донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

23.04.2014р.
справа №5006/8/126/2012(5023/3532/12)

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді (доповідача): Будко
Н.В.

Суддів: Москальової І.В., М'ясищева А.М.

Секретар: Прожерін О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Киричук Г.В. по дов.;

від третьої особи: не з'явився.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
м. Київ

на рішення господарського суду
Донецької області від 11.09.2013р. (повний
текст від 16.09.2013р.) у справі
№5006/8/126/2012(5023/3532/12) (головуючий суддя
Бокова Ю.В., судді Сгара Е.В., Уханьова
О.О.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк», м. Київ

до Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ВУСО», м. Донецьк

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - ОСОБА_3, м. Барвінкове
Харківської області

про стягнення страхового
відшкодування в сумі 85 244,11грн., 3% річних
в сумі 5 983,44грн., інфляційних витрат в
сумі 7 757,21грн. та пені в сумі 31 284,59грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне
товариство «Укрсоцбанк», м. Київ,
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до
відповідача, Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»,
м. Донецьк в особі Представництва у м.
Харкові, про стягнення страхового
відшкодування в сумі 85 244,11грн., 3% річних
в сумі 5 983,44грн., інфляційних витрат в
сумі 7 757,21грн. та пені в сумі 31 284,59грн.

Ухвалою від 08.08.2012р. господарський суд
Харківської області порушив
провадження у справі №5023/3532/12 та в
порядку ст.27 ГПК України залучив до
участі у справі у якості третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні позивача ОСОБА_3, м.
Барвінкове Харківської області.

29.08.2012р. позивач звернувся до
господарського суду із заявою про
вжиття заходів забезпечення позову,
яка ухвалою від 29.08.2012р. була залишена
без задоволення. Крім того, ухвалою від
29.08.2012р. господарський суд Харківської
області в порядку ст.ст.15, 17 ГПК України
передав справу №5023/3532/12 за
територіальною підсудністю до
господарського суду Донецької області.

Ухвалою від 06.09.2012р. господарський суд
Донецької області прийняв зазначену
справу до свого провадження та
присвоїв їй номер 5006/8/126/2012(5023/3532/12).

09.01.2013р. господарський суд на підставі
ст.ст.41, 79 ГПК України призначив судову
автотоварознавчу експертизу та
зупинив провадження у праві, 23.05.2013р. на
адресу суду надійшов висновок
Донецького науково-дослідного
інституту судових експертиз №159/27 від
21.05.2013р., та ухвалою від 18.06.2013р.
провадження у справі 35006/8/126/2012(5023/3532/12)
було поновлено.

11.09.2013р. господарським судом Донецької
області було прийнято рішення у
зазначеній справі, яким заявлені
позовні вимоги задоволено частково,
стягнуто з ПрАТ «СК «ВУСО» на користь
ПАТ «Укрсоцбанк» страхове
відшкодування в сумі 85 244,11грн., у
задоволенні решти позову відмовлено.
Висновок про часткове задоволення
позову суд першої інстанції
обґрунтував посилаючись на приписи
ст.ст.979, 985 ЦК України, ст.16 Закону
України «Про страхування», прийнявши
до уваги умову укладеного між
відповідачем та третьою особою
договору страхування та наявний в
матеріалах справи звіт №03/08/10 про
оцінку вартості пошкодженого
дорожнього транспортного засобу від
06.08.2010р. Стосовно вимог про стягнення
пені, 3% річних та інфляційних
господарський суд зазначив, що
оскільки позивач своїм правом щодо
звернення до відповідача стосовно
страхового відшкодування в
добровільному порядку не скористався,
вимог щодо виплати страхового
відшкодування не направляв,
прострочення виконання зобов'язання
щодо виплати страхового відшкодування
у відповідача перед позивачем
відсутнє, тому нарахування штрафних
санкцій у даному випадку є
безпідставним та такі вимоги
задоволенню не підлягають.

