ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р.Справа № 922/870/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Харківгаз", м. Харків до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Антік", м. Харків
про стягнення 3305,78 грн. за участю
представнииків сторін:

позивача - Василенко Г.В., за довіренстю
№ 3926 від 26.12.2013 року;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Харківгаз" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро - Антік" про
стягнення 3305,78 грн. Судові витрати
позивач просить суд покласти на
відповідача. Свої позовні вимоги
обґрунтовує неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов`язань за
договором по технічному
обслуговуванню шкафного регуляторного
пункту № 123 від 10.01.2012 року щодо оплати
наданих послуг.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 13 березня 2014
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 01 квітня 2014
року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 01.04.2014 року
представник позивача надав заяву (вх. №
10842) про долучення документів.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 01.04.2014 року
розгляд справи було відкладено на
14.04.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 14.04.2014 року позовні вимоги
підтримав повністю, просив суд позов
задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 14.04.2014 року не з'явився,
документів, витребуваних судом та
відзиву на позовну заяву, не надав, про
час та місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
про, що свідчить поштове повідомлення,
яке повернулося на адресу суду з
відміткою про отримання.

Присутній в судовому засіданні 14
квітня 2014 року представник позивача
підтримав позовні вимоги та вважає за
можливе розглянути справу по суті в
даному судовому засіданні без участі
представника відповідача, пояснив, що
ним надані всі документи, які необхідні
для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 01 квітня 2014
року сторони попереджені про розгляд
справи за наявними в ній матеріалами у
разі неявки представників сторін у
судове засідання та ненадання
витребуваних судом документів.
Враховуючи це, враховуючи також
достатність часу, наданого сторонам
для підготовки до судового засідання
та підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника позивача,
судом встановлено наступне.

10.01.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «Харківгаз» (позивач) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Агро - Антік» було
укладено договір № 123, у відповідності
до умов якого, позивач зобов`язується
виконати роботу по технічному
обслуговуванню ШРП, газопроводу -
загальною довжиною 1056,5 м.п. за адресою:
с. Комсомольське, а відповідач
зобов`язується оплачувати послуги
позивача.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна
договору визначається згідно даного
договору (додаток № 1), який є
невід`ємною частиною даного договору і
складає 14480,52 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору відповідач
проводить оплату послуг позивачу
згідно актів виконаних робіт наданих
останнім, до 25 числа поточного місяця
кварталу, шляхом перерахування
грошових коштів на розрахунковий
рахунок позивача.

Відповідно до п. 3.3 договору оплата
вартості робіт повинна бути проведена
відповідачем на протязі 10 банківських
днів після одержання рахунків.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Отже, за юридичною природою вказаний
договір є договором про надання послуг.

На виконання умов вищезазначеного
договору, позивачем було надано
відповідачу послуги з технічного
обслуговування, що підтверджується
актом приймання виконаних робіт від
12.12.2012 року на суму 6022,58 грн. (а.с. 12), в
якому зазначена підстава договір № 123
від 10.01.2012 року. Наданий акт приймання
виконаних робіт підписаний обома
сторонами та скріплений печатками.

На підставі вищезазначеного акту
позивачем було виставлено відповідачу
рахунок - фактуру № 478 від 12.12.2012 року на
суму 6022,58 грн. (а.с. 13).

Відповідач в порушення п.3.3 договору
свої зобов'язання належним чином не
виконав, а здійснив лише часткову
оплату в сумі 3000,00 грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№ 510 від 09.01.2013 року на суму 2000,00 грн. та
платіжним дорученням № 84 від 04.04.2013
року на суму 1000,00 грн. (наявні в
матеріалах справи), в яких зазначена
підстава договір № 123 від 10.01.2012 року.

Внаслідок неналежного виконання
відповідачем своїх зобов'язань, у нього
виникла заборгованість в сумі 3022,58 грн.
(основна заборгованість), що й стало
підставою для звернення позивача до
суду.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Згідно зі ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України:
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

В силу вимог ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов`язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України та ст. 174
Господарського кодексу України.

Названі норми передбачають, що
господарські зобов'язання можуть
виникати безпосередньо з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 525 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов`язання
(неналежне виконання).

За приписами ст.193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України, яка містить
аналогічні положення, зобов`язання
повинні виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Враховуючи, що у відповідності до ст. 526
ЦК України та ст. 193 ГК України
зобов'язання повинні виконуватись
сторонами у встановлених договором або
законом порядку і строках, приймаючи до
уваги викладені обставини; доведеність
з боку позивача факту надання послуг з
технічного обслуговування шкафного
регуляторного пункту та недоведеність
з боку відповідача факту повного
розрахунку з позивачем за надані
послуги за цим актом, суд визнає вимоги
позивача щодо стягнення з відповідача
заборгованості у розмірі 3022,58 грн.
обґрунтованими, правомірними,
доведеними матеріалами справи, не
спростованими відповідачем та такими,
що підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 104,96 грн. 3% річних
та 22,05 грн. інфляційних витрат, суд
зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено,
що боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений факт
прострочення відповідачем виконання
основного грошового зобов'язання,
вимога про стягнення 3% річних в сумі
104,96 грн. та інфляційні витрати в сумі
22,05 грн. заявлені позивачем
обґрунтовано, доведені матеріалами
справи, вірно нараховані та підлягають
задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача,
нарахованих позивачем 156,18 грн. пені,
суд зазначає наступне.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що за
несвоєчасне виконання п. 3.2, 3.3 даного
договору, відповідач сплачує позивачу
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла на момент
прострочення платежу, від неоплаченої
суми за кожний день такого
прострочення.

Відповідно до ст. 611 ЦК одним з
наслідків порушення зобов'язань є
сплата неустойки, розмір якої
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Зважаючи на вищевикладене, позивачем
обґрунтовано нараховано відповідачу
пеню на суму заборгованості у розмірі
156,18 грн., розрахунок пені перевірено
судом з урахуванням вимог діючого
законодавства.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судовий збір у даній справі
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України;
ст.ст. 11, 526, 549, 611, 612, 623-629, 901 Цивільного
кодексу України; ч. 1 ст. 174, ст. 193
Господарського кодексу України; ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Агро - Антік» (61020, м.
Харків, провулок Метизний, 5, р/р 656,
МФО 321983, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Харківгаз» (61109, м. Харків, вул.
Безлюдівська, 1, р/р 4001 в ПАТ «КБ
«Надра» м. Київ, МФО 380764, ) 3022,58 грн. суми основної
заборгованості, 104,96 грн. суми 3% річних,
156,18 грн. суми пені та 1827,00 грн. витрат зі
сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 16.04.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/870/14