ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014 року Справа №
904/7992/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Дмитренко А.К.-
доповідач

суддів: Крутовських В.І., Прокопенко А.Є.

при секретарі: Однорог О.В.

За участю представників сторін:

відповідач: ОСОБА_1,, свідоцтво про
державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця серії НОМЕР_1 від 27.09.99,
фізична особа-підприємець;

від відповідача: ОСОБА_2,, довіреність
№200 від 14.02.14, представник;

від третьої особи-1: Кушпіт Ю.М.,,
довіреність №50 від 16.12.13, представник;

представники позивача та третьої
особи-2 у судове засідання не з'явилися ,
про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 30.12.2013
року у справі № 904/7992/13

за позовом департаменту корпоративних
прав та правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради, м.
Дніпропетровськ

до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1,
м. Дніпропетровськ

третя особа -1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: комунальне
підприємство "Дніпропетровський
метрополітен" Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

третя особа -2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача: регіональне
відділення Фонду державного майна
України в Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 3019 грн. 11 коп.

У судовому засіданні оголошувалась
перерва з 01.04.2014 року по 17.04.2014 року (ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України).

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 30.12.2013
року (суддя Первушин Ю.Ю.) з фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 на користь
департаменту корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради
стягнуто 568 грн. 88 коп. неустойки та 860
грн. 25 коп. судового збору. В решті
позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду
фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить зазначене рішення скасувати,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин справи та неправильне
застосування норм матеріального права.

Департамент корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради у
відзиві на апеляційну скаргу просить в
її задоволенні відмовити, а рішення
господарського суду залишити без змін.

Комунальне підприємство
"Дніпропетровський метрополітен"
Дніпропетровської міської ради у
відзиві на апеляційну скаргу зазначає,
що станом на 13.03.2014 року фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 не має
заборгованості з орендної плати
баланоутримувачу - комунальному
підприємству "Дніпропетровський
метрополітен" Дніпропетровської
міської ради.

Заслухавши пояснення представників
сторін і третіх осіб-1, 2, обговоривши
доводи апеляційної скарги, розглянувши
матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

08.12.2009 року між регіональним
відділенням Фонду державного майна
України в Дніпропетровській області
(орендодавець, третя особа -2) та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(орендар, відповідач) укладено договір
оренди нерухомого майна, що належить до
державної власності №
12/02-3820-ОД.

Відповідно п. 1.1 договору орендодавець
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування державне окреме
нерухоме майно-торгівельне місце
НОМЕР_2 (кіоск) (далі - майно) площею 7,86
кв. м., розміщене за адресою: м.
Дніпропетровськ, станція метро
Комунарівська, що перебуває на балансі
комунального підприємства
"Дніпропетровський метрополітен"
Дніпропетровської міської ради
(балансоутримувач, третя особа-1),
вартість якого визначена за незалежною
оцінкою 70545 грн.

Згідно п. 1.2 договору майно передається
в оренду з метою розміщення
торгівельного об'єкту з продажу
продовольчих товарів, крім товарів
підакцизної групи. Використання
орендованого майна не за призначенням
забороняється.

Орендна плата визначається на підставі
Методики розрахунку орендної плати,
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 року № 786
(зі змінами), або за результатами
конкурсу на право оренди державного
майна і становить без ПДВ за базовий
місяць розрахунку (останній місяць, за
який є інформація про індекс інфляції) -
жовтень 2009 року - 477 грн. 37 коп. Орендна
плата за перший місяць оренди - грудень
2009 року визначається шляхом
коригування орендної плати за базовий
місяць на індекси інфляції за листопад,
грудень 2009 року (п. 3.1 договору).

