м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2442/14 01.04.14

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення 229 846,74 грн.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явилися;

від відповідача: ОСОБА_3 - довіреність
б/н від 24.03.2014 року;

Обставини справи :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
звернулася до господарського суду м.
Києва з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення
229 846,74 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення орендних та
комунальних платежів за використання
орендованим приміщенням, згідно умов
Договору № 1/010412 оренди нежитлового
приміщення від 01.04.2012 року та
Додаткової угоди № 1 від 01.10.2013 року до
Договору № 1/010412 оренди нежитлового
приміщення від 01.04.2012 року.

З цих підстав, позивач просив
задовольнити позов, стягнувши з
відповідача на свою користь 223 200,31 грн. -
основного боргу (з яких: 155 147,03 грн. -
заборгованості з орендної плати, 68 053,28
грн. - заборгованості за комунальні
платежі), 4 522,71 грн. - пені, 1 084,13 грн. -
інфляційних втрат, 1 039,59 грн. - 3% річних, 4
596,94 грн. - судового збору.

Ухвалою від 17.02.2014 року порушено
провадження по справі та призначено її
розгляд на 26.02.2014 року.

26.02.2014 року представники сторін у
судове засідання не з'явилися, про
причини неявки суд не повідомили, про
день та час розгляду справи
повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 26.02.2014 року розгляд
справи відкладено на 11.03.2014 року у
зв'язку з неявкою представників сторін.

11.03.2014 року представники сторін у
судове засідання не з'явилися, про
причини неявки суд не повідомили, про
день та час розгляду справи
повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 11.03.2014 року розгляд
справи відкладено на 25.03.2014 року.

24.03.2014 року через відділ діловодства
суду від представника відповідача
надійшов відзив на позовну заяву,
клопотання про об'єднання справи №
910/2442/14 та справи № 910/2454/14 в одне
провадження.

25.03.2014 року через відділ діловодства
суду від представника відповідача
надійшло клопотання про призначення
судово-почеркознавчої та
судово-технічної експертизи по справі.

25.03.2014 року представник відповідача
заявив клопотання про відкладення
розгляду справи.

Враховуючи те, що нез'явлення
представника позивача у судове
засідання перешкоджає вирішенню спору
по суті, а також враховуючи клопотання
представника відповідача, суд вважав
за доцільне відкласти розгляд справи
на 01.04.2014 року.

В судове засідання 01.04.2014 року
представник позивача не з'явився, про
день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином. Ухвали
суду, надсилались позивачу на всі
відомі адреси, в тому числі на юридичну
адресу підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26 грудня 2011 року N 18 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» за
змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.

Провадження у справі порушено ухвалою
від 17.02.2014 року, що свідчить про
достатність часу для підготовки до
судового розгляду справи, та
направлення представника в судове
засідання.

Відповідно до статті 75 ГПК України
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами.

В судовому засіданні 01.04.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав в повному обсязі та просив
суд їх задовольнити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в
судовому засіданні 01.04.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в
їх сукупності та заслухавши пояснення
представника відповідача,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.04.2012 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі по
тексту - позивач, Орендодавець),
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4
(далі по тексту - Орендар 1) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі по
тексту - відповідач, Орендар 1) укладено
Договір № 1/010412 оренди нежитлового
приміщення (далі по тексту - Договір), за
умовами якого (п. 1.1. та 1.2. Договору)
предметом Договору є оренда
нежитлового приміщення (надалі -
"Приміщення"), що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1; площа Приміщення
складає 156,50 кв. м, з яких Орендар 1
орендує 78,25 кв. м. (50% загальної площі
Приміщення), Орендар 2 - 78,25 кв. м. (50%
загальної площі Приміщення) згідно
Плану приміщення (додається).

Відповідно до п. 3.1. Договору
прийом-передача Приміщення,
здійснюється тристоронньою комісією.
Передача Приміщення Орендодавцем в
оренду Орендарям оформлюється актом
прийому-передачі (надалі - "Акт"), в якому
зазначається технічний стан
Приміщення. Акт підписується обома
Сторонами і є невід'ємною частиною
Договору. З моменту передачі
Приміщення за актом прийому-передачі
відповідальність за його належне
утримання та всі ризики, що пов'язані з
ним покладаються на Орендарів (в рівних
частинах).

