ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.04.14р. Справа № 904/1694/14

За позовом приватного підприємця
ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

про визнання неправомірними дії та
зобов'язання розглянути питання про
передачу в оренду земельної ділянки

Суддя Бондарєв Е.М.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, паспорт серія
НОМЕР_2, приватний підприємець;

ОСОБА_2, довіреність №251
від 19.02.13р., представник

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватний підприємець ОСОБА_1, м.
Дніпропетровськ звернулась до
господарського суду із позовом про
визнання неправомірними дії
Дніпропетровської міської ради з
приводу відмови передачі в оренду
земельної ділянки пл. 0,16 га, по АДРЕСА_1
для розміщення автомагазину із
шиномонтажним сервісом, отриманої на
земельних торгах - відкритому
комерційному земельному конкурсі.
Також, позивач просить зобов'язати
Дніпропетровську міську раду
розглянути на найближчій сесії питання
передачі в оренду земельної ділянки пл.
0,16га, по АДРЕСА_1 для розміщення
автомагазину із шиномонтажним
сервісом, отриманої позивачем на
земельних торгах - відкритому
комерційному земельному конкурсі.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що посадові особи не виконали
вимоги Конституції України (ст. 58),
Земельного кодексу України станом 2007р.,
рішень міської ради від 17.11.06р. №145/6, від
22.02.07р. №498, від 20.11.07р. №3877, від 06.06.10р.
№350/61, господарського суду
Дніпропетровської області від 18.03.10р.
№5/81-10, розпорядження міського голови
Куліченко І.І., що підтверджується
результатами перевірки скарг позивача
прокуратурою міста та
Дніпропетровської області.

14.04.14р. Дніпропетровська міська рада
звернулась до суду із клопотанням про
розгляд справи без участі представника
відповідача, відповідно до вимог
чинного законодавства України.

Відзив на позов відповідач до суду не
надав, тому справа розглядається за
наявними в ній матеріалами (стаття 75
Господарського процесуального кодексу
України).

В судовому засіданні 22.04.14р. оголошено
вступну та резолютивну частини
судового рішення в порядку ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення позивача,
дослідивши наявні в матеріалах справи
докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

Згідно рішень Дніпропетровської
міської ради від 17.11.06р. №145/6 "Про
порядок продажу земельних ділянок у
місті", від 28.08.06р. №3393 "Про земельні
конкурси у місті", від 22.02.07р. №498 "Про
внесення змін до рішення виконкому
міської ради від 28.08.06р. №3393" та
протоколу №52 від 18.07.07р. постійної
комісії з питань земельних відносин і
охорони навколишнього середовища
Дніпропетровської міської ради
проведено конкурс на право оренди
земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею
0,16га.

Рішенням №3877 від 20.11.07р. виконавчий
комітет Дніпропетровської міської
ради відповідно до рішень виконавчого
комітету міської ради від 28.08.06р. №3393
"Про земельні конкурси у місті" та від
22.02.07р. №498 "Про внесення змін до рішення
виконавчого комітету міської ради від
28.08.06р. №3393 "Про земельні конкурси у
місті" створено тимчасову комісію з
питань проведення земельних конкурсів
у місті, на підставі протоколу №16 від
23.10.07р. засідання тимчасової комісії з
питань проведення земельних конкурсів
у місті та листа земельного управління
Дніпропетровської міської ради від
30.10.07р. вх.№8/3519 вирішив визнати
переможцем відкритого комерційного
земельного конкурсу стосовно
території по АДРЕСА_1 приватного
підприємця ОСОБА_1.

06.10.10р. Дніпропетровська міська рада
розглянувши клопотання гр. ОСОБА_1 від
24.12.09р. вх.№11/19754, графічні матеріали, на
яких зазначено бажане місце
розташування земельної ділянки,
орієнтованою площею 0,1600 га, для
розташування пункту шиномонтажу з
магазином та підземним складом, з
урахуванням постанови господарського
суду Дніпропетровської області від
18.03.10р. по справі №5/81-10, керуючий
Земельним кодексом України, Законом
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" прийняла рішення №350/61 про
надання гр. ОСОБА_1 дозвіл на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки для
розташування пункту шиномонтажу з
магазином та підземним складом по
АДРЕСА_1.