У відповідності з п. 3.6 договору орендна
плата перераховується до державного
бюджету та балансоутримувачу у
співвідношенні:

- 70 % до державного бюджету по місцю
реєстрації орендаря у податковій
інспекції на рахунки, відкриті
відділенням казначейства, у розмірі 334
грн. 16 коп.;

- 30% балансоутримувачу у розмірі 143 грн.
21 коп., щомісяця не пізніше 15 числа
місяця відповідно до пропорцій
розподілу, установлених Кабінетом
Міністрів України і чинних на кінець
періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 5.5 договору встановлено, що у
разі припинення або розірвання
договору орендар зобов'язаний
повернути балансоутримувачу
орендоване майно за актом приймання -
передачі у належному стані, не гіршому
ніж на момент передачі його в оренду, з
врахуванням нормального фізичного
зносу, та відшкодувати орендодавцеві
збитки, у разі погіршення стану або
втрат (повної або часткової)
орендованого майна з вини орендаря.
Один примірник такого акту приймання -
передачі строком у три дні надається
орендодавцеві.

За актом приймання - передачі від 08.12.2009
року регіональне відділення Фонду
державного майна України в
Дніпропетровській області передало
відповідачу у платне користування
приміщення торгівельного кіоску
площею 7,86 кв. м. (т. 1, а. с. 20).

Під час дії договору оренди відбулася
зміна власника орендованого майна. Так,
на підставі розпорядження Кабінету
Міністрів України від 07.09.2011 року №
842-р "Про передачу цілісного майнового
комплексу державного підприємства
"Дніпропетровський метрополітен" у
власність територіальної громади
м. Дніпропетровськ" та рішення
сесії Дніпропетровської міської ради
6-го скликання від 19.10.2011 року № 62/16
цілісний майновий комплекс був
переданий у комунальну власність
територіальної громади м.
Дніпропетровська з 29.11.2011 року.
Передачу майна оформлено актом
приймання-передачі цілісного
майнового комплексу державного
підприємства "Дніпропетровський
метрополітен" у комунальну власність
територіальної громади міста
Дніпропетровска (т. 1, а.с. 73-75).

10.10.2012 року між департаментом
корпоративних прав та правового
забезпечення Дніпропетровської
міської ради та відповідачем укладено
додаткову угоду № ДКП-21 до договору
оренди (т. 1, а.с. 23-24). Додаткова угода
була погоджена балансоутримувачем
майна - комунальним підприємством
"Дніпропетровський метрополітен".

Згідно п. 1 додаткової угоди сторони
внесли зміни до преамбули договору
оренди, а саме слова: "регіональне
відділення Фонду державного майна
України в Дніпропетровській області"
замінено на слова "департаментом
корпоративних прав та правового
забезпечення Дніпропетровської
міської ради".

Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного
кодексу України сторони встановили, що
умови цього пункту застосовуються до
відносин між ними, які виникли з 29.11.2011
року.

Пунктом 2 додаткової угоди сторонами
внесено зміни до п. 1.1 договору оренди, а
саме слова: "що перебуває на балансі
державного підприємства
"Дніпропетровський метрополітен"
замінено на слова "що перебуває на
балансі комунального підприємства
"Дніпропетровський метрополітен"".

Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного
кодексу України сторони встановили, що
умови цього пункту застосовуються до
відносин між ними, які виникли з 06.03.2012
року.

Згідно п. 4 додаткової угоди № ДКП-21
сторонами викладено п. п. 3.1, 3.6, 3.7
договору оренди у наступній редакції:

« 3.1. Розмір орендної плати відповідно
до розрахунку орендної плати, що є
невід'ємною частиною договору,
становить 557 грн. 96 коп. без ПДВ (базова
за лютий 2012 року).

Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється згідно з чинним
законодавством та в повному обсязі
спрямовується орендарем на рахунок
балансоутримувача.

Орендна плата за перший місяць оренди
коригується на індекс інфляції,
починаючи з березня 2012 року.

У платіжному дорученні обов'язково
зазначити номер договору оренди, дату
укладення та назву орендаря.