Не погодившись з винесеним рішенням,
позивач звернувся до Донецького
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
рішення суду першої інстанції
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог про
стягнення пені, 3% річних та
інфляційних, та прийняти в цій частині
нове рішення про задоволення вказаних
вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги заявник посилається на те, що за
умовами договору страхування та
приписами чинного цивільного
законодавства страхове відшкодування
виплачується страховиком на підставі
письмової заяви страхувальника
(третьої особи у справі). Така заява від
10.03.2010р. міститься в матеріалах справи.
Проте, в порушення умов договору та
закону, відповідач у встановлені
строки відмовився здійснювати
страхове відшкодування, чим порушив
права третьої особи як страхувальника
та позивача як вигодонабувача за
договором страхування. Таким чином,
оскільки зобов'язання відповідача у
даному випадку є грошовим, за його
невиконання настає відповідальність,
передбачена ст.625 ЦК України, тобто
відповідач повинен сплатити страхове
відшкодування та визначені штрафні
санкції на користь позивача як
вигодонабувача за договором
страхування.

Вищевикладене, на думку заявника, не
було прийнято до уваги судом першої
інстанції, що є підставою для
часткового скасування рішення
господарського суду Донецької області
від 11.09.2013р. у справі №5006/8/126/2012(5023/3532/12).

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач вважає викладені в ній
доводи необґрунтованими, у зв'язку з
чим просить рішення суду першої
інстанції залишити без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою від 21.10.2013р. за клопотанням
відповідача Донецький апеляційний
господарський суд в порядку ст.ст.41, 79
ГПК України призначив по справі
№5006/8/126/2012(5023/3532/12) судову
автотоварознавчу експертизу,
проведення якої доручив Харківському
науково-дослідному інституту судових
експертиз, та зупинив провадження у
справі. 27.03.2014р. на адресу Донецького
апеляційного господарського суду
надійшло повідомлення експерта про
неможливість дати висновок, у зв'язку з
чим ухвалою від 28.03.2014р. апеляційне
провадження у справі №5006/8/126/2012(5023/3532/12)
було поновлено.

22.04.2014р. на адресу апеляційного
господарського суду надійшли
клопотання позивача та третьої особи
про відкладення розгляду справи у
зв'язку з неможливістю забезпечити
явку уповноважених представників у
судове засідання через нестабільну
політичну ситуацію в країні та
напружену ситуацію в Донецькій
області. Судовою колегією у
задоволенні вказаних клопотань
відмовлено за недоцільністю. Крім того,
ухвалою про поновлення апеляційного
провадження від 28.03.2014р. явка
представників сторін не визнавалась
обов'язковою, у зв'язку з чим
апеляційний господарський суд вважає
за можливе розглянути апеляційну
скаргу за відсутності вказаних
представників за наявними у справі
матеріалами.

Судовий процес в апеляційній інстанції
фіксувався за допомогою технічних
засобів фіксації в порядку,
передбаченому ст. 81-1 ГПК України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі розгляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
доказами повторно розглядає справу.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника
відповідача, обговоривши доводи
апеляційної скарги, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню,
виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що
14.08.2007р. між ЗАТ «СК «ВУСО»
(правонаступник - ПрАТ «СК «ВУСО») та
ОСОБА_3 було укладено договір
добровільного страхування наземного
транспорту №57766-20-02, за умовами якого
відповідач застрахував третій особі
майнові інтереси у відповідності з
чинним законодавством, пов'язані з
володінням, користуванням та
розпорядженням транспортним засобом -
Dodge Caliber держ.номер НОМЕР_2. За умовами
п.1.3 договору, застраховане ТЗ є
предметом договору застави, що є
забезпеченням зобов'язань
страхувальника перед Дзержинським
відділенням ХВД АКБ «Укрсоцбанк»
(вигодонабувачем) за кредитним
договором.

Відповідно до п.4.6 договору, після
внесення останнього страхового
платежу він діє до 13.08.2014р. (включно).

Пунктами 3.1, 3.2 сторони встановили, що
заявлена вартість ТЗ на момент
страхування складає 145 700,00грн. страхова
сума за договором на указані роки
страхування складає: 1й рік - 145 700,00грн.,
2й - 131 130,00грн., 3-й - 118 017,00грн., 4й - 106
215,30грн., 5-й - 95 593,77грн., 6-й - 86 034,39грн., 7-й -
77 430,95грн.

Розділом 4 договору визначено, зокрема,
страхові випадки та розмір франшизи.
Так, за умовами пункту 4.1.1 договору,
страховим випадком є пошкодження або
знищення ТЗ внаслідок ДТП - події, яка
сталась при русі ТЗ, в результаті якого
спричинено шкоду застрахованому ТЗ.
Відповідно до п.4.1.6, франшиза по повній
загибелі ТЗ в результаті страхового
випадку, зазначеному в п.4.1.1 договору,
складає 7% - 10 199,00грн.

