ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.04.2014
Справа № 905/153/14

за позовом Донецької міської ради, м.
Донецьк

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Донецьк

про звільнення земельної ділянки.

Колегія суддів у складі:

головуючого судді Говоруна О.В.

суддів Захарченко Г.В., Кучерявої О.О.

Представники:

від позивача - Курочка О.С., довіреність
№01/13-599/вих від 05.12.2013;

від відповідача - ОСОБА_1.

Донецька міська рада (далі - позивач)
звернулась до господарського суду
Донецької області з позовом до
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі
- відповідач) про звільнення земельної
ділянки.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначив, що перевіркою відділу
самоврядного контролю за
використанням та охороною земель
Управління земельних ресурсів
Донецької міської ради встановлено, що
відповідачем самовільно
використовується земельна ділянка
площею 0,0030 га по АДРЕСА_1 без наявності
правовстановлюючих документів, що є
порушенням вимог земельного
законодавства України.

Крім того, позивачем було заявлено
клопотання про залучення до участі у
справі як третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору,
співробітника головного управління
Донецької міської ради «Центр надання
адміністративних послуг» (а.с.129).

Відповідач у відзиві на позовну заяву
від 04.02.2014 заперечив проти задоволення
позовних вимог та зазначив, що 12.04.2005
між позивачем та відповідачем був
укладений договір оренди земельної
ділянки строком до 23.03.2008, після
закінчення строку договору він
неодноразово звертався до позивача та
до Ленінського районного виконкому з
проханням поновити договір, однак,
станом на час подання позову договір
поновлений не був, відповідач також
зазначив, що продовжує сплачувати
орендну плату за договором. Крім того
зазначив, що тільки за наявності
документів в їх сукупності, які
підтверджують саме факт самовільного
зайняття земельної ділянки, зокрема,
протоколу про адміністративне
правопорушення, постанови про
накладення адміністративного
стягнення, припису (з вимогою усунення
порушення земельного законодавства),
можуть свідчити про факт самовільного
зайняття земельної ділянки
відповідачем.

Згідно ухвали господарського суду
Донецької області від 03.03.2014, за
клопотанням відповідача, строк
розгляду справи був продовжений.

В судових засіданнях оголошувались
перерви з 04.02.2014 до 18.02.2014, 25.03.2014 з 10
год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. 25.03.2014 та з 09.04.2014
до 14.04.2014.

Суд, заслухавши представників сторін,
дослідивши письмові докази у судовому
засіданні, встановив наступні факти та
відповідні ним правовідносини.

19.12.2001 між приватним підприємцем ОСОБА_3
(далі - продавець) та приватним
підприємцем ОСОБА_1 був укладений
договір купівлі-продажу металевого
павільйону, відповідно до умов якого,
зокрема, продавець продав, а приватний
підприємець ОСОБА_1 купила металевий
торговий павільйон з реалізації
товарів народного споживання, що
встановлений по проспекту Ленінському
на території Ленінського району (а.с.75).

Рішенням позивача від 23.03.2005 №163/1 «Про
передачу земельної ділянки в оренду
фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 для
розміщення та подальшої експлуатації
торгового павільйону в Ленінському
районі» було вирішено, зокрема,
затвердити проект землеустрою щодо
відведення земельної ділянки площею
0,0049 га для розміщення та подальшої
експлуатації торгового павільйону по
АДРЕСА_1 та передати зазначену земельну
ділянку фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 в оренду строком на 3 роки
(а.с.11-12).

12.04.2005 між позивачем та фізичною особою
- підприємцем ОСОБА_1 був укладений
договір оренди земельної ділянки (далі
- договір), відповідно до умов якого,
позивач надає, а фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 приймає в строкове
платне користування земельну ділянку
(кадастровий номер :00:004:0112) для
розміщення та подальшої експлуатації
торгового павільйону, який знаходиться
на АДРЕСА_1 (а.с.13-17).