3.6. За користування об'єктом оренди
орендар сплачує орендну плату, яку
спрямовує:

- 50 % від загальної суми орендної плати
до загального фонду міського бюджету м.
Дніпропетровська на розрахункові
рахунки, які відкритті управліннями
Державного казначейства за місцем
реєстрації орендаря як платника
податків та зборів, в районних
інспекціях м. Дніпропетровська,
відповідно з кодом бюджетної
класифікації 22080401 - у розмірі 278 грн. 98
коп.;

- 50 % від загальної суми орендної плати у
розмірі 278 грн. 98 коп. - на рахунок
балансоутримувача об'єкта оренди.

Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного
кодексу України сторони встановили, що
умови цього пункту застосовуються до
відносин між ними, які виникли з 06.03.2012
року.

3.7. Орендна плата сплачується орендарем
щомісяця у термін не пізніше 15 числа
місяця, наступного за звітнім, і не
залежить від наслідків господарської
діяльності орендаря.

Орендна плата сплачується орендарем за
весь час фактичного використання
об'єкта оренди до дати підписання акта
приймання-передачі об'єкта оренди
включно.

З метою автоматизації процесу контролю
за надходженням орендної плати по
договору оренди розділ «Призначення
платежу» платіжного доручення
заповнювати в такому порядку:
*;101;*22080401**№12/02-3830-ОД/ДКП-21*08.12.2009р.*25
973910*Х*.

Де Х - це вид платежу: 1 - орендна плата; 2 -
пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного
кодексу України сторони встановили, що
умови цього пункту застосовуються до
відносин між ними, які виникли з 29.11.2011
року».

В силу ст. 770 Цивільного кодексу України
у разі зміни власника речі, переданої у
найм, до нового власника переходять
права та обов'язки наймодавця. Таким
чином, відбулася заміна сторони у
зобов'язанні за законом.

Укладаючи додаткову угоду від 10.10.2012
року, позивач діяв як новий власник
майна та не залучав до участі
попереднього власника - регіональне
відділення Фонду державного майна
України по Дніпропетровської області.

Позивачем не надано суду відомостей
про те, що ним було повідомлено
відповідача, як орендаря майна, про
зміну особи у зобов'язанні. Оскільки
при підписанні додаткової угоди від
10.10.2012 року відповідач прийняв особисту
участь, саме з цього моменту фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 є належним
чином повідомленим про заміну особи
орендодавця у договорі оренди від
08.12.2009 року.

Виходячи з положень ст. ст. 516, 517
Цивільного кодексу України якщо
боржник не був письмово повідомлений
про заміну кредитора у зобов'язанні,
виконання боржником свого обов'язку
первісному кредиторові є належним
виконанням. Боржник має право не
виконувати свого обов'язку новому
кредиторові до надання боржникові
доказів переходу до нового кредитора
прав у зобов'язанні.

Предметом позову у даній справі є
вимога нового орендодавця -
департаменту корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради про
стягнення боргу з орендної плати за
період з серпня 2012 року по січень 2013
року в сумі 1534 грн. 65 коп., який виник у
зв'язку з неврахуванням позивачем
здійснених фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1
платежів до державного бюджету
(попередньому орендодавцю -
регіональному відділенню Фонду
державного майна України в
Дніпропетровській області) за період
оренди з грудня 2009 року по травень 2012
року і поширенням позивачем на минулий
час умов додаткової угоди від 10.10.2012
року № ДКП-21 про внесення змін до
договору оренди нерухомого майна від
08.12.2009 року № 12/02-3820-ОД.

У відповідності з ч. 6 ст. 283
Господарського кодексу України до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 283 Господарського кодексу
України за договором оренди одна
сторона (орендодавець) передає другій
стороні (орендареві) за плату на певний
строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Відповідно ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

В силу ч. 1 ст. 2 Закону України "Про
оренду державного та комунального
майна" орендою є засноване на договорі
строкове платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

За користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму (ч. 1 ст.
762 Цивільного кодексу України).

