м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 911/191/14 31.03.14
За позовом приватного
підприємства «САГРО-НОРД»
До відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю
Про визнання недійсним
пункту 4.5 договору купівлі-продажу №
270213/2-ПК від 27.02.2013 р.
Суддя Ковтун С.А.
Представники сторін:
від позивача Куприянський
від відповідача Миколаєнко Д.Л.
(за дов), Ярошенко О.О. (за дов.)
Обставини справи:
До господарського суду Київської
області звернулося з позовом приватне
підприємство «САГРО-НОРД» до
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗЕЛЕНА-КРАЇНА» про
визнання недійсним п. 4.5 договору
купівлі-продажу № 270213/2-ПК від 27.02.2013 р.,
яким передбачено нарахування
відсотків за користування товарним
кредитом по ставці 0,1% за кожний день
На думку позивача, передбачені п. 4.5
договору купівлі-продажу № 270213/2-ПК від
27.02.2013 р. відсотки підпадають під
визначення поняття пені, нарахування
якої, передбачено також пунктом 7.2
договору. Обґрунтовуючи свої доводи
про те, що визначені п. 4.5 договору
відсотки носять характер
відповідальності, позивач посилається
на п. 4.1 договору, за яким дані відсотки
не стягуються у випадку своєчасної
оплати продукції, що, на його думку,
свідчить про те, що їх нарахування
пов'язано не з користуванням коштами, а
з станом виконання зобов'язання. Отже
умовами договору фактично передбачене
подвійне стягнення пені за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання
позивачем, що не узгоджується з
приписами ст. 61 Конституції України,
відповідно до якої ніхто не може бути
двічі притягнений до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.
Ухвалою господарського суду Київської
області від 25.01.2014 р. порушено
провадження у справі № 911/191/14.
Ухвалою господарського суду Київської
області від 04.02.2014 р. справу № 911/191/14
направлено за територіальною
підсудністю до господарського суду
Ухвалою господарського суду міста
Києва справу № 911/191/14 призначено до
Відповідач у наданому суду відзиві
позовні вимоги відхилив, зазначивши що
спірний пункт договору не суперечить
нормам чинного законодавства.
Під час розгляду справи позивачем
подано клопотання про витребування з
Київського апеляційного
господарського суду оригіналу
позовної заяви від 23.10.2013 р. та заяви про
уточнення позовних вимог від 21.11.2013 р.
товариства з обмеженою
відповідальністю «ЗЕЛЕНА-КРАЇНА» по
справі № 911/4193/13 за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«ЗЕЛЕНА-КРАЇНА» до приватного
підприємства «САГРО-НОРД» про
стягнення заборгованості.
Судом клопотання відхилено як
безпідставне та необґрунтоване.
Розглянувши надані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно та
повно з'ясувавши обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги і
заперечення, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд встановив:
27.02.2013 р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «ЗЕЛЕНА-КРАЇНА»
(продавцем) та приватним підприємством
«САГРО-НОРД» (покупцем) укладено
договір купівлі-продажу № 270213/2-ПК (далі
- Договір), відповідно до пункту 1.1 якого
продавець зобов'язується передати у
власність покупця, а покупець
зобов'язується прийняти та сплатити
вартість продукції засоби захисту
рослин (далі - товар), у кількості,
асортименті, по ціні та в строки
відповідно до умов Договору.
Відповідно до п. 13.1 Договору він
набирає сили з моменту підписання
обома сторонами і діє до 31.12.2013 р., а в
частині розрахунків - до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
Відповідно до пункту 3.1 Договору
конкретний асортимент, кількість та
ціна товару на кожну окрему партію
зазначаються у додатках та/або
накладних на передачу товару, що є
невід'ємною частиною Договору. Окремою
партією товару є та партія товару, що
вказана в межах однієї, підписаної
сторонами даного Договору, накладній
на передачу товару (видатковій). У
випадку виникнення розбіжностей щодо
асортименту, кількості та якості
товару, що визначені у додатках до
Договору та накладних на передачу
товару (видаткових), привілейоване
значення будуть мати дані щодо
асортименту, кількості та ціни товару,
що визначені у накладних на передачу
товару (видаткових).
Строк та порядок платежу врегульовано
п. 4.1 Договору, згідно з яким покупець
повинен в строк до 30.04.2013 р.
