ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.04.2014
Справа № 905/6977/13

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Риженко Т.М.,
судді Нестеренко Ю.С., судді Довгалюк
В.О.

при секретарі Куньчик Е.А., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Платінум», м. Дніпропетровськ

до Відповідача: Публічного
акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м.Краматорськ,
Донецька область

про: стягнення заборгованості у сумі
48819,70грн., пені у сумі 5527,68 грн.

за участю:

від позивача: не з»явився

від відповідача: не з»явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Компанія Платінум",
м.Дніпропетровськ звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача Публічного
акціонерного товариства
"Єнергомашспецсталь", м.Краматорськ,
Донецька область про стягнення
заборгованості у сумі 48 819,70грн., пені у
розмірі 5527,68грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань за договором
поставки №25301-6 від 18.06.2012р., щодо оплати
за поставлений товар.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав належним чином
засвідчені копії наступних документів:
договору поставки №25301-6 від 18.06.2012р.,
специфікації № 1 від 18.06.2012р. до
договору поставки №25301-6 від 18.06.2012р.,
довідки з ЄДРПОУ, правоустановчих
документів, видаткових накладних,
довіреностей на отримання
матеріальних цінностей, довідку про
розмір заборгованості, претензій та
докази її направлення.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст. 509, 526, 611, 623 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
процесуального кодексу України.

21.10.2013р. відповідач через канцелярію
суду надав клопотання належним чином
засвідчені копії правоустановчих
документів.

Ухвалою від 27.11.2013р. провадження у
справі було зупинено, у зв'язку із
надходженням апеляційної скарги на
ухвалу господарського суду Донецької
області по цій справі від 19.11.2013р.
Ухвалою від 05.03.2014р. провадження по
справі було поновлено.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 05.03.2014 призначено колегіальний
розгляд справи № 905/6977/13 у складі
головуючого судді Т. М.
Риженко, судді Бокової Ю. В., судді
Довгалюк В. О.

Представник позивача у судове
засідання 01.04.2013р. не з»явився, про
причини неявки суд не повідомив.

Відповідач у судові засідання не
з'являвся. 21.10.2013р. представником
Відповідача через канцелярію суду було
надано клопотання про відкладення
розгляду справи. Відзиву та доказів
сплати заборгованості Відповідач не
надав, своїм правом на захист не
скористався.

Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

18.06.2012р. між товариством з обмеженою
відповідальністю «Компанія Платінум»
(Постачальник) та Публічним
акціонерним товариством
«Енергомашспецсталь» (Покупець)
укладено договір поставки №25301-6,
відповідно до п. 1.1 якого, Постачальник
передає у власність Покупцю, а Покупець
приймає та оплачує товар (продукцію),
загальна кількість, одиниця
вимірювання, вартість за одиницю
вимірювання та загальна вартість,
виробник якого, визначені сторонами у
специфікаціях, які є невід'ємною
частиною цього договору.

Згідно з п. 2.1 договору вартість
продукції вказується у специфікаціях,
які є невід'ємною частиною договору. В
п.2.2 Договору встановлено, що
орієнтовна сума договору на час його
укладення складає 1 000 000,00грн., без ПДВ,
ПДВ-200 000,00грн., всього з ПДВ-1 200 000,00грн.

Умови оплати передбачені 9 розділом
договору, а саме: оплата здійснюється
Покупцем шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Постачальника в національній валюті
України (п.9.1 Договору).

Згідно з п.9.3 договору Покупець
здійснює оплату за поставлену
продукцію на протязі строку, вказаного
у специфікації, від дня отримання
оригіналів рахунків на оплату і
сертифікату якості, якщо інше не
передбачено специфікацією.

Датою оплати товару (продукції)
вважається дата списання грошових
коштів з поточного рахунку Покупця (п.
9.4. договору).

Відповідно до п. 10.6 договору при
несвоєчасній оплаті поставленої
продукції Покупець виплачує
Постачальнику пеню у розмірі 0,04% суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення, але не більш подвійної
облікової ставки НБУ, що діє в період
прострочення.

За п. 10.9 договору сплата неустойки
(штрафу, пені) не звільняє сторін від
виконання зобов'язань в натурі.

Згідно з п.13.1 договору цей договір
вважається укладеним і вступає в силу з
моменту його підписання сторонами і
скріплення печатками сторін. Строк дії
договору до 31.12.2014р. (п.13.2 Договору).

18.06.2012 між сторонами було підписано
специфікацію № 1 до договору де
визначили асортимент, кількість,
вартість товару за загальну суму яка
склала 48
819,70грн., умови поставки - протягом 14
днів після підписання специфікації,
умови оплати - по факту поставки на
протязі 30 календарних днів.

На виконання умов договору Позивачем
було здійснено поставку Відповідачу на
суму 48 819,70грн грн., що підтверджується
видатковими накладними №844 від 20.06.2012р.
на суму 20 979,74 грн., № 888 від 25.06.2012р. на
суму 13 520,57грн., № 1239 від 02.08.2012р. на суму
14 319,39 грн.