За визначенням, наведеним у ч. 1 ст. 286
Господарського кодексу України
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності; розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу
України встановлено, що орендар,
зокрема, зобов'язаний своєчасно і в
повному обсязі сплачувати орендну
плату.

Частинами 1, 3 статті 19 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" унормовано, що орендар за
користування об'єктом оренди вносить
орендну плату незалежно від наслідків
господарської діяльності; строки
внесення орендної плати визначаються у
договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться; до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно ставляться
(ст. 526 Цивільного кодексу України).

Статтею 525 Цивільного кодексу України
визначено, що одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як вбачається з наданого регіональним
відділенням Фонду державного майна
України в Дніпропетровській області на
вимогу апеляційного господарського
суду розрахунку заборгованості з
орендної плати за договором оренди від
08.12.2009 року № 12/02-3820-ОД, фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 з грудня 2009
року по 06.03.2012 року було нараховано 7552
грн. 71 коп. орендної плати, всього
сплачено відповідачем у цьому періоді
9836 грн. 93 коп.; станом на 06.03.2012 року
заборгованість з орендної плати у
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
відсутня (т. 2, а.с. 7). Виходячи з цього
розрахунку переплата за оренду на
06.03.2012 року дорівнювала 2284 грн. 22 коп.

Судова колегія погоджується з
висновком господарського суду про
відмову у стягненні заборгованості з
орендної плати враховуючи таке.

Згідно п.3.6 додаткової угоди від 10.10.2012
року про внесення змін №ДКП-21 до
договору оренди нерухомого майна, що
належить до комунальної власності
територіальної громади міста, від
08.12.2009 року №12/02-3820-ОД, умова щодо
перерахування відповідачем орендної
плати до місцевого бюджету
застосовується до відносин, які
виникли з 06.03.2012 року. Сплачуючи орендну
плату попередньому орендодавцю -
регіональному відділенню Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області до
державного бюджету в період з грудня 2009
року по травень 2012 року (що вбачається з
розрахунку, наданого регіональним
відділенням Фонду державного майна
України в Дніпропетровській області (т.
2, а.с. 7)), відповідач діяв відповідно до
чинних на той час умов договору оренди
нерухомого майна від 08.12.2009 року
№12/02-3820-ОД та не міг передбачити, що у
жовтні 2012 року буде підписано
додаткову угоду до договору з
поширенням її умов на минулий період,
за який відповідач вже здійснив
розрахунки. Умови п.п. 3.6 і 3.7 додаткової
угоди від 10.10.2012 року №ДКП-21 про
внесення змін до договору оренди
нерухомого майна від 08.12.2009 року
№12/02-3820-ОД щодо дати, з якої
застосовуються нові умови сплати
орендної плати (з 06.03.2012 року або з 29.11.2011
року) суперечать один одному, у зв'язку
з чим сплата відповідачем орендної
плати за період з грудня 2009 року по
травень 2012 року до державного бюджету
не може бути визнана порушенням умов
договору.

За таких обставин є безпідставними
позовні вимоги департаменту
корпоративних прав та правового
забезпечення Дніпропетровської
міської ради про стягнення з
відповідача згідно п. 3.8 договору
оренди пені за період з 16.12.2011 року по
06.06.2013 року в сумі 346 грн. 70 коп., яка
нарахована на неіснуючу
заборгованість.

Також позивачем заявлено до стягнення
неустойку в порядку ст. 785 Цивільного
кодексу України у сумі 1137 грн. 76 коп., з
яких: за період з 11.11.2012 року по 31.11.2012
року - 350 грн. 40 коп., за період з 01.12.2012
року по 31.12.2012 року - 554 грн. 40 коп. та за
період з 01.01.2013 року по 13.01.2013 року - 232
грн. 96 коп., посилаючись на те, що після
закінчення строку дії договору оренди
07.11.2012 року відповідач продовжував
користуватися орендованим приміщенням
до укладання нового договору оренди
від 14.01.2013 року № 07ДКП/13.

