ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.04.14р. Справа № 904/1128/14

За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Інгосстрах", м.Дніпропетровськ

до Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "Дніпроінмед",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 6 377,14 грн.

Суддя Первушин Ю.Ю.

Представники:

від позивача: Чернишов О.В., довіреність
від 30.05.2011 року, представник;

від відповідача: Миколайчук С.В.,
довіреність від 09.09.2013 року,
представник.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Інгосстрах"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою про стягнення з Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Дніпроінмед" відшкодування
шкоди в порядку регресу у розмірі 6 377, 14
грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
08.05.2012 році в м. Ровеньки на перехресті
вулиці Леніна та вулиці Артема
відбулася дорожньо - транспортна
пригода за участю транспортного засобу
ВАЗ 2105 реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_5, який не забезпечив
безпеку дорожнього руху, перед виїздом
не перевірив і не забезпечив справний
технічний стан автомобіля, в
результаті чого відкрутились болти
кріплення заднього лівого колеса
даного автомобіля, що викотилося на
зустрічну смугу і зіткнувся з
автомобілем, що рухався по зустрічному
напрямку "CHERY Tiggo" реєстраційних номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

Ухвалою господарського суду від 24.02.2014
року порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 19.03.2014 року.

12.03.2014 року до канцелярії
господарського суду від представника
позивача надійшла заява про долучення
до матеріалів справи витребувані
ухвалою суду від 24.02.2014 року документи
(а.с. 68-107).

18.03.2014 року від Відповідача до суду
надійшов відзив на позовну заяву № 381
від 14.03.2014 року (а.с. 108-109), в якому
останній просить суд відмовити у
задоволенні позовних вимог у повному
обсязі, оскільки відповідно до ст. 36 ЗУ
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» сума страхового
відшкодування має бути зменшена на
податок на додану вартість і не може
перевищувати 6 002, 20 грн. (7 202, 64/1,2). Також,
згідно ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту. Відповідно до Полісу №
АВ/0923523 зазначеного позивачем, франшизи
становить 1000,00 грн. Тому, сума
страхового відшкодування має бути
зменшена на 1000,00 грн.

Ухвалою господарського суду від 19.03.2014
року розгляд справи відкладено на
16.04.2014 року у зв'язку з необхідністю
витребування додаткових документів.

11.04.2014 року до канцелярії
господарського суду від представника
позивача надійшли заперечення на
відзив відповідача № 09/04-14 (02) від 09.04.2014
року (а.с. 124-127) в яких зазначає, що
доводи Відповідача про необхідність
зменшення страхового відшкодування на
суму ПДВ в порядку ст. 36.2 Закону України
"Про обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів" повинні
бути відхилені, оскільки на час скоєння
ДТП (08.05.2012 року) відповідні зміни щодо
зменшення розміру оціненої шкоди на
суму визначеного податку на додану
вартість не були внесені до ст. 36.2
вказаного Закону, дані зміни були
внесені 04.02.2013 року.

Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу
представниками сторін не заявлялось.

У порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 16.04.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
відповідача, оцінивши надані до
матеріалів справи докази в їх
сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

08.05.2012 році в м. Ровеньки на перехресті
вулиці Леніна та вулиці Артема
відбулася дорожньо - транспортна
пригода за участю транспортного засобу
ВАЗ 2105 реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_5, який не забезпечив
безпеку дорожнього руху, перед виїздом
не перевірив і не забезпечив справний
технічний стан автомобіля, в
результаті чого відкрутились болти
кріплення заднього лівого колеса
даного автомобіля, що викотилося на
зустрічну смугу і зіткнувся з
автомобілем, що рухався по зустрічному
напрямку "CHERY Tiggo" реєстраційних номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4.

Відповідно до постанови
Антрацитівського міськрайонного суду
Луганської області від 06.08.2012 року, ДТП
сталось з вини ОСОБА_5, який порушив п.
2.3а, 31.4.5 Правил дорожнього руху України.

Постановою Антрацитівського
міськрайонного суду Луганської
області від 06.08.2012 року, ОСОБА_5 визнано
винним у вчиненні правопорушення й
застосовано до нього адміністративне
стягнення у вигляді накладення штрафу
у розмірі 340,00 грн.

Відповідно до договору страхування
наземного транспорту №LGH0AD40308711 від
11.11.2010 року цивільно-правову
відповідальність за шкоду, завдану
пошкодженням, знищенням або втратою
автомобіля "CHERY Tiggo" реєстраційних номер
НОМЕР_2 застраховано у приватному
акціонерному товаристві "Страхова
компанія "Інгосстрах" (а.с. 9-13).
Відповідно до п. 8.9 Договору, даний
договір пролонгований до 10.11.2012 року, що
підтверджується меморіальним ордером
від 10.11.2011 року (а.с. 14).