Відповідно до п.2 договору, в оренду
передається земельна ділянка
загальною площею 49 м.кв.

Згідно з п.7 договору, договір укладено
до двадцять третього березня дві
тисячі восьмого року. Після закінчення
строку договору фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 має переважне право
поновлення його на новий строк. У цьому
разі фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 повинна не пізніше ніж за три
місяці до закінчення дії договору
повідомити письмово позивача про намір
продовжити його дію.

Пунктом 19 договору визначено, що після
припинення дії договору орендар
повертає орендодавцеві земельну
ділянку у стані, не гіршому порівняно з
тим, у якому він одержав її у оренду.

На виконання умов договору позивач
передав, а фізична особа - підприємець
ОСОБА_1 прийняла земельну ділянку в
оренду, що підтверджується актом про
передачу та прийом в оренду земельної
ділянки (кадастровий номер
:00:004:0112) в натурі (а.с.18).

Відповідно до листа від 07.08.2013 №2156/03-20
відділу державної реєстрації актів
цивільного стану Ленінського
районного управління юстиції у місті
Донецьку, ОСОБА_1 після реєстрації
шлюбу з ОСОБА_5, про що свідчить актовий
запис про шлюб №313 від 12.08.2005, було
обрано прізвище ОСОБА_1 (а.с.24).

У відповідності до наданих суду
документів вбачається, що відповідач
навіть після закінчення строку дії
договору продовжував сплачувати
орендну плату за земельну ділянку, що
підтверджується довідкою Державної
податкової інспекції у Ленінському
районі Донецької області від 22.01.2013
(а.с.59) та платіжними дорученнями
(а.с.60-64).

Відповідно до торгового патенту серія
НОМЕР_1 на право здійснення
торговельної діяльності з надання
побутових послуг, діяльності з обміну
готівкових валютних цінностей,
діяльності з надання послуг у сфері
грального бізнесу, відповідачу надано
право на здійснення підприємницької
діяльності у сфері: роздрібна торгівля
з 01.02.2011 по 31.01.2016 (а.с.65).

Згідно ліцензій серій НОМЕР_2 та НОМЕР_3
з терміном дії з 29.05.2013 до 29.03.2014,
відповідачу було надано право на
здійснення роздрібної торгівлі
алкогольними напоями та тютюновими
виробами, місце торгівлі: АДРЕСА_1
(а.с.66-67).

23.04.2012 відділом самоврядного контролю
за використанням та охороною земель
управління земельних ресурсів
Донецької міської ради був складений
акт обстеження земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_1, відповідно до якого
було встановлено, що відповідач
самовільно використовує земельну
ділянку площею 0,0030 га по АДРЕСА_1 без
наявності правовстановлюючих
документів на землю та здійснення
плати за її користування (а.с.19-23).

Разом з тим, відповідач 18.07.2012 звернувся
до позивача з заявою про розміщення
тимчасової споруди на земельній
ділянці. Згідно висновку Головного
управління містобудування і
архітектури від 30.08.2012 №01/17-316н, спірна
земельна ділянка не може бути
використана для розміщення
торгівельного павільйону, оскільки
об'єкт розташований в охоронній зоні
існуючих електричних мереж та
враховуючи лист Ленінської районної в
м. Донецьку ради від 03.08.2012 №01-15/2105 про
неможливість розміщення даного
об'єкту. Висновком постійної комісії
міської ради з питань містобудування,
планування та розвитку територій від
06.09.2012 позивачу було відмовлено в
розміщенні об'єкта з підстав
зазначених вище, про що також зазначено
у відповіді міського голови м. Донецька
відповідачу (а.с.135-138).

20.08.2012 відповідач заявою звернувся до
Ленінської районної в м. Донецьку ради
про надання земельної ділянки під
існуючий торгівельний павільйон,
розташований по АДРЕСА_1, загальною
площею 49 м.кв., з огляду на закінчення
строку договору, укладеного між
позивачем та відповідачем (а.с.37-39).

