КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р.
Справа№ 18/724

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Гарник Л.Л.

Остапенка О.М.

за участю секретаря Корінної
А.О.,

та представників:

ліквідатор - не з'явився,

від УПФУ в м.Черкасах Черкаської
області - не з'явились,

від КП «Черкаська служба чистоти» -
Роговий В.В. - дов. б/н від 05.02.2014р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України
(далі - УПФУ) в м.Черкасах Черкаської
області

на ухвалу

господарського суду Черкаської
області

від 27.03.2014р.

за заявою УПФУ в м.Черкасах
Черкаської області

про визнання поточних
кредиторських вимог

у справі №18/724 (суддя
Васянович А.В.)

за заявою Черкаської
державної житлово-побутової фірми

«Обрій-1»

про визнання
банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 27.03.2014р. у справі
№18/724 відмовлено у задоволенні заяви
УПФУ в м.Черкасах Черкаської області
про визнання поточним кредитором
Черкаської державної
житлово-побутової фірми "Обрій-1" на
суму 4716,28 грн.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
УПФУ в м.Черкасах Черкаської області
подало апеляційну скаргу, в якій
просить ухвалу суду першої інстанції
від 27.03.2014р. скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити заяву №2472/11
від 11.02.2014р., визнати кредиторські
вимоги УПФУ в м.Черкасах Черкаської
області до боржника в сумі 4716,28 грн.

Відзиви на апеляційну скаргу не
надходили.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.04.2014р.
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 23.04.2014р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника КП
«Черкаська служба чистоти», дослідивши
докази, проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон).

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 06.03.2009р. було
порушено провадження у справі про
банкрутство боржника, введено
мораторій на задоволення вимог
кредиторів та накладено арешт на все
майно боржника.

Постановою господарського суду
Черкаської області від 29.09.2009р.
Черкаську державну житлово-побутову
фірму "Обрій-1" було визнано банкрутом,
відкрито ліквідаційну процедуру
строком на 12 місяців та призначено
ліквідатором банкрута - арбітражного
керуючого Білика Олександра
Анатолійовича.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 23.03.2010р. було
припинено повноваження ліквідатора
банкрута - арбітражного керуючого
Білика Олександра Анатолійовича та
призначено ліквідатором Черкаської
державної житлово-побутової фірми
"Обрій-1" - арбітражного керуючого
Коваля Сергія Андрійовича.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 24.12.2013р. строк
ліквідаційної процедури та
повноваження ліквідатора Черкаської
державної житлово-побутової фірми
"Обрій-1" було продовжено на 6 місяців.

17.02.2014р. до місцевого суду надійшла
заява від УПФУ в м.Черкасах Черкаської
області про визнання поточним
кредитором на суму 4716,28 грн.

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 11.03.2014р. розгляд
заяви УПФУ в м.Черкасах Черкаської
області було призначено на 27.03.2014р.

Згідно абз.3 п.1-1 розділу X Прикінцевих
та перехідних положень Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції станом на 19.01.2013р.) положення
цього Закону, що регулюють
ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Як вбачається із заяви УПФУ в
м.Черкасах Черкаської області
заборгованість боржника по
відшкодуванню витрат на виплату та
доставку пільгових пенсій призначених
відповідно до пунктів "б"-"з" ст.13 Закону
України "Про пенсійне забезпечення"
(список №2) за листопад - грудень 2013р. та
за січень 2014р. складає 4735,95 грн. У
зв'язку з перерахунком суми
відшкодування за 2013р., суму нарахування
було зменшено на 19,67 грн. Таким чином, як
було зазначено кредитором,
відшкодуванню підлягає сума в розмірі
4716,28 грн.

Заборгованість підтверджується
розрахунками фактичних витрат на
виплату та доставку пенсій,
призначених відповідно до ч.2
Прикінцевих положень Закону України
"Про загальнообов'язкове державне
пенсійне страхування" в частині пенсій,
призначених відповідно до пунктів
"б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення".

З дня прийняття місцевим судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури підприємницька діяльність
банкрута завершується.

Закон України „Про відновлення
платоспроможності боржника його
банкрутом" не містить умов, які б
передбачали виникнення у банкрута
нових грошових зобов'язань, після
відкриття ліквідаційної процедури,
окрім випадків, прямо передбачених цим
Законом.

Згідно з ч.ч. 8, 9 ст.30 Закону, кошти, які
надходять при проведенні
ліквідаційної процедури,
зараховуються на основний рахунок
боржника, з якого здійснюються виплати
кредиторам, у порядку, передбаченому
ст.31 Закону, з основного рахунку
проводяться такі виплати: поточні
комунальні та експлуатаційні платежі,
інші витрати, пов'язані із здійсненням
ліквідаційної процедури.

