м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3525/14 28.03.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кушнер";
до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1;
про про стягнення 11 232,00 грн.
Від позивача: Тараненко Я.Ю.,
представник, довіреність № 52 від
Від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить стягнути з
відповідача 11 232,00 грн. вартості
переданого в оренду майна, а також 1
827,00 грн. витрат по сплаті судового
збору з мотивів, вказаних у позовній
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 07.03.2014 року порушено провадження у
справі № 910/3525/14; розгляд справи
призначено на 28.03.2014 року.
У судовому засіданні 28.03.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити
Відповідач був належним чином
повідомлений про час, день та місце
розгляду справи, про що свідчить
відмітка відділу канцелярії на звороті
ухвали про порушення провадження у
справі, а також повідомлення про
вручення поштового відправлення, який
підтверджує факт направлення ухвали на
адресу відповідача, зазначену у витязі
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
Згідно статті 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове
засідання своїх повноважних
представників, не надав письмовий
відзив на позовну заяву, а також не
заперечив позовні вимоги по суті.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-

ВСТАНОВИВ

Згідно договору суборенди майна №
20042-8654 від 24.11.2011 року між Закритим
акціонерним товариством «Оболонь»
(далі - власник), позивачем та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 укладена
трьохстороння угода на подальшу оренду
майна.

Відповідно до п. 7.1 договору, угода
укладається терміном на один рік, якщо
інше не випливатиме з тексту цього
договору або чинного законодавства
України.

Відповідно до п. 1.1 договору орендар
передає суборендареві у строкове
платне користування (оперативну
суборенду), а суборендар приймає майно
та зобов'язується сплачувати орендарю
орендну плату.

Згідно акту прийому-передачі майна від
24.11.2011 року позивач передав в суборенду
відповідачу наступне майно:
Холодильник Super Large ХШВ-1200 "Оболонь",
інвентарний номер: 965845, вартістю в 9 360
грн. 00 коп. без ПДВ, який повинен
знаходитись за адресою: м. Київ, вул.
Григоренка, 25

Пунктом 2.7. договору сторони
встановили, що представники орендаря
та власника мають право здійснювати
необмежений контроль за використанням
суборендарем майна як шляхом
безпосередньої перевірки порядку
експлуатації суборендарем майна і
проведенням інвентаризації, так і
шляхом направлення суборендарю
відповідних запитів з вимогою про
надання інформації і документів,
підтверджуючих поточний стан майна та
порядок його використання. При
необхідності, контроль цільового
використання майна можуть здійснювати
уповноважені орендарем або власником
посадові особи торгово-промислової
палати України.

На підставі наказу № 9 від 09.01.2012 року
було створено комісію у складі:
Карпенка В.М., Тимченка О.М., Юзика А.А.,
яка провела перевірку наявності та
цільового використання переданого
суборендарю майна.

Комісією було встановила, що передане в
оренду майно за місцем його
узгодженого розташування згідно
договору відсутнє, про що складений
ревізійний акт. Відповідно до даних
обставин відповідачем порушені умови
п. 5.1.1, п. 5.1.18 та п. 5.1.19 договору.

Відповідно до п. 6.1. договору
відповідальність перед орендарем та
власником за дії наступного орендаря в
повному розмірі і в першу чергу несе
суборендар по даному договору. У
випадку не виконання умов даного
розділу договору, суборендар
відшкодовує орендарю та власнику
завдані збитки, в тому числі і втрачену
вигоду.

Згідно п. 6.2 договору у випадку втрати
(повного знищення) суборендарем майна
(окрім випадків, що мають підтвердження
актами відповідних органів і які
виникли внаслідок дії обставин
непереборної сили) або не поверненні
майна у відповідності з п. 2.3 даного
договору, суборендар зобов'язаний
відшкодувати орендарю (або за
письмовою вимогою - безпосередньо
власнику) вартість майна, вказану в п. 1.2
даного договору із врахуванням ПДВ,
якщо інша сума відшкодування не буде
додатково узгоджена між сторонами та
власником.

13.12.2013 р. відповідачу було направлено
лист-претензію про розірвання договору
та повернення Торгово-рекламного
обладнання з вимогою повернути
передане в оренду майно чи у випадку
втрати такого майна компенсувати його
вартість. Однак відповідач відповідь
позивачу не направив, майно не
повернув.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором
піднайму (суборенди).

Відповідно до ч.3 ст. 774 ЦК України до
договору піднайму застосовуються
положення про договір найму.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ,
яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760
ЦК України).

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті
193 Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті
193 Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193
Господарського кодексу України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 2 статті 218 Господарського
кодексу України зазначає, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
визначених змістом зобов'язання умов
(неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
встановлені договором або законом
правові наслідки.

Позивач виконав взяті на себе
зобов'язання, передавши майно в оренду,
що підтверджується актом
прийому-передачі майна в суборенду від
24.11.2011 року.

Відповідно до частини 1 статті 759
Цивільного кодексу України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Орендар зобов'язаний завчасно письмово
повідомляти орендаря та власника про
зміну, як свого місцезнаходження, так і
місцезнаходження майна, не менше ніж за
10 робочих днів до такої зміни (п. 5.1.19
договору).

У п. 1.2. договору зазначено, що майно
знаходитиметься за адресою: м. Київ,
вул. Григоренка, 25.

Матеріали справи не містять доказів
того, що відповідач звертався до
орендодавця та/або власника для
погодження нової адреси місця
розташування орендованого майна.

Згідно п. 6.2 договору у випадку втрати
(повного знищення) суборендарем майна
(окрім випадків, що мають підтвердження
актами відповідних органів і які
виникли внаслідок дії обставин
непереборної сили) або не поверненні
майна у відповідності з п. 2.3 даного
договору, суборендар зобов'язаний
відшкодувати орендарю (або за
письмовою вимогою - безпосередньо
власнику) вартість майна, вказану в п. 1.2
даного договору із врахуванням ПДВ,
якщо інша сума відшкодування не буде
додатково узгоджена між сторонами та
власником.

Матеріали справи не містять
зворотнього акту прийому-передачі
(повернення майна, переданого в оренду
за договорами), а тому господарський
суд приходить до висновку, що на момент
звернення до суду з позовною заявою,
позивачеві майно не було повернуто.

Отже, відповідач повинен компенсувати
позивачеві вартість переданого в
оренду майна із врахуванням ПДВ. Згідно
з п. 1.2. угоди, загальна вартість майна з
ПДВ становить 11 232,00 грн.

Факт відсутності орендованого майна за
адресою, зазначеною в п. 1.2 договору
відповідачем не спростовано, доказів
сплати позивачу вартості орендованого
майна в сумі 11 232,00 грн. суду не надано.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, вимога позивача
про стягнення з відповідача вартості
переданого в оренду майна в сумі 11 232,00
грн. є обґрунтованою, документально
підтвердженою та такою, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 75, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (інд. 02068, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кушнер" (інд. 02192, м.
Київ, вул. Миропільська, 4, ) вартість переданого в оренду
майна в розмірі 11 232 (одинадцять тисяч
двісті тридцять дві) грн. 00 коп., та
судовий збір у розмірі 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.
Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Суддя О. В. Мандриченко
Дата складання рішення 07.04.2014
р.