11.01.11р. між ОСОБА_1 та КП "Земград"
Дніпропетровської міської ради
укладено договір на розроблення
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки.

Відповідно до п.5.3 рішення
Дніпропетровської міської ради №21/4
від 08.12.10р. "Про створення комунального
підприємства "Центр містобудування,
архітектури, землеустрою та кадастру"
Дніпропетровської міської ради"
прийнято рішення про припинення шляхом
ліквідації КП "Земград"
Дніпропетровської міської ради, а
також п.6 доручено міському голові
своїм розпорядженням створити комісії
з припинення, як юридичних осіб, в тому
числі числі, КП "Земград"
Дніпропетровської міської ради, а
комісіям у двомісячний термін з дати
опублікування в друкованих засобах
масової інформації здійснити комплекс
заходів, пов'язаних з ліквідацією.

У 2012р. Проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки гр.
ОСОБА_1 для розташування пункту
шиномонтажу з магазином та підземним
складом по АДРЕСА_1 (Жовтневий район)
(кадастровий номер :03:047:0102)
виконаний товариством з обмеженою
відповідальністю "Бізнес-Експерт"
згідно з листом-клопотанням гр. ОСОБА_1,
рішенням міської ради від 06.10.10р. №350/61
та договором від 10.03.11р. №122.03512.

У Протоколі проведення перевірки
документації із землеустрою та
обмінного файлу від 01.11.12р. за
результатами проведення перевірки
Управління Держкомзему у м.
Дніпропетровськ Дніпропетровської
області вказано, що станом на
теперішній час, термін дії рішення
Дніпропетровської міської ради від
06.10.10р. №350/61 про надання дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки сплинув.

На думку Позивача, наведені обставини
свідчать про те, що Відповідачем за
відсутності правових підстав
відповідне рішення не прийнято.

У порядку господарського
судочинства вирішенню підлягають
такі категорії спорів, засновані на
положеннях статті 319 Цивільного
кодексу України, глав 27, 29, 33, 34
Цивільного кодексу України та глави 15
Господарського кодексу України,
розділів III-V Земельного кодексу
України, зокрема: про визнання
незаконними рішень, дій чи
бездіяльності органів державної влади
та органів місцевого самоврядування з
питань передачі земельних ділянок у
власність чи надання їх у користування,
припинення права власності на земельні
ділянки, вилучення цих ділянок з
користування і про зобов'язання
названих органів залежно від характеру
спору виконати певні дії, як цього
вимагають приписи чинного
законодавства; інші спори, пов'язані з
правами і охоронюваними законом
інтересами суб'єктів господарювання та
інших юридичних осіб на земельні
ділянки (п. 1.3 Постанови пленуму ВГС
України від 17.05.11р. № 6 "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин").

За змістом статей 13, 14 Конституції
України, статті 11 ЦК України, статей 123,
124, 127, 128 Земельного кодексу України
рішенням органу місцевого
самоврядування або державної
адміністрації про надання земельної
ділянки господарюючому суб'єкту у
власність або в користування
здійснюється волевиявлення власника
землі і реалізуються відповідні права
у цивільних правовідносинах з
урахуванням вимог Земельного кодексу
України, спрямованих на раціональне
використання землі як об'єкта
нерухомості (власності). Індивідуальні
акти органів держави або місцевого
самоврядування, якими реалізовуються
волевиявлення держави або
територіальної громади як учасника
цивільно-правових відносин і з яких
виникають, змінюються, припиняються
цивільні права і обов'язки, не належать
до правових актів управління, а спори
щодо їх оскарження мають
приватноправовий характер, тобто
справи у них підвідомчі господарським
судам (п.1.2.4 Постанови пленуму ВГС
України від 17.05.11р. № 6 "Про деякі
питання практики розгляду справ у
спорах, що виникають із земельних
відносин").