Вказані накладні підписано з боку обох
сторін без зауважень.

Відповідачем товар отриманий на
підставі довіреностей на отримання
матеріальних цінностей № 1453 від
18.06.2012р. та № 1838 від 31.07.2012р.

Внаслідок цього обов'язок передачі
Постачальником товару вважається
виконаним.

За для досудового врегулювання спору
Позивачем на адресу Відповідача було
направлено претензію №911 від 14.03.2013р. з
вимогою здійснити оплату за
поставлений товар у сумі 48 819,70 грн.

За таких обставин та у зв'язку із
неналежним виконанням грошових
зобов'язань Відповідачем Позивач
звернувся до суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає вимоги Позивача до Відповідача
такими, що підлягають частковому
задоволенню, враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст даного договору з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм статті 712 Цивільного
кодексу України та статей 264-271
Господарського кодексу України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного
кодексу України).

Як встановлено ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до
умов договору поставки №25301-6 від
18.06.2012р. Позивачем було здійснено
поставку Відповідачу на загальну суму
48 819,70 грн., але Відповідачем незважаючи
на настання строку оплати не була
здійснена оплата за поставлений товар.

Документи, які б свідчили про незгоду
Покупця з неналежністю виконання
Постачальником своїх зобов'язань по
Договору - суду не надавались.

Відтак, несплачена сума, наявність якої
кваліфікується судом як порушення
грошових зобов'язань у розумінні ст.610
Цивільного кодексу України, становить
48 819,70грн. За змістом ст.625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідачем доказів погашення суми
боргу у розмірі 48 819,70грн. до матеріалів
справи не надано, у зв'язку з чим вимоги
про стягнення суми боргу підлягають
задоволенню та стягненню з Приватного
акціонерного товариства
"Енергомашспецсталь".

З огляду на викладене, враховуючи
наявні в матеріалах справи докази
наявності заборгованості та порушення
зобов'язань за договором, суд вважає,
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості обґрунтованими,
доведеними належним чином та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Статтею 627 Цивільного кодексу України
встановлено вільне укладення договору
сторонами, вибір контрагента та
визначення умов договору з урахуванням
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

За змістом розділу 5 Господарського
кодексу України, за загальним правилом,
учасники господарських відносин
відповідають за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання на умовах, визначених
положеннями статей, що містить даний
розділ Господарського кодексу України,
якщо інше не передбачено договором, та
не відноситься до спеціальних
суб'єктів, відповідальність яких
встановлена законом за певний вид
правопорушення.

З огляду на встановлений ст. ст. 6, 627 ЦК
України, принцип свободи договору,
сторони при укладанні договору вправі
встановлювати міру відповідальності
за порушення умов договору на власний
розсуд.

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, до таких
наслідків зокрема належать:
відшкодування збитків та сплата
неустойки.

Аналогічні положення закріплені і в
ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу
України. При цьому, несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань є
належною підставою у розумінні ст. 218
Господарського кодексу України для
застосування заходів
господарсько-правової
відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 10.6 договору при
несвоєчасній оплаті поставленої
продукції Покупець виплачує
Постачальнику пеню у розмірі 0,04% суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення, але не більш подвійної
облікової ставки НБУ, що діє в період
прострочення. Зазначене відповідає
положенням Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

У відповідності до ч. 6. ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Позивачем у розрахунку пені вказано
наступні періоди її нарахування : 305
днів за накладною № 844 від 20.06.2012р.; 301
день за накладною № 888 від 25.06.2012; 234 дня
за накладною №1239 від 02.08.2012р.

Зазначені періоди нарахування пені
суперечать положенням ч. 6 ст. 232
Господарського процесуального кодексу
України

Здійснивши самостійно розрахунок пені
(за накладною № 844 від 20.06.2012р.
нарахування за 183 дні; за накладною № 888
від 25.06.2012р. - за 183 дні; за накладною №1239
від 02.08.2012р. - за 183 дні), суд дійшов
висновку щодо часткового задоволення
вимоги про стягнення пені у розмірі 3
573,62грн.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги товариства з
обмеженою відповідальністю «Компанія
Платінум» до публічного акціонерного
товариства "Єнергомашспецсталь" про
стягнення заборгованості у сумі
48819,70грн., пені у розмірі 5527,68грн.
задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Енергомашспецсталь" (84306,
Донецька область, м.Краматорськ, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Компанія Платінум»
(49000, м. Дніпропетровськ, вул. Володі
Дубініна, б. 14, кв. 44, )
заборгованість у розмірі 48 819,70грн.,
пеню у розмірі 3 573,62грн.,
судовий збір у розмірі 1658, 64 грн.

3. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

4. В решті позовних вимог - відмовити.

У судовому засіданні 01.04.14р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Головуючий суддя
Т.М. Риженко

Суддя
Ю.С.
Нестеренко

Суддя
В.О. Довгалюк

Повний текст
рішення складено та підписано 07.04.14р.