м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3482/14 15.04.14

За позовом ТОВ "ТК-ЛОГІСТИК"

до ПАТ Фірма "Крон-Інвест"

про стягнення 173 133,62 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники сторін:

Від позивача Степанюк Є.В.
(дов. від 14.04.14)

Від відповідача не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до господарського
суду м. Києва з позовною заявою про
стягнення з відповідача
заборгованості у зв`язку з неналежним
виконанням умов договору
транспотно-еспедиційного
обслуговування експортно-імпортних та
транзитних вантажів №22112013-ПВ/ТЕ від
22.11.2013 в розмірі 173 133,62 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 11.03.2014 порушено провадження у
справі №910/3482/14 та призначено до
розгляду на 27.03.2014.

Представник позивача з'явився в судове
засідання 27.03.2014, надав пояснення по
суті справи та подав додаткові докази
по справі.

В судове засідання 27.03.2014 представник
відповідача не з'явився, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
повідомлений.

Розгляд справи відкладено на 15.04.2014.

В судове засідання 15.04.2014 прибув
представник позивача, дав пояснення по
справі, позовні вимоги підтримав та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове
засідання 15.04.2014 повторно не з'явився,
витребувані судом докази не подав,
причин неявки суд не повідомив, хоча
про час та місце розгляду справи був
повідомлений належним чином.

Ухвала суду від 27.03.2014 отримана
відповідачем 08.04.2014, що підтверджується
відміткою на звороті ухвали та
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 01 0 (в матеріалах
справи).

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації -адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців), і
не повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа розглянута за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 15.04.2014 судом
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
вислухавши думку представника
позивача, господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2013 між товариством з обмеженою
відповідальністю «ТК-ЛОГІСТИК» (далі -
позивач, експедитор за договором) та
приватним акціонерним товариством
фірмою «Крон-Інвест» (далі - відповідач,
клієнт за договором) було укладено
Договір № 22112013-ПВ/ТЕ (далі - Договір).

Відповідно до розділу 1 договору клієнт
доручає, а експедитор приймає на себе
обов'язки від свого імені та за рахунок
клієнта здійснювати транспортно -
експедиційне обслуговування
експортно-імпортних та транзитних
вантажів залізничним,
автомобільним,водним та іншими видами
транспорту по території України, країн
СНД та інших держав (далі за текстом
договору "послуги").

Вид та найменування вантажу,
заявленого до перевезення згідно з
даним договором, а також пункти
відправлення та призначення вантажу
зазначаються в Протоколі погодження
договірної ціни / Додатку, який є його
невід'ємною частиною.

Відповідно до Додатку 1 до договору від
22.11.2013 сторони узгодили ставку на
перевезення щебеню гранітного (ЕТСНВ
232395; ГНВ 25171010) у напіввагонах власності
ОАО «ФГК».

Вартість послуг по даному договору
включає витрати виконавця на
організацію
транспортно-експедиторського
обслуговування вантажів по маршруту
Коростень-Житомирський
Південно-Західної залізниці - (Зернове
(експ.)/(Суземка (експ.)) - Селятино
Московської залізниці на сплату послуг
(робіт) інших осіб, які залучались до
виконання зазначеного перевезення,
сплату зборів (обов'язкових платежів),
які стягуються при перевезенні, а також
винагороду виконавця:

Стаття
витратОдиницяКількістьВартість
перевезенняВ тому числі пдвПослуги
ТЕОнапіввагон із завантаженням 69
тонн112 947,75 грн.15, 65 грн.

У вартість перевезення включені
наступні послуги:

- організація ТЕО по маршруту:
Коростень-Житомирський
Південно-Західної залізниці - (Зернове
(експ.)/(Суземка (експ.)) - Селятино
Московської залізниці;

- тариф при експорті;

- користування вагоном по всьому
маршруту;

- послуги ТЕО по території України
(ПДВ 20%).

Простій вагонів поданих згідно
замовлення, на станції навантаження
повинен складати не більше 48 годин.

Вартість послуг по данному протоколу
дійсна до 30.11.2013.

Відповідно до Додатку 2 до договору від
01.12.2013 сторони узгодили ставку на
перевезення щебеню гранітного (ЕТСНВ
232395; ГНВ 25171010) у напіввагонах власності
ОАО «ФГК».