В апеляційній скарзі відповідач, з
посиланням на ч. 4 ст. 284 Господарського
кодексу України, ч. 2 ст. 17 Закону
України «Про оренду державного та
комунального майна», ч. 1 ст. 764
Цивільного кодексу України, вказує на
незаконність висновку суду першої
інстанції про припинення 07.11.2012 року
дії договору оренди від 08.12.2009 року №
12/02-3820-ОД, і вважає, що дія даного
договору була продовжена на той же
строк і на тих же умовах.

Такі доводи фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 є необґрунтованими приймаючи до
уваги наступне.

Строк дії договору оренди, згідно
пункту 10.1 даного договору, встановлено
з 08.12.2009 року по 07.11.2012 року включно.

Відповідно п. 10.9 договору оренди та ч. 2
ст. 26 Закону України «Про оренду
державного та комунального майна» дія
цього договору припиняється внаслідок,
зокрема, закінчення терміну, на який
його було укладено.

Згідно пункту 10.1. договору оренди у
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення терміну дії договору,
повній оплаті за договором і при
наданні інформація щодо виконання умов
цього договору, а саме: наявності
договору страхування, дозволу або
декларації наданої органам державного
пожежного нагляду та узгодження
балансоутримувача, договір, за заявою
орендаря щодо продовження терміну дії,
може бути продовжений на тих самих
умовах, які передбачені у договорі.

Зміни і доповнення або розірвання
цього договору допускаються за
взаємної згоди сторін і оформлюються
додатковими угодами (п. 10.3 договору).

Пунктом 5.20 договору встановлено, що
орендар, у разі наміру продовжити строк
дії договору оренди, зобов'язаний не
пізніше ніж за місяць до закінчення
терміну дії договору оренди подати
орендодавцю про це заяву з документами
щодо виконання умов договору оренди
(дозвіл пожежників, копія договору
страхування державного майна, платіжні
доручення про сплату страхового
платежу та ін.).

У разі неподання орендарем до
орендодавця заяви на протязі
встановленого цим пунктом договору
терміну, або відмови орендодавця від
продовження строку дії договору оренди
на новий термін, договір припиняє свою
дію, а орендар зобов'язаний виселитися
у день, визначений за договором, як
кінцевий термін дії договору оренди, та
надати орендодавцю акт повернення
орендованих площ балансоутримувачу. У
разі невиконання цієї умови договору
оренди орендар сплачує неустойку у
розмірі подвійної орендної плати за
поточний місяць користування майном за
час прострочення.

04.10.2012 року, тобто за місяць до
закінчення строку дії договору оренди,
фізична особа-підприємець ОСОБА_1 подав
балансоутримувачу - комунальному
підприємству «Дніпропетровський
метрополітен» заяву про продовження
терміну дії договору оренди від 08.12.2009
року № 12/02-3820-ОД (т. 1, а.с. 129).

Листом департаменту транспорту і
зв'язку Дніпропетровської міської ради
від 06.11.2012 року № 4/10-793, на який
посилається відповідач, останнього
було повідомлено про надання
погодження на переукладення договору
оренди, а не продовження строку його
дії (т. 1, а.с. 67).

При цьому доказів звернення
безпосередньо до орендодавця -
регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області або
департаменту корпоративних прав та
правового забезпечення
Дніпропетровської міської ради щодо
погодження продовження строку дії
договору оренди, як це передбачено п. 5.20
договору, відповідачем не надано.

У відповідності із ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Отже, враховуючи припинення дії
договору оренди 07.11.2012 року в силу
спливу строку його дії, відповідач
зобов'язаний був повернути об'єкт
оренди у визначений договором строк.

Пунктом 10.12 договору оренди
передбачено, що у разі припинення або
розірвання цього договору майно
протягом трьох робочих днів
повертається орендарем
балансоутримувачу.

Згідно п. 10.13 договору оренди майно
вважається поверненим
балансоутримувачу з моменту
підписання сторонами акта приймання-
передавання. Обов'язок щодо складання
акта приймання-передавання про
повернення майна покладається на
орендаря.

