ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

оскарження дій чи бездіяльності
органів ДВС

"17" квітня 2014 р.
Справа № 26/058-11

Господарський суд Київської
області у складі судді Лилака Т.Д.,
розглянувши скаргу Закритого
акціонерного товариства «Макарово» на
дії начальника відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України у виконавчому
провадженні за судовим наказом у
справі

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк «Надра»,
м. Київ до Закритого
акціонерного товариства «Макарово»,
Київська обл., Макарівський р-н, с.
Калинівказа участю третьої особи, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору ОСОБА_1про стягнення 27 170
947,01 грн.,за участю представників:

позивача:Сєргєєва М.О., довіреність №
13-11-1992 від 10.02.2014 року;відповідача:не
з'явилися; третьої особи:не
з'явилися;відділу ДВС:Годинчук С.О.,
довіреність № 4.4-03/44/1816 від 06.12.2013 року;

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2011 року позивач звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом до відповідача про стягнення
17 510 726,27 грн. заборгованості за
кредитом, 7 150 925,89 грн. заборгованості
за процентами, 173 802,66 грн. пені за
порушення строку сплати кредиту, 109 249,12
грн. пені за порушення сплати
процентів, 1 629 141,94 грн.
інфляційних витрат за порушення сплати
кредиту, 597 101,13 грн. інфляційних витрат
за порушення сплати процентів, а
загалом 27 170 947,01 грн., у зв'язку з
неналежним виконанням останнім
зобов'язань за кредитним договором про
відкриття кредитної лінії з вільним
режимом кредитування № 51/КЛ/2007-978/980 від
17.09.2007 року.

Рішенням господарського суду
Київської області від 18.04.2012 року
позовні вимоги було задоволено
повністю, стягнуто з Закритого
акціонерного товариства «Макарово»
(08004, Київська обл., с. Калинівка, вул.
Київська, 43, код 33801524) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «Надра» (04053, м. Київ,
вул. Артема, 15, код 20025456) 17 510 726
(сімнадцять мільйонів п'ятсот десять
тисяч сімсот двадцять шість) грн. 27 коп.
заборгованості за кредитом, 7 150 925 (сім
мільйонів сто п'ятдесят тисяч дев'ятсот
двадцять п'ять) грн. 89 коп.
заборгованості за процентами, 173 802 (сто
сімдесят три тисячі вісімсот дві) грн. 66
коп. пені за порушення строку сплати
кредиту, 109 249 (сто дев'ять тисяч двісті
сорок дев'ять) грн. 12 коп. пені за
порушення сплати процентів, 1 629 141 (один
мільйон шістсот двадцять дев'ять тисяч
сто сорок одну) грн. 94 коп. інфляційних
витрат за порушення сплати кредиту, 597
101 (п'ятсот дев'яносто сім тисяч сто
одну) грн. 13 коп. інфляційних витрат за
порушення сплати процентів, 25 500
(двадцять п'ять тисяч п'ятсот) грн. 00 коп.
державного мита, 236 (двісті тридцять
шість) грн. 00 коп. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

03.05.2012 року було видано наказ про
примусове виконання рішення
господарського суду Київської області
від 18.04.2012 року у справі № 26/058-11, який
дійсний для пред'явлення до виконання
до 03.05.2013 року включно.

03.04.2014 року через канцелярію
господарського суду Київської області
від ЗАТ «Макарово» надійшла скарга на
дії начальника відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Клименка О.С. б/н від
28.03.2014 року по виконавчому провадженню
№ 32766964.

В обґрунтування скарги ЗАТ «Макарово»
зазначає, що 04.03.2014 року голова
ліквідаційної комісії боржника
звернувся до відділу примусового
виконання рішень ДВС України з
клопотаннями про передання останньому
виконавчого документа та закінчення
виконавчого провадження № 32766964, з
посиланням на приписи п. 3 ч. 1 ст. 49 та ст.
67 Закону України «Про виконавче
провадження», з огляду на те, що 20.08.2012
року загальними зборами акціонерів ЗАТ
«Макарово» прийнято рішення про
ліквідацію товариства.

Втім, як зазначає скаржник, державний
виконавець, порушуючи норми чинного
законодавства, відмовив у задоволенні
клопотань голови ліквідаційної
комісії боржника про закінчення
виконавчих проваджень, з огляду на
відсутність підстав для закінчення
таких виконавчих проваджень, про що
свідчить надана суду копія листа
відділу примусового виконання рішень
ДВС України №14-0-34-1353/5-122/1 від 11.03.2014
року.