Вартість послуг по даному договору
включає витрати виконавця на
організацію
транспортно-експедиторського
обслуговування вантажів по маршруту
Коростень-Житомирський
Південно-Західної залізниці - (Зернове
(експ.)/(Суземка (експ.)) - Биково
Московської залізниці на сплату послуг
(робіт) інших осіб, які залучались до
виконання зазначеного перевезення,
сплату зборів (обов'язкових платежів),
які стягуються при перевезенні, а також
винагороду виконавця:

Стаття
витратОдиницяКількістьВартість
перевезенняВ тому числі пдвПослуги
ТЕОнапіввагон із завантаженням 69
тонн111 438,00 грн.15, 65 грн.

У вартість перевезення включені
наступні послуги:

- організація ТЕО по маршруту:
Коростень-Житомирський
Південно-Західної залізниці - (Зернове
(експ.)/(Суземка (експ.)) - Биково
Московської залізниці;

- тариф при експорті;

- користування вагоном по всьому
маршруту;

- послуги ТЕО по території України
(ПДВ 20%).

Простій вагонів поданих згідно
замовлення, на станції навантаження
повинен складати не більше 48 годин.

Вартість послуг по данному протоколу
дійсна до 31.12.2013.

Як свідчать матеріали справи, на
виконання договору позивач належним
чином здійснив виконання своїх
зобов'язань за договором на загальну
суму 301 047,50 грн., що підтверджується
підписаними сторонами актами
виконаних робіт (послуг):

- № 274 від 30.11.2013;

- № 294 від 30.12.2013.

Згідно п. 4.1. договору відповідач
зобов'язався здійснювати 100 % попередню
оплату в розмірі заявленого обсягу
перевезення вантажів шляхом
перерахування коштів на розрахунковий
рахунок позивача на підставі
виставлених рахунків протягом 5
банківських днів.

Відповідно до п. 4.6. договору, у разі,
якщо вартість наданих експедитором
послуг, що вказана у Акті виконаних
робіт, перевищує сплачену клієнтом
суму передоплати, клієнт сплачує
різницю в 3-денний термін з моменту
підписання Акту. Моментом підписання
Акту виконаних робіт є дата Акту, якщо
інше не вказано Сторонами в самому
Акті.

Проте відповідач порушив свої
зобов'язання за Договором та протягом
його дії сплатив лише суму у розмірі 132
463,35 грн. (копія банківської виписки в
матеріалах справи).

Таким чином, станом на день розгляду
справи сума основного боргу
відповідача перед позивачем становить
168 584,15 грн. (сто шістдесят вісім тисяч
п'ятсот вісімдесят чотири гривні
п'ятнадцять копійок).

Внаслідок укладення договору між
сторонами згідно ст. 11 ЦК України,
виникли цивільні права та обов'язки.
Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
ГК України як спеціального акту
законодавства, що регулює
правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
ГК України до виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення ЦК України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
кодексом.

Статтею 626 ЦК України визначено поняття
договору, яким є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором. Зміст договору
становлять умови (пункти) визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства (ст.
628 ЦКУ) Відповідно до ст.629 ЦКУ договір є
обов'язковим до виконання сторонами, а
отже умови договору, укладеного між
сторонами є юридично обов'язковими.

У відповідності до ст.ст. 202, 203, 205, 206 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори). Зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом. Усно можуть вчинятися
правочини, які повністю виконуються
сторонами у момент їх вчинення, за
винятком правочинів, які підлягають
нотаріальному посвідченню та (або)
державній реєстрації, а також
правочинів, для яких недодержання
письмової форми має наслідком їх
недійсність.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі
ст.ст.525, 526 ЦК України, відповідно до
яких зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 530
Цивільного кодексу України, якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

У відповідності до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 ЦК України).

На підставі ст. 3 ЦК України, яка
закріплює свободу договору, сторони
мають право як врегулювати у договорі
свої відносини, які не врегульовані
цими актами, так і відступити від
положень актів цивільного
законодавства і врегулювати свої
відносини на власний розсуд.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін. Зміна ціни після
укладення договору допускається у
випадках і на умовах, встановлених
договором.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності і
справедливості.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

В силу положень ч.1 ст.903 ЦК України
замовник зобов'язаний оплатити надані
йому послуги в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Загальні положення про перевезення
викладені в ст.908 ЦК України, відповідно
до котрої перевезення вантажу
здійснюється за договором перевезення.
Частиною першою статті 909 ЦК України
передбачено, що за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довіреній їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення і видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Згідно з ч.4 ст.306 ГК України транспортна
експедиція є допоміжним видом
діяльності, пов'язаною з перевезенням
вантажу.

Відповідно до ст. ст. 929 ЦК України, 316 ГК
України за договором транспортного
експедирування одна сторона
(експедитор) зобов'язується за плату і
за рахунок другої сторони (клієнта)
виконати або організувати виконання
визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу. За
цим договором може бути встановлений
обов'язок експедитора укладати від
свого імені договір перевезення
вантажу, забезпечувати відправку і
одержання вантажу, а також виконання
інших зобов'язань, пов'язаних із
перевезенням.

