мангуст"провиселення з нежитлових
приміщеньза участю представників
сторін:

від позивача: Цимбаліст В.В., дов. від
08.01.2014

від відповідача: Полєжаєва К.О., дов. від
25.04.2013

від третьої особи: не з'явилися

ВСТАНОВИВ:

У червні 2013 року комунальне
підприємство
"Київжитлоспецексплуатація"
звернулося до господарського суду з
позовом до фірми "Т.М.М." - товариства з
обмеженою відповідальністю про
виселення відповідача з нежилих
приміщень на другому поверсі загальною
площею 517, 70 кв.м. та з нежилих приміщень
на третьому поверсі загальною площею
501, 60 кв.м. в будинку № 73 літер А на вул.
Ломоносова.

В обґрунтування вимог позивач,
посилаючись на ст. 387 ЦК України,
зазначив, що відповідачем безоплатно
та без належної правової підстави, за
відсутності відповідного договору
оренди використовуються нежилі
приміщення в будинку № 73-А на вул.
Ломоносова в м. Києві, які йому не
належать та які відповідно до рішення
виконавчого комітету Київської
міської ради № 26 від 13.01.1992 віднесено до
комунальної власності територіальної
громади м. Києва та згідно з
розпорядженням Представника
Президента України № 368 від 29.05.1992
закріплені на праві господарського
відання за позивачем.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 23.07.2013 (суддя: Мандриченко О.В.)
позов задоволено повністю, виселено
фірму "Т.М.М." - товариство з обмеженою
відповідальністю з нежилих приміщень в
будинку № 73 літера А на вул. Ломоносова
загальною площею 517,70 кв.м на II поверсі
та нежилих приміщень загальною площею
501,60 кв. м на III поверсі та передано
нежитлові приміщення комунальному
підприємству
"Київжитлоспецексплуатація". Стягнуто
з фірми "Т.М.М." - товариства з обмеженою
відповідальністю на користь
комунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація" 1147, 00 грн.
витрат по сплаті судового збору.

При цьому, місцевий господарський суд
виходив з того, що відповідач не мав
законних підстав для користування
спірними нежилими приміщеннями,
оскільки останні належать до
комунальної власності та перебувають
на балансі позивача, а договір оренди
щодо користування нежитловим
приміщенням між сторонами відсутній.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 13.02.2014 (колегія
суддів у складі: Куксов В.В. -
головуючий, Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.)
апеляційну скаргу фірми "Т.М.М." -
товариства з обмеженою
відповідальністю залишено без
задоволення, а рішення господарського
суду міста Києва від 23.07.2013 - без змін з
тих же підстав.

В касаційній скарзі фірма "Т.М.М." -
товариство з обмеженою
відповідальністю просить рішення
місцевого та постанову апеляційного
господарських судів скасувати та
прийняти нове рішення, яким відмовити у
задоволенні позовних вимоги,
посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, перевіривши
повноту встановлених судом обставин
справи та їх юридичну оцінку, Вищий
господарський суд України вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Зі змісту ст.1117 Господарського
процесуального кодексу України
вбачається, що завданням
господарського суду касаційної
інстанції є перевірка застосування
судом першої чи апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права на підставі встановлених судами
фактичних обставин справи.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій рішенням виконавчого
комітету Київської міської ради
народних депутатів № 26 від 13.01.1992 "Про
формування комунального майна міста та
районів" нежилий будинок № 73 на вул.
Ломоносова (згідно з поверховим планом
БТІ - вул. Ломоносова, 73 літера А)
віднесено до комунальної власності
територіальної громади м. Києва та
згідно з розпорядженням Представника
Президента України № 368 від 29.05.1992
закріплено на праві господарського
відання за позивачем - Державним
комунальним виробничим
житлово-ремонтним об'єднанням
(комунальне підприємство
"Київжитлоспецексплуатація").

22.05.2013 представниками КП
"Київжитлоспецексплуатація" проведена
перевірка щодо фактичного
використання нежилих приміщень у
будинку № 73 літер А на вул. Ломоносова в
м. Києві, за результатами якої складено
відповідний акт.

Зазначеним актом обстеження нежилих
приміщень від 22.05.2013, зокрема
встановлено, що фірма "Т.М.М." -
товариство з обмеженою
відповідальністю використовує нежилі
приміщення загальною площею 517, 7 кв.м.
на другому поверсі та нежилі
приміщення загальною площею 501, 6 кв.м.
на третьому поверсі вказаного будинку
для розміщення гуртожитку без
відповідних розпорядчих документів.