Відповідно до вимог ч.1 ст.23 Закону з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури строк виконання всіх
грошових зобов'язань банкрута та
зобов'язання щодо сплати страхових
внесків на загальнообов'язкове
державне пенсійне страхування та інші
види загальнообов'язкового державного
соціального страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів)
вважається таким, що настав.

Виходячи зі змісту вказаної норми,
колегія суддів погоджується з
висновком місцевого суду, що поточні
кредитори можуть звернутися в
ліквідаційну процедуру з грошовими
вимогами до банкрута, які виникли за
період після порушення провадження у
справі і до дня прийняття
господарським судом постанови про
визнання боржника банкрутом.

Згідно абз.4 п.1 ст.2 Закону України "Про
збір на обов'язкове державне пенсійне
страхування" для платників збору,
визначених п.п.1,2 ст.1 цього Закону, крім
тих, які є платниками фіксованого
сільськогосподарського податку,
об'єктом оподаткування є також
фактичні витрати на виплату і доставку
пенсій, призначених відповідно до
пунктів "б"- "з" ст.13 Закону України "Про
пенсійне забезпечення" до досягнення
працівниками пенсійного віку,
передбаченого ст.26 Закону України "Про
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування".

Статтею 4 Закону України "Про збір на
обов'язкове державне пенсійне
страхування" встановлена ставка збору,
зокрема, 100 відсотків від об'єкта
оподаткування, визначеного абз.4 п.1 ст.2
цього Закону.

Таким чином, суд першої інстанції
дійшов вірного висновку, що суми витрат
на виплату та доставку пільгових
пенсій є окремим видом збору на
обов'язкове державне пенсійне
страхування, в зв'язку з чим на них
також розповсюджується дія норм, які
передбачені ч.1 ст.23 Закону.

В даному випадку, грошові вимоги
заявника не мають характеру поточних,
оскільки виникли після прийняття
постанови господарського суду
Черкаської області про визнання
боржника банкрутом.

Згідно з абз.10 ч.1 ст.25 Закону - з дня
визнання боржника банкрутом та
відкриття ліквідаційної процедури
ліквідатор повідомляє працівників
банкрута про звільнення та здійснює
його відповідно до законодавства
України про працю, тому після
звільнення працівників підприємства -
банкрута фонд оплати праці не
формується і не сплачуються витрати на
виплату і доставку пенсій.

Стаття 31 Закону, яка розкриває склад
витрат, пов'язаних із здійсненням
ліквідаційної процедури, також не
передбачає сплату фактичних витрат на
виплату та доставку пільгових пенсій,
призначених відповідно до вимог п.п.
"б"-"з" ст.13 Закону України "Про пенсійне
забезпечення", в зв'язку з чим, місцевий
суд дійшов правильного висновку, що
вимоги УПФУ в м.Черкасах Черкаської
області не є ані витратами першої
черги, ані поточними зобов'язаннями,
виходячи зі змісту спеціального
Закону.

Крім того в абз.3 п.29 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 28.03.2013р. №01-06/606/2013 "Про Закон
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (у редакції
Закону України від 22.12.2011 N 4212-VI)"
зазначено наступне: "що ж до витрат на
виплату і доставку відповідних пенсій,
то їх капіталізація чинним
законодавством не передбачена. У
ліквідаційній процедурі в
установлений Законом строк можуть бути
заявлені лише ті вимоги щодо витрат на
виплату і доставку відповідних пенсій,
які виникли в процедурах розпорядження
майном та санації, оскільки після
визнання боржника банкрутом
відповідні зобов'язання не виникають".

Тому, місцевий суд законно і
обґрунтовано відмовив у задоволенні
заяви УПФУ в м.Черкасах Черкаської
області про визнання поточним
кредитором Черкаської державної
житлово-побутової фірми "Обрій-1" на
суму 4716,28 грн.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, зміни чи
скасування ухвали суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України,
ст.ст. 23, 25, 31 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу УПФУ в м.Черкасах
Черкаської області залишити без
задоволення, а ухвалу господарського
суду Черкаської області від 27.03.2014р. по
справі №18/724 - без змін.

Матеріали оскарження ухвали по справі
№18/724 повернути до господарського суду
Черкаської області.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя
В.О. Пантелієнко

Судді
Л.Л. Гарник

О.М. Остапенко