Згідно з п. 4.1. Договору термін дії
Договору починається з 01 квітня 2012 року
("Дата початку оренди"), та закінчується
01 березня 2015 року, включаючи обидві
дати.

Відповідно до п. 5.1. Договору розмір
орендної плати за все Приміщення
становить 12520,00 гривень на місяць, без
ПДВ, що еквівалентно 1 565,00 доларам США
за курсом НБУ на день підписання цього
Договору (Г долар США = 7,99 грн.).

- Орендар 1 сплачує 50% (відповідно до
площі, що орендується) вищезгаданої
Орендної плати, що складає 6260,00 гривень
(шість тисяч двісті шістдесят гривень 00
коп.) на місяць, без ПДВ, що еквівалентно
782,50 доларам США за курсом НБУ на день
підписання цього Договору.

- Орендар 2 сплачує 50% (відповідно до
площі, що орендується) вищезгаданої
Орендної плати, що складає 6260,00 гривень
(шість тисяч двісті шістдесят гривень 00
коп.) на місяць, без ПДВ, що еквівалентно
782,50 доларам США за курсом НБУ на день
підписання цього Договору.

Відповідно до п. 5.2. Договору
Орендодавець надає Орендарям рахунок
не пізніше п'ятого числа місяця, за який
здійснюється оплата. Наданий
Орендодавцем рахунок сплачується
Орендарями в повному обсязі не пізніше
10 числа відповідного місяця, за який
здійснюється оплата.

Згідно з п. 5.4. Договору вартість
спожитої електроенергії, газу, води,
послуг зв'язку, вивозу сміття та
комунальних послуг сплачується
Орендарями щомісячно згідно
показників відповідних лічильників і
тарифів та рахунків.

Факт приймання-передачі приміщення,
позивачем відповідачу,
підтверджується підписаним між
сторонами 01.04.2012 року Актом
приймання-передачі наданих послуг за
договором оренди нежитлового
приміщення № 1/010412 від 01.04.2012 року.

01.10.2013 року між позивачем, відповідачем
та орендарем 1 укладено Додаткову угоду
№1 до Договору № 1/010412 оренди
нежитлового приміщення від 01.04.2012 року
(далі по тексту - Додаткова угода №1), за
умовами якої було викладено п. 5.1.
Договору в наступній редакції: «Розмір
орендної плати за все Приміщення
становить 100034,80 на місяць, без ПДВ, що
еквівалентно 12520 доларам США за курсом 1
долар США = 7,99 гривні та підлягає
коригуванню згідно з пунктом 5.3.
Орендар 1 сплачує 50% (відповідно до
площі, що орендується) вищезгаданої
Орендної плати, що складає 50017,40 гривень
(п'ятдесят тисяч сімнадцять гривень 40
коп.) на місяць, без ПДВ, що еквівалентно
6260,00 доларам США за курсом НБУ на день
підписання цього Договору і підлягає
коригуванню згідно з пунктом 5.3.
Орендар 2 сплачує 50% (відповідно до
площі, що орендується) вищезгаданої
Орендної плати, що складає 50017,40 гривень
(п'ятдесят тисяч сімнадцять гривень 40
коп.) на місяць, без ПДВ, що еквівалентно
6260,00 доларам США за курсом НБУ на день
підписання цього Договору і підлягає
коригуванню згідно з пунктом 5.3.».

Таким чином, на підставі додаткової
угоди №1 було збільшено розмір
орендної плати в гривнях по відношенню
до курсу долара США.

Спір виник в зв'язку з тим, що на думку
позивача відповідач порушив взяті на
себе зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення орендних та
комунальних платежів, відповідно до
умов Договору, та відповідача перед
позивачем виникла заборгованість в
розмірі

223 200,31 грн. (з яких: 155 147,03 грн. -
заборгованості з орендної плати за
період з жовтня 2013 року по січень 2014
року; 68 053,28 грн. - заборгованості за
комунальні платежі, з яких: за період з
01.11.2013 року по 08.01.2014 року
(експлуатаційні витрати - 348,85 грн.), за
листопад 2013 року (електроенергія - 647,82
грн.), з грудня 2012 року по грудень 2013
року (за гаряче водопостачання та
опалення)).

На підтвердження свої позовних вимог
позивач надав суду рахунки на за спірні
періоди, які повинен був оплатити
відповідач в якості орендних та
комунальних платежів.