З огляду зазначеного, ЗАТ «Макарово»
просить суд визнати неправомірними дії
начальника відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України Клименка О.С. щодо
відмови у задоволенні клопотання
голови ліквідаційної комісії ЗАТ
«Макарово» про закінчення виконавчого
провадження № 32766964 на підставі п. 3 ст. 49
ЗУ «Про виконавчого провадження»,
зобов'язати начальника відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Клименка О.С. здійснити дії по
закінченню виконавчого провадження №
32766964, про що винести відповідні
постанови, зобов'язати начальника
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Клименка О.С. передати голові
ліквідаційної комісії ЗАТ «Макарово»
Ігнатенку І.Б. виконавчий документ -
наказ господарського суду Київської
області від 03.05.2012 року у справі № 26/058-11.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 04.04.2014 року скаргу прийнято
та призначено до розгляду на 17.04.2014
року.

16.04.2014 року через канцелярію
господарського суду Київської області
від боржника надійшло клопотання про
зупинення розгляду скарги у справі №
26/058-11 поданої через канцелярію 03.04.2014
року до вирішення скарги ЗАТ
«Макарово» на постанову головного
державного виконавця відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойка О.М. від 04.04.2014 року про повернення
виконавчого документа (наказ № 26/058-11
від 03.05.2012 року) стягувачу, на підставі
ст. 79 Господарського процесуального
кодексу України.

Відповідно до ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Положеннями пп 3.16. п. 3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
Київської області №18 від 26.12.2011 року
«Про деякі питання практики
застосування господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» передбачено, що
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом. При цьому пов'язаною з
даною справою є така інша справа, у якій
інший суд встановлює обставини, що
впливають чи можуть вплинути на
подання і оцінку доказів у даній
справі; в тому числі йдеться про факти,
які мають преюдиціальне значення
(частини друга - четверта статті 35 ГПК
України).

Під неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині
першій статті 79 ГПК Украни, є будь-який
орган, що входить до складу судової
системи України згідно з статтею 3 та
частиною другою статті 17 Закону
України «Про судоустрій і статус
суддів»; іншим судом може вважатися й
інший склад суду (одноособовий чи
колегіальний) в тому ж самому судовому
органі, в якому працює суддя (судді), що
вирішує (вирішують) питання про
зупинення провадження у справі.

Однак, станом на 17.04.2014р. боржником не
надано доказів прийняття до розгляду
скарги ЗАТ «Макарово» на постанову
головного державного виконавця
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
Бойка О.М. від 04.04.2014 року про повернення
виконавчого документа (наказ № 26/058-11
від 03.05.2012 року) стягувачу, що свідчить
про відсутність підстав для зупинення
провадження у справі у розумінні ст. 79
ГПК України, а тому суд дійшов висновку
про відмову у задоволенні клопотання
ЗАТ «Макарово» про зупинення розгляду
справи № 26/058-11 до вирішення скарги на
постанову головного державного
виконавця відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України від 04.04.2014 року про
повернення виконавчого документа
(наказ № 26/058-11 від 03.05.2012 року).

17.04.2014 року через канцелярію
господарського суду Київської області
від ПАТ «КБ «Надра» надійшли письмові
пояснення, відповідно до яких стягувач
вважає викладені у скарзі обставини
безпідставними та необгрунтованими, а
тому просить суд відмовити ЗАТ
«Макарово» у задоволенні скарги на дії
відділу примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 28.03.2014 року.

В судовому засіданні 17.04.2014 року
заступник начальника відділу
організації та контролю за виконанням
рішень управління Державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
Годинчук С.О. заперечила проти скарги
ЗАТ «Макарово» на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
від 28.03.2014 року з огляду на її
необґрунтованість та безпідставність.

До того ж, в судове засідання 17.04.2014 року
представник скаржника не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши та перевіривши подані в
підтвердження обгрунтування скарги
докази, а також заперечення стягувача
та державного виконавця, суд встановив,
що скарга ЗАТ «Макарово» на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України у
справі № 26/058-11 є необґрунтованою та
підлягає відхиленню виходячи з
наступного.