Положеннями Закону України «Про
транспортно - експедиторську
діяльність» встановлене, що
експедитори надають клієнтам послуги
відповідно до вимог законодавства
України та держав, територією яких
транспортуються вантажі, згідно з
переліком послуг, визначеним у
правилах здійснення транспортно -
експедиторської діяльності, а також
інші послуги, визначені за
домовленістю сторін у договорі
транспортного експедирування.

Ст. 9 Закону України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність» встановлено, що
підтвердженням витрат експедитора є
документи (рахунки, накладні тощо),
видані суб'єктами господарювання, що
залучалися до виконання договору
транспортного експедирування, або
органами влади.

Відповідно до ч. 10 ст. 9 Закону України
«Про транспортно-експедиторську
діяльність» перевезення вантажів
супроводжується товарно-транспортними
документами, складеними мовою
міжнародного спілкування залежно від
обраного виду транспорту або державною
мовою, якщо вантажі перевозяться в
Україні.

Відповідно до ч. 12 ст. 9 Закону України
«Про транспортно-експедиторську
діяльність» факт надання послуги
експедитора при перевезенні
підтверджується єдиним транспортним
документом або комплектом документів
(залізничних, автомобільних,
авіаційних накладних, коносаментів
тощо), які відображають шлях прямування
вантажу від пункту його відправлення
до пункту його призначення.

Відповідач не надав суду належних та
допустимих доказів, які б
спростовували доводи позивача та
підтверджували заперечення проти
позовних вимог.

Отже, факт несплати відповідачем
позивачу винагороди за отримані
послуги належним чином доведений, а
також доведений обов'язок відповідача
оплатити позивачу винагороду за
отримані послуги, що дає суду підстави
задовольнити позов позивача в частині
стягнення з відповідача основного
боргу в сумі 168 584,15 грн.

У зв'язку з неналежним виконанням
відповідачем своїх зобов'язань за
договором, позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
пеню за прострочення грошового
зобов'язання в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
заборгованості за кожен день
прострочення, яка згідно розрахунку
позивача становить 3 422,49 грн.

Відповідно до п. 8.8. Договору, у випадку
порушення клієнтом термінів оплати за
послуги, які надає експедитор, в т.ч.
термінів сплати додаткових платежів,
клієнт сплачує експедитору пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожний день
прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання. У разі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської діяльності.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України встановлено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 599 Цивільного Кодексу
України, зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Штрафними санкціями у Господарському
кодексі України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного або неналежно виконаного
зобов'язання (ч.4 ст. 549 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійну облікову ставку
Національного Банку, що діяла в період,
за який сплачується пеня.

Отже, згідно з розрахунком позивача
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача пеня в сумі 3 422,49 грн.
З цією сумою суд погоджується, так як
позивачем вона розрахована
арифметично вірно.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних в сумі 789,81 грн. та
інфляційні збитки в сумі 337,17 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом. Таким чином,
частина 1 статті 625 Цивільного кодексу
України встановлює виняток із
загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Згідно розрахунку позивача, 3% річних
становлять 789,81 грн., а інфляційні
збитки - 337,17 грн. Суд вважає даний
розрахунок обґрунтованим та
задовольняє позовні вимоги в цій
частині.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності,
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінивши подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що заявлені позивачем вимоги
щодо стягнення з відповідача
заборгованості є обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню
повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним позовним вимогам.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст. ст. 33, 34, 49, 82-85, 116-118 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов товариства з обмеженою
відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК"
задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного
товариства Фірма "Крон-Інвест" (01602, м.
Київ, Печерський район, вул. Пушкінська,
буд. 9-Б, кв. 58, ) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю "ТК-ЛОГІСТИК" (02095, м.
Київ, Дарницький район, вул.
Срібнокільська, буд. 22-а, кв. 158, ) 168 584(сто шістдесят вісім
тисяч п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 15
коп. основного боргу, пеню в сумі 3 422
(три тисячі чотириста двадцять дві) грн.
49 коп., 3% річних в сумі 789(сімсот
вісімдесят дев'ять) грн. 81 коп.,
інфляційні збитки в розмірі 337(триста
тридцять сім) грн. 17 коп. та 1827(одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

3. Видати наказ.

4. Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене в порядку та строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Суддя
Головатюк Л.Д.

Дата
підписання повного тексту рішення -
18.04.2014