Спір, що виник внаслідок порушення
права суб'єкта господарської
діяльності на земельну ділянку, в тому
числі органами державної влади та
місцевого самоврядування, є спором про
право цивільне і підлягає розгляду за
правилами Господарського
процесуального кодексу України. (абз.1
п. 1.2.5 Постанови пленуму ВГС України від
17.05.11р. № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин").

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України, кожна особа має право на
захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. У силу вимог ст. 16
Цивільного кодексу України та ст. 20
Господарського кодексу України
держава забезпечує захист прав і
законних інтересів суб'єктів
господарювання та споживачів. Цими
нормами визначено перелік способів
судового захисту.

Згідно зі ст. 13 Конституції України
земля є об'єктом права власності
Українського народу. Від імені
Українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування в
межах, визначених цією Конституцією.

Згідно ст.ст. 2 - 4 Земельного кодексу
України від 25.10.01 р. № 2768-ІІІ з
наступними змінами, земельнi вiдносини -
це суспiльнi вiдносини щодо володiння,
користування i розпорядження землею.
Суб'єктами земельних вiдносин є
громадяни, юридичнi особи, органи
мiсцевого самоврядування та органи
державної влади. Об'єктами земельних
вiдносин є землi в межах територiї
України, земельнi дiлянки та права на
них, у тому числi на земельнi частки
(паї). Земельнi вiдносини регулюються
Конституцiєю України, цим Кодексом, а
також прийнятими вiдповiдно до них
нормативно- правовими актами. Земельне
законодавство включає цей Кодекс, iншi
нормативно-правовi акти у галузi
земельних вiдносин. Завданням
земельного законодавства є
регулювання земельних вiдносин з метою
забезпечення права на землю громадян,
юридичних осiб, територiальних громад
та держави, рацiонального використання
та охорони земель.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України, до повноважень міських рад у
галузі земельних відносин на території
міст належить зокрема розпорядження
землями територіальних громад та
надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.

За ст. 83 Земельного кодексу України,
землі, які належать на праві власності
територіальним громадам сіл, селищ,
міст, є комунальною власністю. У
комунальній власності перебувають усі
землі в межах населених пунктів, крім
земель приватної та державної
власності, а також земельні ділянки за
їх межами, на яких розташовані об'єкти
комунальної власності.

Згідно ст. 93 Земельного кодексу
України, право оренди земельної дiлянки
- це засноване на договорi строкове
платне володiння i користування
земельною дiлянкою, необхiдною
орендаревi для провадження
пiдприємницької та iншої дiяльностi.
Земельнi дiлянки можуть передаватися в
оренду, зокрема - юридичним особам
України. Орендодавцями земельних
дiлянок є їх власники або уповноваженi
ними особи.

Відповідно до ст. 124 Земельного кодексу
України, передача в оренду земельних
дiлянок, що перебувають у державнiй або
комунальнiй власностi, здiйснюється на
пiдставi рiшення вiдповiдного органу
виконавчої влади або органу мiсцевого
самоврядування шляхом укладення
договору оренди земельної дiлянки.
Передача в оренду земельних дiлянок
громадянам і юридичним особам iз змiною
їх цiльового призначення та iз земель
запасу пiд забудову здiйснюється за
проектами вiдведення в порядку,
встановленому статтями 118, 123 цього
Кодексу.

За ст. 123 Земельного кодексу України,
надання земельних ділянок державної
або комунальної власності у
користування здійснюється на підставі
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування.
Надання у користування земельної
ділянки, межі якої встановлені в натурі
(на місцевості), без зміни її цільового
призначення, здійснюється на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо складання документа, що посвідчує
право користування земельною ділянкою.

Як підтверджено матеріалами справи,
Позивач підготував технічну
документацію із землеустрою щодо
складання документа, що посвідчує
право користування земельною ділянкою.

Згідно ч. 14 ст. 123 Земельного кодексу
України, відмова органу виконавчої
влади чи органу місцевого
самоврядування у наданні земельної
ділянки у користування або залишення
клопотання без розгляду можуть бути
оскаржені до суду.