31.01.2013 між ПАО «ДТЕК Донецькобленерго»
ОП «Донецькі електричні мережі» та
відповідачем був укладений договір,
єдиний реєстраційний №310113-2ДС 3.4/18,
відповідно до умов якого сторони
зобов'язались забезпечувати
безперебійну експлуатацію електричних
мереж на об'єкті - павільйон, за адресою:
АДРЕСА_1 (а.с.72) та відповідно до
акту-заборони від 31.01.2013, ПАО «ДТЕК
Донецькобленерго» ОП «Донецькі
електричні мережі» заборонило
виконання будівельно-монтажних і
земельних робіт на ділянці лінії
електропередачі на об'єкті - павільйон,
за адресою: АДРЕСА_1

Висновками постійної комісії міської
ради з питань містобудування,
планування та розвитку територій від
16.05.2013 та від 26.09.2013 було вирішено,
зокрема, відмовити відповідачу у
розміщенні павільйону, розташованого
по АДРЕСА_1 з огляду на те, що на розгляд
в Ленінський районний суд направлені
матеріали щодо демонтажу зазначеного
об'єкту та зазначена земельна ділянка
підлягає звільненню (а.с.82, 139), такі ж
відомості містяться і в листах
позивача від 01.07.2013 №01/13-3067вих. та від
21.10.2013 №01/13-5217вих. (а.с.140,142), наданого на
звернення відповідача з заявою про
розміщення тимчасової споруди на
земельній ділянці від 24.07.2013 (а.с.141).

19.11.2013 відповідач знову звернувся до
позивача з заявою про розміщення
тимчасової споруди на земельній
ділянці (а.с.143). Заступником міського
голови - начальником головного
управління Донецької міської ради
«Центр надання адміністративних
послуг» міському голові м. Донецька
19.11.2013 був надісланий лист, відповідно
до якого управління споживчої
інфраструктури та агропромислового
розвитку не заперечує проти подальшої
експлуатації існуючого торгівельного
павільйону по АДРЕСА_1 (а.с.115).

Відповідно до висновку постійної
комісії міської ради у питаннях
містобудування, планування та розвитку
територій від 13.02.2014 було вирішено,
зокрема, роз'яснити відповідачу, що до
розгляду позовної заяви, яка
знаходиться в господарському суді
Донецької області щодо звільнення
земельної ділянки, розглянути питання
щодо подальшої експлуатації
відповідачем існуючого торгівельного
по АДРЕСА_1 неможливо (а.с.116).

Згідно відповіді міського голови м.
Донецька від 21.02.2014 №01/13-889исх., до
розгляду справи, яка знаходиться в
господарському суді Донецької області
про звільнення ОСОБА_1 запитуваної
земельної ділянки, розглянути
звернення відповідача неможливо
(а.с.117).

Господарським судом, ухвалами від
18.02.2014, 03.03.2014, 17.03.2014 та 25.03.2014, було
зобов'язано Донецьку міську раду
надати суду письмові пояснення щодо
обставин викладених у листі Заступника
міського голови-начальника головного
управління Донецької міської ради
"Центр надання адміністративних
послуг", відповідно до якого зазначене
управління не заперечує проти
подальшої експлуатації відповідачем
торгівельного павільйону по АДРЕСА_1 та
документи на підтвердження звернення
відповідача до Донецької міської ради
з проханням про надання спірної
земельної ділянки в користування.

Вимоги зазначених ухвал позивачем
виконанні не були, у зв'язки чим судом
винесено окрему ухвалу.

Отже, як вбачається з наведеного вище,
звернення відповідача до позивача з
приводу надання спірної земельної
ділянки в користування для розміщення
на ній тимчасової споруди, позивачем не
розглядаються тільки у зв'язку з
наявністю невирішеної господарської
справи щодо звільнення відповідачем
спірної земельної ділянки.

Відповідно до ч.2 ст. 116 Земельного
кодексу України (далі - ЗК України),
набуття права на землю громадянами та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх у
користування.