З огляду на викладене, позивач
звернувся до відповідача з вимогою №
155/1/11-2786 від 31.05.2013 про звільнення та
повернення за актом приймання-передачі
позивачу вказаних нежилих приміщень
другого та третього поверхів будинку №
73-А на вул. Ломоносова в м. Києві. Однак,
відповідач відповіді на вимогу не
надав, вимоги не задовольнив, що і стало
підставою для звернення позивача з
позовом у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного
кодексу України правом власності є
право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю
волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 317 ЦК України визначено зміст
права власності, частиною 1 якої
передбачено, що власникові належать
права володіння, користування та
розпорядження своїм майном. Власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319
ЦК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним, ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні.

Згідно ст. 327 ЦК України у комунальній
власності є майно, у тому числі грошові
кошти, яке належить територіальній
громаді. Управління майном, що є у
комунальній власності, здійснюють
безпосередньо територіальна громада
та утворені нею органи місцевого
самоврядування.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник
має право витребувати своє майно від
особи, яка незаконно, без відповідної
правової підстави заволоділа ним.

Зазначений засіб захисту права
власності застосовується в тому
випадку, коли власник фактично
позбавлений можливості володіти й
користуватися належною йому річчю,
тобто коли річ незаконно вибуває з його
володіння (віндикація). За вказаною
статтею власник має право витребувати
своє майно від особи, яка незаконно, без
відповідної правової підстави
заволоділа ним. Підставою
віндикаційного позову є обставини, які
підтверджують правомірність вимог
позивача про повернення йому майна з
чужого незаконного володіння (це факти,
що підтверджують право власності на
витребуване майно, вибуття його з
володіння позивача, перебування його в
натурі у відповідача та ін.). Ці та інші
обставини становлять предмет
доказування. Відтак, до істотних
обставин, що підлягають встановленню
судами в межах такого спору та
доводяться сторонами належними та
допустимими доказами відповідно до
ст.ст. 33 та 34 ГПК України належать
обставини справи щодо змісту майнових
прав позивача на спірне майно, а також
щодо перебування спірного майна у
володінні відповідача, підстави, за
якої здійснюється таке володіння.

Як вірно встановлено судами попередніх
інстанцій нежилий будинок № 73 літера А
на вул. Ломоносова в м. Києві віднесено
до комунальної власності
територіальної громади м. Києва, що
підтверджується рішенням виконавчого
комітету Київської міської ради
народних депутатів № 26 від 13.01.1992 "Про
формування комунального майна міста та
районів" та перебуває на праві
господарського відання за позивачем -
комунальним підприємством
"Київжитлоспецексплуатація") згідно
розпорядження Представника Президента
України № 368 від 29.05.1992.

За результатами проведеної позивачем
перевірки щодо фактичного
використання нежилих приміщень у
будинку № 73 літер А на вул. Ломоносова в
м. Києві було встановлено, що фірма
"Т.М.М." - товариство з обмеженою
відповідальністю використовує нежилі
приміщення загальною площею 517, 7 кв.м.
на другому поверсі та нежилі
приміщення загальною площею 501, 6 кв.м.
на третьому поверсі вказаного будинку
для розміщення гуртожитку без
відповідних розпорядчих документів.
Факт використання відповідачем
вказаних приміщень підтверджується
актом обстеження нежилих приміщень в
будинку № 73 літер А на вул. Ломоносова
від 22.05.2013 та не заперечується самим
відповідачем.

Згідно зі ст. ст. 2, 3 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" правовою підставою зайняття
комунального майна є договір оренди.

Однак, як встановлено судами, між
комунальним підприємством
"Київжитлоспецексплуатація" та фірмою
"Т.М.М." - товариством з обмеженою
відповідальністю відсутні договірні
відносини, у зв'язку з чим суди
попередніх інстанцій дійшли
обґрунтованого висновку про
відсутність у відповідача правових
підстав для користування вказаними
нежилими приміщеннями, які йому не
належать.

При цьому, колегія суддів касаційної
інстанції не бере до уваги посилання
відповідача на укладений між ним та ТОВ
"Мангуст" договір суборенди приміщення
№ 1/13 від 01.06.2013, як на доказ, який
свідчить про наявність у відповідача
законних підстав для зайняття спірних
приміщень, з огляду на таке.