Згідно п.9.1.1-9.1.3 договору, для
підтвердження настання страхового
випадку та визначення розміру
спричиненого збитку, страхувальник
зобов'язаний надати страховику
наступні документи: заяву на виплату
страхового відшкодування встановленої
страховиком форми, оригінал договору
страхування, копію водійського
посвідчення особи, що керувала ТЗ,
довідку ДАЇ про ДТП, копію протоколу
огляду місця події (за можливістю),
копію протоколу огляду та перевірки
технічного стану ТЗ (за можливістю),
копію схеми ДТП (за можливістю).

У відповідності з п.10.1 договору,
страхове відшкодування сплачується
страховиком на підставі письмової
заяви страхувальника (його
представника) та страхового акту про
визнання випадку «страховим», що
складається страховиком на підставі
документів, що підтверджують факт
настання страхового випадку і розмір
спричинених збитків. Страхове
відшкодування сплачується лише після
того, як повністю будуть встановлені
причини страхового випадку і сума
збитку. Страхове відшкодування може
бути виплачене частками у декілька
етапів (згідно заяви страхувальника),
якщо у страховика є на те підстави.
Страхувальник зобов'язаний надати
страховику всі необхідні документи на
підтвердження факту настання
страхового випадку та розміру збитку,
зазначені в п.9 договору. У разі не
надання зазначених документів
страховик має право відмовити
страхувальнику у виплаті страхового
відшкодування як в цілому, так і в
частині збитку, що не підтверджений
такими документами (п.10.2 договору).

У разі пошкодження застрахованого ТЗ,
внаслідок якого відсутня технічна
можливість виконання
ремонтно-відновлювальних робіт, що
забезпечують усунення пошкоджень, які
виникли в результаті настання
страхового випадку, або якщо вартість
таких робіт перевищує 75% дійсної
вартості ТЗ на момент настання
страхового випадку (повна загибель ТЗ)
страхувальник має право звернутись до
страховика із заявою про відмову від
своїх прав на застрахований ТЗ на
користь страховика з метою отримання
страхового відшкодування в повному
обсязі. Страховик у кожному
конкретному випадку залишає на власний
розсуд вирішення питання про прийняття
відмови страхувальника від
застрахованого ТЗ (п. 10.6 договору). У
разі відмови страховика задовольнити
заяву страхувальника про відмову від
прав на застрахований ТЗ (або за
відсутності такої заяви) розмір
спричинених збитків дорівнює меншій
сумі з: 1) дійсної вартості ТЗ на момент
настання страхового випадку за
вирахуванням вартості залишків,
придатних для подальшого використання;
2) страхової суми по ТЗ за вирахуванням
вартості залишків, придатних для
подальшого використання (п.10.6.2
договору).

Виплата страхового відшкодування
здійснюється страховиком особам,
зазначеним страхувальником, якщо інше
не передбачене листом вигодонабувача
(10.22 договору).

З матеріалів справи вбачається, що
6.03.2010р. приблизно о 14-00год. транспортний
засіб під керуванням водія ОСОБА_4,
право на управління яким визначено в
свідоцтві про реєстрацію
транспортного засобу - НОМЕР_3, потрапив
в дорожньо-транспортну пригоду,
внаслідок чого стався страховий
випадок, визначений підпунктом 4.1.1
договору страхування.

На виконання п.п.8.1.2. договору
страхувальником було здійснено
повідомлення представника ЗАТ «СК
«ВУСО» про настання страхового
випадку. Внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди водія
автомобілю було госпіталізовано в
хірургічне відділення Барвінківської
ЦРЛ з діагнозом закритий оскольчатий
перелом в/з та н/з лівого стегна зі
зміщенням уламків, де його було
оглянуто психіатром-наркологом на стан
алкогольного сп'яніння, при цьому даних
про алкогольне сп'яніння не виявлено,
про що видано відповідно довідку. О 14-10
год. було здійснено повідомлення до
чергової частини Барвінківського РВ
УМВСУ в Х/о. Дана пригода зареєстрована
до ЖРЗПЗ №263 від 06.03.2010р. і на місце
події було направлено
слідчо-оперативну групу. Учасниками
слідчо-оперативної групи були складено
протокол огляду місця пригоди від
06.03.2010р.; схема ДТП; відібрані пояснення
водія транспортного засобу ОСОБА_4

10.03.2010р. страхувальником за договором
ОСОБА_3 було подано заяву на виплату
страхового відшкодування з додаванням
документів, визначених договором.
Проте, 28.05.2010р. нею було отримано листа
від відповідача з повідомленням про
відмову у виплаті суми страхового
відшкодування, в якому страховик
посилався на те, що не здійснювалось
інформування про ДТП компетентних
органів та не проводилось медичне
обстеження водія ОСОБА_4 на стан
сп'яніння.