Таким чином, у ОСОБА_4, як у власника
пошкодженого автомобіля, виникло право
вимоги до позивача про страхове
відшкодування.

Зазначену дорожньо-транспортну
пригоду визнано страховим випадком,
про що складено страховий акт № И - 3655
від 31.10.2012 року (а.с.46-47), відповідно до
якого виплата страхового
відшкодування Страхувальнику складає 6
887, 14 грн.

Згідно до висновку експертного
автотоварознавчого дослідження №
137/02/12-27 від 20.09.2012 року від 20.09.2013 року,
вартість матеріальної шкоди,
заподіяної власнику автомобіля "CHERY Tiggo"
реєстраційних номер НОМЕР_2 становить 7
202 грн. 64 коп. (а.с.22 -30).

На підставі заяви ОСОБА_4 від 10.05.2012 року
(а.с. 15) про настання події, що має ознаки
страхового випадку за договором
страхування транспортного засобу,
страхового акту № И - 3655 від 31.10.2012 року
(а.с.46-47), Позивач на виконання умов
договору страхування наземного
транспорту №LGH0AD40308711 від 11.11.2010 року
здійснив страхове відшкодування в
розмірі 6 887, 14 грн., що підтверджується
платіжним дорученням №11136 від 01.11.2012
року (а.с. 48).

Цивільно-правова відповідальність
винної у ДТП особи - ОСОБА_5 була
застрахована у Відповідача, що
підтверджується полісом №АВ/0923523.

Позивачем було отримано роздруківку з
Моторно транспортного страхового бюро
України (а. с. 49), в якому зазначено, що
франшиза становить 510 грн. 00 коп.

Згідно ст. 12 Закону України "Про
обов'язкове страхування цивільно -
правової відповідальності власників
наземних транспортних засобів"
страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи.

Позивач, керуючись ст. ст. 993 Цивільного
кодексу України, ст. 27 Закону України
"Про страхування" просить суд стягнути
з Відповідача суму страхового
відшкодування у розмірі 6 377 грн. 14 коп.
(6 887, 14 - 510 франшиза).

Відповідач у своєму відзиві зазначає,
що відповідно до Полісу №АВ/0923523,
зазначеного позивачем, франшиза
становить 1000, 00 грн., тому сума
страхового відшкодування має бути
зменшена на 1000 гривень.

Але, на вимогу суду Відповідачем не
надано, даного полісу в підтвердження
викладених у відзиві заперечень.

Отже, розмір страхового відшкодування,
який повинен сплатити Відповідач
складає 6 377 грн. 14 коп.

Відповідно до ст. ст. 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Дослідивши наявні матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
заслухавши пояснення представника
відповідача, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з наступних підстав.

Предметом спору у даній справі є
стягнення сплаченого страхового
відшкодування в порядку регресу, а,
отже, до спірних правовідносин
підлягають застосуванню норми
Цивільного кодексу України та інших
законодавчих актів, які регулюють
спірні правовідносини.

Стосовно позиції Відповідача щодо
відшкодування витрат на проведення
відновлювального ремонту пошкодженого
майна (транспортного засобу) з
урахуванням зносу здійснюється
безпосередньо на рахунок особи, сума що
відповідає розміру оціненої шкоди,
зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість слід зазначити
наступне.

Слід звернути увагу, що 04 листопада 2012
року, набрала чинність нова редакція
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» (Закон України
про внесення змін до зазначеного
Закону № 5090-VI від 05.07.2012 року).

Так, ч. 2 ст. 36 вказаного Закону була
дійсно була доповнена наступним
змістом "Якщо відшкодування витрат на
проведення відновлювального ремонту
пошкодженого майна (транспортного
засобу) з урахуванням зносу
здійснюється безпосередньо на рахунок
потерпілої особи (її представника),
сума, що відповідає розміру оціненої
шкоди, зменшується на суму визначеного
відповідно до законодавства податку на
додану вартість. При цьому доплата в
розмірі, що не перевищує суми податку,
здійснюється за умови отримання
страховиком (у випадках, передбачених
статтею 41 цього Закону, - МТСБУ)
документального підтвердження оплати
проведеного ремонту".

Згідно до перехідних положень Закону,
вказана стаття в цій редакції набирає
чинності з 04.02.2013 року, а пунктом 2 цих
перехідних положень визначено, що
норми цього Закону не застосовуються
до договорів обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів, укладених до набрання
чинності цим Законом.