перерахувати на поточний рахунок
продавця суму попередньої оплати у
розмірі 20% від вартості товару, що
вказаний у додатку (ах) до Договору. На
залишок заборгованості продавець
надає покупцю товарний кредит з
відстрочкою платежу з наступним
графіком сплати: 80% від суми вартості
всього товару по Договору покупець має
сплатити до 01.10.2013 р..
Оплата зроблена у строки, що
передбачені п. 4.1 Договору, вважається
своєчасною. При здійсненні покупцем
своєчасної оплати отриманого ним
товару, відсотки за користування
товарним кредитом не стягується (п. 4.4
Відповідно до п. 4.5 Договору на суму
заборгованості по Договору
нараховуються відсотки за
користування товарним кредитом по
ставці 0,1% за кожний день користування.
Нарахування відсотків здійснюється на
суму товарного кредиту, тобто на суму
вартості товару, що передавався на
умовах товарного кредиту, за період з
моменту фактичного відвантаження
товару до моменту сплати покупцем суми
вартості товару, отриманого на умовах
товарного кредиту. Товар вважається
оплаченим покупцем у момент
надходження грошей на поточний рахунок
Зобов'язання за договором
купівлі-продажу врегульовані
параграфом 3 глави 54 Цивільного кодексу
України. Зокрема, частиною 1 статті 655 ЦК
України визначено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за ньому певну
Можливість продажу товару у кредит, що
має місце у даному випадку, визначено
ст. 694 ЦК України, частиною 5 якої
визначено право нарахування процентів
відповідно до ст. 536 ЦК України на
прострочену суму від дня, коли товар
мав бути оплачений, до дня його
фактичної оплати. Також законом
передбачено, що договором
купівлі-продажу може бути передбачений
обов'язок покупця сплачувати проценти
починаючи від дня передання товару
Проценти, передбачені ст. 536 ЦК України,
які боржник зобов'язаний сплачувати за
користування чужими коштами, за свою
правовою природою не є санкцією, а
боргом. Це пов'язано з тим, що таке
користування носить правомірний
Основною особливістю цивільних
правовідносин є те, що вони засновані
на рівності, автономії волі, майновій і
організаційній відокремленості її
суб'єктів. Саме таким чином
реалізується свобода договору (ст. 627 ЦК
України), яка проявляється, перш за все,
у вільному волевиявленні сторін.
Виходячи з цього принципу законодавець
надав сторонам договору можливість
врегулювання своїх відносин на власний
розсуд, відступивши від положень актів
цивільного законодавства, також
передбачена абзацом 1 частини 3 статті 6
ЦК України. Заборона на відступ в
договорі від положень актів цивільного
законодавства можлива тільки в тому
випадку, якщо в цих актах прямо про це
вказано, а також у разі, якщо
обов'язковість для сторін положень
актів цивільного законодавства
випливає з їх змісту або із суті
відносин між сторонами (абзац 2 частини
3 статті 6 ЦК України).
Виходячи зі змісту ст. 536 ЦК України,
порядок сплати, а не нарахування
процентів, є саме предметом
регулювання сторін. Отже, визначений п.
4.1 Договору порядок їх сплати - у
випадку несвоєчасної оплати продукції,
не змінює правову природу даних
процентів. Крім того, конструкція ч. 5
ст. 694 ЦК України також передбачає
можливість нарахування процентів за
прострочення оплати, тобто у випадку
порушення зобов'язання.
Таким чином, положення п. 4.5 Договору не
є положеннями про стягнення пені, а
тому не суперечать законодавству
України, у тому числі приписам ст. 61
Конституції України.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою -третьої, п'ятою,
шостою ст. 203 Цивільного кодексу
Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства, особа,
яка вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі,
правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом, правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Доказами, наданими позивачем, не
доведено, що п. 4.5 Договору укладено з
порушенням вимог законодавства.
Інших доказів недійсності п. 4.5
Договору, ніж ті, що містяться в
позовних вимогах, позивачем не надано.
Враховуючи вищезазначене суд вважає,
що позовні вимоги належним чином
необґрунтовані, документально не
доведені та не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати покладаються на позивача.
На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд
В задоволені позову відмовити
Рішення підписано 10.04.2014 р..

СуддяС.А. Ковтун