Частиною 2 ст.19 Конституції України
передбачено, що органи місцевого
самоврядування, посадові особи органів
місцевого самоврядування зобов'язані
діяти тільки на підставі та в межах
своєї компетенції.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Згідно з п. 34 ст. 26 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
питання регулювання земельних
відносин вирішуються виключно на
пленарних засіданнях сільської,
селищної, міської ради.

Віднесення земель до тієї чи іншої
категорії здійснюється на підставі
рішень органів державної влади,
Верховної Ради Автономної Республіки
Крим, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим та органів місцевого
самоврядування відповідно до їх
повноважень. Зміна цільового
призначення земель провадиться
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про передачу цих
земель у власність або надання у
користування, вилучення (викуп) земель
і затверджують проекти землеустрою або
приймають рішення про створення
об'єктів природоохоронного та
історико-культурного призначення. Види
використання земельної ділянки в
межах певної категорії земель (крім
земель сільськогосподарського
призначення та земель оборони)
визначаються її власником або
користувачем самостійно в межах вимог,
встановлених законом до використання
земель цієї категорії, з урахуванням
містобудівної документації та
документації із землеустрою (ч. 1, 2, 5 ст.
20 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За наслідками розгляду справ за
позовами до органів виконавчої влади
чи органів місцевого самоврядування
щодо оскарження (визнання незаконними)
прийнятих ними актів з питань,
пов'язаних з наданням земельних
ділянок у власність чи в користування
суб'єктам господарської діяльності
(про відмову у передачі земельної
ділянки у власність чи в користування,
у продажу земельної ділянки, у наданні
дозволу і вимог на розроблення проекту
відведення земельної ділянки тощо)
господарський суд залежно від
характеру спору може зобов'язати
названі органи виконати певні дії, як
цього вимагають приписи чинного
законодавства, зокрема розглянути в
установленому для даного органу
порядку питання, яке стосується
предмета спору. Водночас суд не вправі
приймати рішення з питань, віднесених
до виключної компетенції цих органів,
наприклад, про надання земельних
ділянок у власність або в користування,
укладення договорів купівлі-продажу
або оренди земельних ділянок, а також
зазначати, яке конкретно рішення
повинно бути прийнято (п.2.14 Постанови
пленуму ВГС України від 17.05.11р. № 6 "Про
деякі питання практики розгляду справ
у спорах, що виникають із земельних
відносин").

Позивач звертався до відповідача з
листами щодо продовження строку дії
рішення Дніпропетровської міської
ради від 06.10.10р. №350/61 для реєстрації
проекту землеустрою в управлінні
Держкомзема у місті Дніпропетровську
та подальшого оформлення земельної
ділянки згідно законодавства 2007р.

Доказів розгляду у встановленому
законом порядку вказаних звернень
позивача відповідач суду не надав.

За таких обставин господарський суд
вважає позовні вимоги позивача в
частині зобов'язання Дніпропетровську
міську раду розглянути на найближчій
сесії питання передачі в оренду
земельної ділянки пл. 0,16га, по АДРЕСА_1
для розміщення автомагазину із
шиномонтажним сервісом, отриманої
позивачем на земельних торгах -
відкритому комерційному земельному
конкурсі обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

В частині визнання неправомірними дії
Дніпропетровської міської ради з
приводу відмови передачі Позивачу в
оренду земельної ділянки необхідно
відмовити оскільки доказів відмови у
передачі в оренду земельної ділянки
відсутні.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених вимог
у сумі 1 218 грн.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати Дніпропетровську міську
раду (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Карла
Маркса, 75, ) розглянути
на найближчій сесії питання передачі в
оренду приватному підприємцю ОСОБА_1
(АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер
НОМЕР_1) земельної ділянки пл. 0,16га, по
АДРЕСА_1 для розміщення автомагазину із
шиномонтажним сервісом, отриманої
позивачем на земельних торгах -
відкритому комерційному земельному
конкурсі.

Стягнути з Дніпропетровської міської
ради (49000, м. Дніпропетровськ, пр. Карла
Маркса, 75, ) на користь
приватного підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 1 218
грн. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено - 23.04.2014р.

Суддя Е.М. Бондарєв