Враховуючи викладене і посилаючись на
те, що страховик в односторонньому
порядку відмовився від виконання свого
договірного зобов'язання, чим порушив
право страхувальника на отримання
страхового відшкодування, ОСОБА_3
звернулась до Київського районного
суду м. Харкова із позовом до ЗАТ «СК
«ВУСО» в особі представництва у м.
Харкові, третя особа - ПАТ «Укрсоцбанк»,
про стягнення страхового
відшкодування.

Рішенням Київського районного суду м.
Харкова від 18.04.2011р. у справі №2018/2-725/11
було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3
та стягнуто з ЗАТ «СК «ВУСО» на користь
ПАТ «Укрсоцбанк» 85244,11грн. страхового
відшкодування, 1331,21грн. 3% річних та 16
196,38грн. пені за несвоєчасну виплату
страхового відшкодування. Ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 20.06.2011р. зазначене рішення
районного суду було залишено без змін.

На виконання означених судових рішень
платіжними дорученнями №13413 та №13414
від 02.11.2011р. ПрАТ «СК «ВУСО»
перерахувало на користь ПАТ
«Укрсоцбанк» 85 244,11грн. та 12 816,98грн.
відповідно, проте ухвалою Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 26.10.2011р. зазначені судові акти
було скасовано та залишено без
розгляду позовну заяву ОСОБА_3

Ухвалою Київського районного суду м.
Харкова від 23.01.2012р. у справі №2018/235/2012
(залишена без змін ухвалою
апеляційного суду Харківської області
від 14.05.2012р.) ПАТ «Укрсоцбанк» було
зобов'язано повернути ПрАТ «СК «ВУСО»
грошові кошти в розмірі 98 061,09грн.,
отримані за рішенням Київського
райсуду м. Харкова від 18.04.2011р.
по справі №2018/2-725/11. Зазначені кошти
були повернути Банком 29.10.2012р. згідно
меморіального ордеру №8883 на суму 98
061,09грн.

Разом з цим, посилаючись на
безпідставне невиконання страховиком
обов'язку за договором страхування
щодо своєчасної виплати належної до
сплати суми страхового відшкодування
по страховому випадку від 06.03.2010р.,
позивач як вигодонабувач звернувся до
господарського суду з відповідним
позовом про стягнення основного боргу
та штрафних санкцій за договором
страхування №57766-20-02 від 14.08.2007р.

Як вже зазначалось вище, господарський
суд заявлені позовні вимоги
задовольнив частково.

Оцінюючи правильність застосування
господарським судом Донецької області
норм чинного законодавства, судова
колегія не може повністю погодитись з
таким висновком з наступних підстав.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (сплатити
гроші), а кредитор має право вимагати
від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають зокрема з
договору або іншого правочину.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Аналогічні положення містить ст. 193 ГК
України.

Статтею 979 Цивільного кодексу України
(ЦК України) передбачено, що за
договором страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Відповідно до ст.ст. 988, 990 ЦК України,
страховик зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити страхову
виплату у строк, встановлений
договором, та здійснює страхову
виплату відповідно до умов договору на
підставі заяви страхувальника або
іншої особи, визначеної договором, і
страхового акта (аварійного
сертифіката).

Крім того, за приписами ст. 8 Закону
України «Про страхування», страхова
компанія при настанні страхового
випадку сплачує страхувальнику
страхове відшкодування.

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про
обов`язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті ДТП життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно положень ст. 25 Закону України
«Про страхування», здійснення
страхових виплат і виплата страхового
відшкодування проводиться страховиком
згідно з договором страхування на
підставі заяви страхувальника (його
правонаступника або третіх осіб,
визначених умовами страхування) і
страхового акта (аварійного
сертифіката), який складається
страховиком або уповноваженою ним
особою (аварійним комісаром) у формі, що
визначається страховиком.