Отже, попередня редакція Закону, яка
була чинна на час настання ДТП та
укладання страхового полісу
цивільно-правової відповідальності із
Відповідачем, не мала жодного
застереження щодо утримана/доплати
ПДВ, а правомірним утриманням
страховиком вказаного податку буде
вважатись лише по страхових випадках,
які мали місце після 04.02.2013 року.

Як вбачається з позовної заяви, Позивач
не надсилав на адресу Відповідача
претензії для досудового врегулювання
спору.

Відповідно до листа ВГСУ № 01-06/15/2014 від
14.01.2014 року "Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
правовідносин страхування" вбачається,
що страховик, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, має право звернутися до
суду з вимогою про стягнення суми
виплаченого страхового відшкодування,
і таке право не пов'язане з попереднім
зверненням з аналогічною вимогою до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток, або до особи, у якої
застраховано її цивільну - правову
відповідальність.

Як встановлено чинним законодавством
України, зокрема ст. 36 Законом України
"Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування здійснюється протягом 90
днів з дня отримання Страховиком
визначених у ст. 35 цього Закону
документів або в строки та в обсягах,
визначених рішенням суду.

Відповідачем не було надано належних
доказів проведення виплати страхового
відшкодування, отже порушено вимоги ст.
36 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів".

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу
України, яка кореспондується з
положеннями ст. 27 Закону України "Про
страхування", до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки, а
тому до страховика, який виплатив
страхове відшкодування, переходить
право вимоги, яке страхувальник має до
особи, відповідальної за завдані
збитки.

Статтями 1166 та 1188 Цивільного кодексу
України передбачено, що майнова шкода
завдана неправомірними діями майну
особи відшкодовується у повному обсязі
особою, яка її завдала, та в разі
завдання шкоди внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки
відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 2 статті 1187 Цивільного
кодексу України шкода завдана джерелом
підвищеної небезпеки відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Як було встановлено судом, особою,
винною у скоєнні ДТП, наслідком якого
стало пошкодження майна застрахованої
позивачем особи, а, отже, і особою,
винною у завданні збитків є ОСОБА_5,
цивільно-правова відповідальність
якого застрахована у Відповідача.

Таким чином, з аналізу вищезазначених
правових норм вбачається, що Позивач
після виплати застрахованій ним особі
страхового відшкодування, може
звернутися з відповідною вимогою
стягнення сплаченого страхового
відшкодування в порядку регресу саме
до страховика за наявності певних
підстав.

Правила відшкодування шкоди
заподіяної третій особі встановлені
ст. 22 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", згідно п. 22.1 якої
при настанні страхового випадку
страховик відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна в результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Порядок виплати страхового
відшкодування визначений ст. 37 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", зокрема, у п. 37.4 якої
встановлено, що страховик має право
здійснювати виплату страхового
відшкодування безпосередньо
потерпілим або погодженим з ними
підприємствам, установам та
організаціям, що надають послуги з
ремонту пошкодженого майна, лікування
потерпілих та інші послуги, пов'язані з
відшкодуванням збитків. Страховик
здійснює компенсацію витрат
страхувальника або особи,
відповідальність якої застрахована, у
разі, коли такі витрати здійснюються за
згодою страховика. Якщо страхувальник
або особа, відповідальність якої
застрахована, здійснили такі витрати
без попереднього погодження із
страховиком, страховик має право
відмовити у компенсації таких витрат
або зменшити їх розмір з урахуванням
вимог законодавства України про
порядок відшкодування такої шкоди.

Проте, Відповідач, який є страховиком
винної у скоєнні ДТП та нанесені
збитків особи ОСОБА_5, відповідальність
якого ним застрахована, не здійснював
виплати страхового відшкодування
безпосередньо потерпілому, який
отримав таке страхове відшкодування за
Договором страхування транспортного
засобу від Позивача.

Статтею 38 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" визначено підстави для подачі
регресного позову. Приписами вказаної
правової норми встановлено, що
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

На підставі вищевикладеного,
господарський суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
Відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 43-45, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному
обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Страхової компанії
"Дніпроінмед" (49005, місто
Дніпропетровськ, вулиця
Сімферопольська, 21, офіс 307, ) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Інгосстрах" (49094, місто
Дніпропетровськ, вулиця Набережна
Перемоги, будинок 32, офіс 402, ) 6 377, 14 грн. страхового
відшкодування в порядку регресу, 1827, 00
грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Дніпропетровської
області протягом десяти
днів з дня
його оголошення, а у разі якщо в
судовому засідання було оголошено лише
вступну та резолютивну частину рішення
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 18.04.2014
року.

Суддя Ю.Ю. Первушин