Приписами ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що рішення, ухвали,
постанови господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
виконавче провадження» встановлено, що
виконавче провадження як завершальна
стадія судового провадження та
примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів і посадових осіб,
визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом, іншими
нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст. 11 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії.
Державний виконавець, зокрема,
здійснює заходи, необхідні для
своєчасного і в повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення (далі - виконавчий документ), у
спосіб та в порядку, встановленому
виконавчим документом і цим Законом.

Приписами п. 3 ч. 1 та ч. 2 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження» (в
редакції станом на дату звернення ЗАТ
«Макарово» до державного виконавця із
клопотання про закінчення виконавчого
провадження б/н від 04.03.2014 року)
встановлено, що виконавче провадження
підлягає закінченню у разі смерті або
оголошення померлим стягувача чи
боржника, визнання безвісно відсутнім
боржника або стягувача, ліквідації
юридичної особи - сторони виконавчого
провадження, якщо виконання їх
обов'язків чи вимог у виконавчому
провадженні не допускає
правонаступництва.

У випадках, передбачених пунктами 1 - 6, 8,
9, 11 - 13 частини першої цієї статті,
виконавчий документ надсилається до
суду або іншого органу (посадовій
особі), який його видав.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про
виконавче провадження» (в редакції
станом на дату звернення ЗАТ
«Макарово» до державного виконавця із
клопотання про закінчення виконавчого
провадження б/н від 04.03.2014 року) у разі
ліквідації боржника - юридичної особи
виконавчий документ надсилається
ліквідаційній комісії (ліквідатору)
для вирішення питання про подальший
порядок виконання рішення у
встановленому законом порядку. У разі
надходження виконавчого документа до
ліквідаційної комісії (ліквідатора)
арешт з майна боржника знімається за
постановою державного виконавця,
затвердженою начальником відділу,
якому він безпосередньо
підпорядкований. У разі якщо
виконавчий документ надіслано
ліквідаційній комісії (ліквідатору),
виконавче провадження підлягає
закінченню в порядку, встановленому
цим Законом.

Так, відповідно до ст. 91 Господарського
кодексу України припинення
господарського товариства
відбувається шляхом його ліквідації
або реорганізації відповідно до статті
59 цього Кодексу.

Ліквідація господарського товариства
провадиться ліквідаційною комісією,
призначеною його вищим органом, а у
разі припинення товариства за рішенням
суду - ліквідаційною комісією,
сформованою відповідно до рішення
суду.

Згідно ст. 59 Господарського кодексу
України припинення суб'єкта
господарювання здійснюється шляхом
його реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення) або ліквідації -
за рішенням власника (власників) чи
уповноважених ним органів, за рішенням
інших осіб - засновників суб'єкта
господарювання чи їх правонаступників,
а у випадках, передбачених законами, -
за рішенням суду.

Суб'єкт господарювання ліквідується:
за ініціативою осіб, зазначених у
частині першій цієї статті; у зв'язку із
закінченням строку, на який він
створювався, чи у разі досягнення мети,
заради якої його було створено; у разі
визнання його в установленому порядку
банкрутом, крім випадків, передбачених
законом; за рішенням суду про
ліквідацію юридичної особи у випадках,
визначених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 Закону України
«Про акціонерні товариства», яка
кореспондує із ч. 5 ст. 91 Господарського
кодексу України ліквідація
акціонерного товариства вважається
завершеною, а товариство таким, що
припинилося, з дати внесення до Єдиного
державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
припинення товариства в результаті
його ліквідації.

Відповідно до п. 12 ст. 36 Закону України
«Про державну реєстрацію юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців» за
відсутності підстав для залишення
документів, які подані для проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи в результаті її
ліквідації, без розгляду державний
реєстратор повинен внести до Єдиного
державного реєстру запис про
проведення державної реєстрації
припинення юридичної особи в
результаті її ліквідації.

Дата внесення до Єдиного державного
реєстру запису про проведення
державної реєстрації припинення
юридичної особи в результаті її
ліквідації є датою державної
реєстрації припинення юридичної особи.

Виходячи з системного аналізу
вищезазначених норм чинного
законодавства, юридична особа
вважається ліквідованою з дати
внесення до Єдиного державного реєстру
запису про проведення державної
реєстрації припинення юридичної особи
в результаті її ліквідації, а доказом
її ліквідації, як закінченого процесу
припинення, є витяг з ЄДР з відповідним
записом про припинення юридичної особи
в результаті її ліквідації.