В відзиві на позовну заяву відповідач
зазначає, що додаткова угода №1 не була
підписана з боку відповідача, а тому
заборгованість яка виникла на підставі
додаткової угоди №1 (якою було
підвищено орендну плату) не підлягає
стягненню з відповідача.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Суду не надано жодних доказів
надсилання, надання позивачем
відповідачу рахунків на оплату (послуг,
робіт), як того вимагає п. 5.2. Договору.

Судом встановлено, що Договір,
укладений між позивачем та
відповідачем за своєю правовою
природою є договором найму (оренди).

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ,
яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760
ЦК України).

Згідно ст. 762 ЦК України за користування
майном з наймача справляється плата,
розмір якої встановлюється договором
найму. Плата за користування майном
вноситься щомісячно, якщо інше не
встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України
визначено, що орендна плата - це
фіксований платіж, який орендар
сплачує орендодавцю незалежно від
наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Згідно з ч. 1 ст. 173 ГК України
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор - прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов'язання чи звичаїв ділового
обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до висновку №1-28/03
експертного почеркознавчого
дослідження від 28.03.2014 року проведеного
спеціалістом Українського центру
судових експертиз ОСОБА_5: «Два підписи
від імені ОСОБА_2, зображення яких
містяться в графах "Орендар 2" в розділі
«Юридичні адреси та реквізити сторін»
електрофотокопії Додаткової угоди № 1
від 01.10.2013 до Договору оренди № 1/010412 від
01.04.2012 виконані не ОСОБА_2, а іншою
особою з наслідуванням справжньому
підпису ОСОБА_2.».

З врахуванням вищевикладеного суд
дійшов до висновку що додаткову угоду
№ 1 до Договору № 1/010412 оренди
нежитлового приміщення від 01.04.2012 року
не було підписано відповідачем
(ОСОБА_2), в зв'язку з чим дана додаткова
угода № 1 не має юридичної сили, а в свою
чергу підвищення і нарахування
орендної плати на підставі додаткової
угоди є незаконним.

Відповідно до статті 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Таким чином, за результатами розгляду
справи суд прийшов до висновку що,
позивачем не надано належних,
допустимих та достатніх доказів на
підтвердження своїх позовних вимог, а
тому позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості, яка виникла на
підставі додаткової угоди №1, в розмірі
155 147,03 грн. - не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача на користь позивача 68 053,28
грн. - заборгованості за комунальні
платежі, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 5.4. Договору вартість
спожитої електроенергії, газу, води,
послуг зв'язку, вивозу сміття та
комунальних послуг сплачується
Орендарями щомісячно згідно
показників відповідних лічильників і
тарифів та рахунків.

Як вбачається із матеріалів справи, на
підтвердження кількості та вартості
спожитих відповідачем послуг,
передбачених п. 5.4. Договору, позивач
надав суду лише рахунки на оплату, в
яких відображено вартість послуг
(електроенергія, гаряче
водопостачання, експлуатаційні
витрати) які повинен сплатити
відповідач позивачу.

Однак, рахунки на оплату не можуть
вважатися належними доказами на
підставі яких можна обрахувати суму
боргу за спожиті послуги, оскільки без
первинних документів (акти зняття
показань лічильника, табуляграм, тощо)
суд не може дійти висновку щодо
дійсного обсягу спожитих комунальних
послуг та їх вартість.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що
позивачем не надано належних,
допустимих та достатніх доказів на
підтвердження своїх позовних вимог, а
тому позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача 68 053,28 грн. - заборгованості за
комунальні платежі - не підлягають
задоволенню.

Позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача 4 522,71
грн. - пені, 1 084,13 грн. - інфляційних
втрат, 1 039,59 грн. - 3% річних, також не
підлягають задоволенню, у зв'язку з тим
що застосування такої міри
відповідальності як стягнення пені, 3%
річних, та інфляційні втрати можлива
лише при порушенні основного
зобов'язання, а так як відповідачем не
було порушено основне зобов'язання
(зобов'язання щодо сплати орендних та
комунальних платежів), то й до нього не
застосовуються штрафні санкції у
вигляді пені, та не застосовуються 3%
річних, та інфляційні втрати

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються судом на
позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. 32, 33, 49, 75, 82 - 85 ГПК України,
Господарський суд м. Києва , -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Суддя
М.М. Якименко

Дата складання (підписання) повного
тексту рішення: 04.04.2014 року.