Як вірно встановлено судом апеляційної
інстанції, відповідно до укладеного
між ТОВ "Мангуст, як суборендодавцем, та
відповідачем, як суборендарем,
договору суборенди приміщення № 1/13 від
01.06.2013 суборендодавець передав, а
суборендар прийняв у тимчасове платне
користування і володіння - суборенду
нежитлове приміщення, розташоване за
адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 73
площею 100.00 кв.м,. яке надане у
користування суборендодавцю на умовах
оренди на підставі договору оренди б/н
від 01.06.2012 р. з ЗАТ "Софія-488", яке є
власністю останнього згідно договору
купівлі-продажу нежилих приміщень
комунальної власності №1098 від 22.12.2005.

Разом з цим, згідно вказаного договору
купівлі-продажу нежилих приміщень
комунальної власності шляхом викупу №
1098 від 22.12.2005 закрите акціонерне
товариство "Софія-488" набуло право
власності на нежитлові приміщення
загальною площею 238,80 кв.м в будинку № 73
літер А на вул. Ломоносова, які
розташовані на першому поверсі
зазначеного будинку. Зазначене також
підтверджено тим, що до дати
приватизації вказаних нежилих
приміщень ЗАТ "Софія" використовувало
приміщення першого поверху вказаного
будинку на підставі договору оренди №
01/0860 від 29.05.2003, укладеного з КП
"Київжитлоспецексплуатація". Водночас,
предметом позову у даній справі є
виселення відповідача із нежилих
приміщень загальною площею 517,70 кв.м на
другому поверсі та з нежилих приміщень
загальною площею 501,60 кв.м на третьому
поверсі в будинку № 73 літер "А" по вул.
Ломонсова в м. Києві.

З огляду на викладене твердження
відповідача про наявність у нього
законний підстав для зайняття спірних
приміщень є необґрунтованими та
недоведеними, а надані ним докази
законного використання приміщень є
неналежними, оскільки стосуються інших
приміщень, ніж ті , що є предметом спору
у даній справі.

Врахувавши наведене, суди попередніх
інстанцій обґрунтовано відмовили у
задоволенні позовних вимог.

Крім того, суд апеляційної інстанцій
також вірно відхилив посилання
відповідача на порушення місцевим
господарським судом норм
процесуального права в частині
неповідомлення вчасно про час та місце
судового засідання, оскільки такі
твердження відповідача спростовуються
матеріалами справи.

Як встановлено судом апеляційної
інстанції та підтверджено матеріалами
справи, ухвала господарського суду
міста Києва від 01.07.2013 про порушення
провадження у справі та призначення
розгляду справи на 16.07.2013 отримана
відповідачем 08.07.2013, про що свідчить
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення.
Представник відповідача в судове
засіданні господарського суду міста
Києва 16.07.2013 не з'явився, у зв'язку з чим
ухвалою від 16.07.2013 господарський суд
міста Києва відклав розгляд справи на
23.07.2013. Згідно рекомендованого
повідомлення про вручення поштового
відправлення ухвала про відкладення
розгляду справи від 16.07.2013 отримана
відповідачем 22.07.2013, тобто за день до
судового засідання.

З огляду на викладене, посилання
скаржника на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права
при винесенні оскаржуваних рішення та
постанови не знайшли свого
підтвердження, в зв'язку з чим підстав
для зміни чи скасування зазначених
судових актів колегія суддів не вбачає.

Таким чином, матеріали справи свідчать
про те, що виносячи оскаржуване
рішення, місцевий господарський суд
всебічно, повно і об'єктивно дослідив
матеріали справи в їх сукупності, дав
вірну юридичну оцінку обставинам
справи та прийняв рішення, яке
відповідає вимогам закону та
обставинам справи. Переглядаючи справу
повторно, в порядку ст.101 ГПК України,
господарський суд апеляційної
інстанції правильно залишив прийняте
рішення без змін. Постанова
апеляційного господарського суду, якою
рішення господарського суду першої
інстанції про задоволення позову
залишене без змін, відповідає вимогам
закону, прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фірми "Т.М.М." -
товариства з обмеженою
відповідальністю залишити без
задоволення, а постанову Київського
апеляційного господарського суду від
13.02.2014 у справі № 910/12342/13 - без змін.

Головуючий
Н. Кочерова

Судді
Л. Іванова

С. Самусенко