Згідно ст. 125 ЗК України право
власності на земельну ділянку, а також
право постійного користування та право
оренди земельної ділянки виникають з
моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до абз. 17 ст. 1 Закону України
«Про державний контроль за
використанням та охороною земель»,
самовільне зайняття земельної ділянки
- це будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем були вжиті заходи щодо
оформлення права на земельну ділянку
за плату законним шляхом, виконані всі
передбачені ст. 123 ЗК України належні
дії для отримання зазначеної земельної
ділянки в оренду, а рішення про надання
спірної земельної ділянки в оренду
позивачем не приймалось не з вини або
бездіяльності відповідача, що свідчить
про те, що в діях відповідача не
вбачається ознак самовільного
зайняття земельної ділянки, крім того,
відповідач, після закінчення строку
дії договору, продовжував сплачувати
кошти за користування земельною
ділянкою, а тому дії відповідача
кваліфікуються як використання
земельної ділянки без
правовстановлюючого документа.

Аналогічного висновку дійшов Вищий
господарський Суд України у постанові
від 19.07.2012 у справі №05-13/1376.

Згідно з абз. 4 ст.10 Закону України «Про
державний контроль за використанням та
охороною земель», державні інспектори
у сфері державного контролю за
використанням та охороною земель і
дотриманням вимог законодавства
України про охорону земель мають право,
зокрема, складати акти перевірок чи
протоколи про адміністративні
правопорушення у сфері використання та
охорони земель і дотримання вимог
законодавства про охорону земель та
розглядати відповідно до
законодавства справи про
адміністративні правопорушення, а
також подавати в установленому
законодавством України порядку до
відповідних органів матеріали
перевірок щодо притягнення винних осіб
до відповідальності.

Підтвердженням факту самовільного
зайняття земельної ділянки
відповідачем є матеріали справи про
адміністративне правопорушення, які
підтверджують факт вчинення цього
правопорушення останнім, а саме:

- акт перевірки дотримання вимог
земельного законодавства;

- протокол про адміністративне
правопорушення;

- припис (з вимогою усунення порушення
земельного законодавства);

- акт обстеження земельної ділянки.

Отже, підставою для кваліфікації дій,
як самовільне зайняття земельних
ділянок, є вказані документи в їх
сукупності, оскільки саме такі
документи можуть підтвердити факт
самовільного зайняття земельної
ділянки, розмір зайнятої ділянки та
період часу, протягом якого вона
використовується без належних
правових підстав.

Позивачем надано акт обстеження
земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1,
складеного відділом самоврядного
контролю за використанням та охороною
земель управляння земельних ресурсів
Донецької міської ради. Інших
документів, із зазначених вище,
позивачем не надано.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання
позивача про залучення до участі у
справі третьої особи, яка не заявляють
самостійних вимог на предмет спору,
співробітника головного управління
Донецької міської ради «Центр надання
адміністративних послуг», оскільки
позивачем не наведено обґрунтування
яким чином рішення суду у справі може
вплинути на права та обов'язки третьої
особи, а також не зазначено чи буде у
зв'язку з прийняттям судового рішення у
справі третя особа наділена новими
правами чи покладено на неї нові
обов'язки, або змінено її наявні права
та/або обов'язки, або позбавлено певних
прав та/або обов'язків у майбутньому.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Водночас, судом зазначається, що на
підставі ст. 38 ГПК України,
господарський суд витребовує докази за
наявності відповідного клопотання, у
разі неможливості самостійно надати
докази сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги безпідставними та
необґрунтованими, а отже такими, що
задоволенню не підлягають.

Господарські витрати розподілити
відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не було скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів, через
господарський суд, який розглянув
справу.

Повне рішення складено 22 квітня 2014
року.

Головуючий суддя
О.В. Говорун

Суддя
Г.В.
Захарченко

Суддя
О.О. Кучерява