Згідно листа відділу примусового
виконання рішень ДВС України №
14-0-34-1353/5-122/1 від 11.03.2014 року, державним
виконавцем було відмовлено боржнику у
задоволенні клопотання про закінчення
виконавчого провадження № 32766964 та
передання виконавчого документа
ліквідатору з огляду на відсутність
підстав для закінчення зазначеного
виконавчого провадження у розумінні п.
3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження»,
оскільки застосування даної норми
можливе тільки у разі повної
ліквідації боржника та внесення до
Єдиного державного реєстру запису про
проведення державної реєстрації
припинення юридичної особи в
результаті її ліквідації.

Як вбачається із наданої скаржником
копії клопотання б/н від 04.03.2014 року,
звертаючись із клоптанням до відділу
примусового виконання рішень ДВС
України про передання виконавчого
документа та закінчення виконавчого
провадження № 32766964, голова
ліквідаційної комісії боржника
посилається на те, що 20.08.2012 року
загальними зборами акціонерів ЗАТ
«Макарово» прийнято рішення про
ліквідацію товариства, в підтвердження
чого боржником надано зокрема, копії
витягу з ЄДР №14629705, виписки з ЄДР, копію
бюлетня державної реєстрації
юридичних та фізичних осіб-підприємців
від 28.09.2012 року № 223.

З огляду зазначеного, станом на дату
звернення ЗАТ «Макарово» до державного
виконавця із клопотання про закінчення
виконавчого провадження № 32766964,
боржник - ЗАТ «Макарово» не було
припиненим (ліквідованим), оскільки
надана державному виконавцю та суду
копія витягу з ЄДР № 14629705, в якому
міститься запис, про те що юридична
особа ЗАТ «Макарово» перебуває у стані
припинення, не свідчить про припинення
юридичної особи в результаті
ліквідації, а лише про сам процес
такого припинення (ліквідації).

Беручи до уваги зазначене вище, а також
відсутність в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців запису про проведення
державної реєстрації припинення ЗАТ
«Макарово» в результаті його
ліквідації, суд дійшов висновку про те,
що державним виконавцем правомірно
відмовлено боржнику у задоволенні
клопотання про передання виконавчого
документа та закінчення виконавчого
провадження № 32766964, оскільки у
останнього були відстуні правові
підстави для застосування п. 3 ч. 1 ст. 49
та ст. 67 ЗУ «Про виконавче провадження».

Що ж до посилань скаржника на бюлетень
державної реєстрації юридичних та
фізичних осіб-підприємців від 28.09.2012
року № 223, в якому надруковано
повідомлення про припинення
діяльності ЗАТ «Макарово» шляхом
ліквідації, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 60 Господарського
кодексу України суб'єкт господарювання
ліквідується в порядку, встановленому
законом. Орган (особа), який прийняв
рішення про ліквідацію суб'єкта
господарювання, встановлює порядок та
визначає строки проведення ліквідації,
а також строк для заяви претензій
кредиторами, що не може бути меншим, ніж
два місяці з дня оголошення про
ліквідацію.

Ліквідаційна комісія або інший орган,
який проводить ліквідацію суб'єкта
господарювання, вміщує в друкованих
органах відповідно до закону
повідомлення про його ліквідацію та
про порядок і строки заяви кредиторами
претензій, а явних (відомих) кредиторів
повідомляє персонально у письмовій
формі у встановлені цим Кодексом чи
спеціальним законом строки.

Враховуючи вищезазначені приписи норм
чинного законодавства, розміщення в
друкованих органах повідомлення про
ліквідацію товариства є одним із
етапів порядку проведення ліквідації,
необхідним для розрахунків із
кредиторами, а тому не свідчить про
припинення ЗАТ «Макарово» в
результаті його ліквідації.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17 жовтня 2012 року N 9 «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»
за результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

Враховуючи вищезазначене, беручи до
уваги наведені нормативні приписи, суд
дійшов висновку про необґрунтованість,
безпідставність доводів скаржника та
відхилення скарги Закритого
акціонерного товариства «Макарово» на
дії відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України у справі № 26/058-11.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 86, 1212, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу Закритого акціонерного
товариства «Макарово» на дії відділу
примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України у
справі № 26/058-11 відхилити.

Суддя
Т.Д. Лилак