За матеріалами справи, внаслідок ДТП
від 06.03.2010р. відбулась повна загибель
застрахованого автомобіля, у зв'язку з
чим при розрахунку спричинених
страхувальнику збитків необхідно
враховувати умови п.10.6.2 договору
страхування та п.4.1.6 договору
(франшиза): від страхової суми на момент
вчинення ДТП (п.3.2 договору) необхідно
відняти суму утилізаційної вартості
пошкодженого авто та розмір франшизи.
Тобто, оскільки страхова сума та
франшиза чітко визначені умовами
договору, в даному випадку необхідним є
встановлення вартості залишків
пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля,
які придатні для подальшого
використання.

В матеріалах справи наявний наданий
позивачем звіт про оцінку пошкодженого
дорожнього транспортного засобу №03/08/10
від 11.08.2010р. (дата оцінки - 06.08.2010р.),
складений ФОП ОСОБА_5, відповідно якого
вартість пошкодженого автомобіля DODGE
CALIBER НОМЕР_2 складає 19 370,16грн. Водночас,
відповідачем до матеріалів справи було
надано звіт №58 від 26.10.2010р. про
автотоварознавче дослідження з оцінки
транспортного засобу, відповідно якого
утилізаційна вартість автомобіля DODGE
CALIBER НОМЕР_2 складає 40 836,40грн.

Оскільки зазначене питання є суттєвим
для вирішення даного спору по суті, за
умови наявності в матеріалах справи
двох звітів, відомості за якими суттєво
різняться, Донецьким апеляційним
господарським судом ухвалою від
21.10.2013р. було призначено судову
автотоварознавчу експертизу у справі
№5006/8/126/2012(5023/3532/12). На вирішення
експерта суд поставив наступне
запитання: «Яка вартість залишків,
придатних для подальшого використання
транспортного засобу Dodge Caliber НОМЕР_2,
відповідно до протоколу (акту) огляду
транспортного засобу №03/08/10 від 06.08.2010р.
станом на момент цього огляду?».

27.03.2014р. на адресу апеляційного
господарського суду надійшло
повідомлення про неможливість надання
висновку експертизи №2420 від 11.03.2014р., в
якому експерт Харківського
науково-дослідного інституту судових
експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса
зазначив, що вартість утилізації
залишків автомобіля DODGE CALIBER НОМЕР_2
визначається як сума ринкової вартості
технічно справних складників та
вартості металобрухту складників, що
залишились. Перелік технічно справних
працездатних складників КТЗ
визначається на підставі результатів
їх діагностування на спеціалізованому
для даної моделі КТЗ підприємстві
автосервісу, а у разі необхідності -
дефектування, згідно п.7.20 «Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів».
Вартість технічно справних складників
визначається відповідно до вимог п.7.36
та підпунктів 8.5.10-8.5.12 пункту 8.5
Методики з урахуванням коефіцієнта
фізичного зносу та з відніманням
вартості робіт з їх демонтажу,
діагностування, дефектування, витрат,
пов'язаних з їх продажем у регіоні
(складські, транспортні, торговельні
витрати та інше), суми податків, зборів,
інших обов'язкових платежів та
прибутку, що очікується від реалізації
складників на вторинному ринку.
Зазначені витрати, окрім вартості
робіт з демонтажу, діагностування,
дефектування складників, мають бути
здані як вихідні дані замовника оцінки
або визначені залученими до оцінки
фахівцями у галузі економіки. В наданих
додаткових матеріалах справи вказано,
що дефектування автомобіля DODGE CALIBER
НОМЕР_2 ПрАТ «СК «ВУСО» не проводилось.
Виходячи з цього, за висновком
експерта, перелік працездатних
складових, вказаних в протоколі (акті)
огляду транспортного засобу та
встановлених під час огляду 06.08.2010р.,
складений на підставі візуального
огляду без проведення діагностування
та дефектування складників на
спеціалізованому ремонтному
підприємстві з врахуванням вимог,
встановлених нормативно-технічною
документацією. Згідно наданих
матеріалів інформація щодо вартості
робіт з демонтажу, діагностування,
дефектування, витрат, пов'язаних з
продажем у регіоні (складські,
транспортні, торговельні витрати та
інше) технічно справних складників, а
також суми податків, зборів та інших
обов'язкових платежів і прибутку, що
очікується від реалізації складників
на вторинному ринку відсутня. З огляду
на викладене, експерт повідомив, що
надати відповідь на поставлене питання
не надається можливим.