З огляду на вищевикладене, суд першої
інстанції дійшов правильного висновку
про те, що відповідач протягом трьох
днів після спливу строку дії договору
(07.11.2012 року) повинен був самостійно
скласти акт прийому-передачі майна та
звернутися із цим актом до орендодавця.
Тому позивач обґрунтовано нарахував до
стягнення неустойку в порядку,
передбаченому ст. 785 Цивільного кодексу
України, за період з 11.11.2012 року по 13.01.2013
року в сумі 1137 грн. 76 коп..

У відповідності із ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Як встановлено судом першої інстанції
відповідач своєчасно виконував свої
грошові зобов'язання за договором
оренди, сплачував орендну плату під час
безпідставного користування спірним
приміщенням з 11.11.2012 року по 13.01.2013 року
(дата складання акту про повернення
майна з оренди), що вказує на
відсутність збитків, вчинив дії,
направлені на укладання договору
оренди відносно використованого ним
приміщення, та з 14.01.2013 року уклав новий
договір оренди і прийняв приміщення в
оренду чим довів послідовність своїх
дій та правомірність своєї мети.

При стягненні неустойки господарським
судом враховано приписи ч.1 ст. 233
Господарського кодексу України, де
зазначено, що у разі якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно із збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало
збитків іншим учасникам господарських
відносин, суд може з урахуванням
інтересів боржника зменшити розмір
належних до сплати штрафних санкцій.

Виходячи з вимог цивільного
законодавства щодо неналежного
виконання договірних зобов'язань та
неустойки, яка передбачена ч.2 ст. 785
Цивільного кодексу України, у розмірі
подвійної орендної плати,
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про наявність
правових підстав для присудження до
стягнення з відповідача неустойки за
користування орендованим майном за час
прострочення його повернення,
розрахувавши її суму виходячи з
розміру орендної плати, визначеної
договором за місяць.

В апеляційній скарзі фізична
особа-підприємець ОСОБА_1 вказує, що для
захисту своїх порушених прав він був
змушений звернутися за юридичною
допомогою до товариства з обмеженою
відповідальністю «Юридичне бюро
«Тандем», про що свідчить додана до
скарги угода про надання правової
допомоги від 14.02.2014 року № 01/14022014 у
зв'язку з чим просить стягнути 1000 грн.
витрат на правову допомогу.

Враховуючи безпідставність доводів
апеляційної скарги, відсутні й
підстави для покладення судових витрат
на позивача, в тому числі й витрат на
правову, допомогу в розмірі 1000 грн.

Крім того судова колегія відзначає
наступне.

Відповідно ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року № 7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу» витрати
позивачів та відповідачів, третіх осіб,
пов'язані з оплатою ними послуг
адвокатів, адвокатськйх бюро, колегій,
фірм, контор та інших адвокатських
об'єднань з надання правової допомоги
щодо ведення справи в господарському
суді, розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-то: угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

У разі неподання відповідних
документів у господарського суду
відсутні підстави для покладення на
іншу сторону зазначених сум.

За змістом частини третьої статті 48 та
частини п'ятої статті 49 Господарського
процесуального кодексу України у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність"), а не будь-якої особи, яка
надавала правову допомогу стороні у
справі.

Відповідачем не додано до апеляційної
скарги копії свідоцтва про право на
зайняття адвокатською діяльністю та
платіжні документи про сплату коштів
на правову допомогу. Правова допомога,
що надається іншими особами (не
адвокатами) не може бути відшкодована в
якості судових витрат іншою стороною
по справі.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 30.12.2013
року у справі № 904/7992/13 залишити без
змін, а скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 без задоволення.

Головуючий суддя
А.К. Дмитренко

Суддя
А.Є. Прокопенко

Суддя
В.І. Крутовських

повний текст постанови виготовлений
22.04.14р.