Враховуючи викладене, апеляційний
господарський суд дійшов висновку, що з
огляду на встановлену експертом
відсутність в матеріалах справи даних,
достатніх для визначення
утилізаційної вартості пошкодженого
застрахованого автомобіля, ні
позивачем, ні відповідачем не доведено
належними і допустимими доказами
розміру вартості залишків
пошкодженого ТЗ, що дало б можливість
вирахувати розмір належного до сплати
страхового відшкодування. Апеляційний
господарський суд погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про неприйняття до уваги звіту
автотоварознавчого дослідження від
26.08.2010р. №58, наданого відповідачем, з
огляду на його невідповідність
Методиці проведення товарознавчої
експертизи та оцінки транспортних
засобів. Разом з цим, апеляційний
господарський суд не може погодитись з
висновком суду про відповідність
зазначеній Методиці звіту №03/08/10 від
11.08.2010р., наданого до матеріалів справи
позивачем, та у відповідності з яким
позивачем розраховувався розмір
належної до сплати суми страхового
відшкодування. Згідно даних
зазначеного звіту, технічний огляд
пошкодженого транспортного засобу
було здійснено оцінювачем
органолептичним методом на підставі
зовнішнього візуального огляду, проте
без проведення діагностування та
дефектування складників на
спеціалізованому ремонтному
підприємстві з врахуванням вимог,
встановлених нормативно-технічною
документацією. Тобто, за висновком
судової колегії, зазначений звіт також
не відповідає вищевказаній Методиці, а
отже не може вважатись належним і
допустимим доказом у справі.

В силу статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

За приписами статті 33 вказаного
Кодексу кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається,
як на підставу своїх вимог або
заперечень.

Враховуючи викладене, судова колегія
апеляційної інстанції дійшла висновку
про те, що в матеріалах справи відсутні
докази, які з огляду на матеріали і
обставини справи, умови укладеного
договору страхування, давали б
можливість вирахувати суму страхового
відшкодування. Тобто, за висновком
суду, позивачем належними і
допустимими доказами не доведено
розміру заявленого до стягнення
страхового відшкодування, що є
підставою для відмови у задоволенні
позову в частині стягнення з
відповідача страхового відшкодування
в сумі 85244,11грн. Оскільки вимоги про
стягнення 3% річних, пені та інфляційних
є похідними від основної вимоги про
стягнення розміру страхового
відшкодування, яка в даному випадку
задоволенню не підлягає, апеляційний
господарський суд не вбачає підстав
для задоволення заявленого позову в
повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не знайшли
свого підтвердження, спростовуються
матеріалами та обставинами справи,
тому підстав для її задоволення не
вбачається.

З огляду на наведене, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що всупереч вимогам ст. 43 ГПК України,
рішення господарського суду Донецької
області від 11.09.2013р. у справі
№5006/8/126/2012(5023/3532/12) не ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді обставин справи, які мають
суттєве значення для вирішення спору,
не повністю відповідає нормам
матеріального та процесуального права,
тому підлягає частковому скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
у задоволенні заявленого позову у
повному обсязі.

Судові витрати зі сплати судового
збору за подання позовної заяви та
апеляційної скарги, а також витрати за
проведення судової автотоварознавчої
експертизи згідно ст. 49 ГПК України
підлягають віднесенню на позивача.

Приймаючи до уваги викладене,
керуючись ст.49, ст. 99, ст.101, ст.102, ст.103,
ст.104, ст.105 ГПК України, Донецький
апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
м. Київ на рішення господарського суду
Донецької області від 11.09.2013р. (повний
текст від 16.09.2013р.) у справі
№5006/8/126/2012(5023/3532/12) - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 11.09.2013р. (повний текст від
16.09.2013р.) у справі №5006/8/126/2012(5023/3532/12) -
частково скасувати.

У задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
м. Київ до Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»,
м. Донецьк в особі Представництва у м.
Харкові, про стягнення страхового
відшкодування в сумі 85 244,11грн. -
відмовити.

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк», м. Київ на
користь Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ВУСО»,
м. Донецьк 2448,00грн. витрат за проведення
експертизи.

Господарському суду Донецької області
видати відповідний наказ.

Головуючий суддя (доповідач): Н.В.
Будко

Судді: І.В. Москальова

А.М. М’ясищев

Надруковано примірників - 6

1-у справу

1-позивачу

1-відповідачу

1-третій особі

1-господарському суду

1-ДАГС