ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.04.2014 Справа № 920/455/14

за позовом: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1,

смт. Недригайлів
Сумської області

до відповідача: Приватного
підприємства «Засулля-5»,

с. Засулля
Недригайлівського району Сумської
області,

про стягнення 14 128 грн. 39 коп.

СУДДЯ ДЖЕПА Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не з'явився

При секретарі судового засідання:
Лєпковій О.О.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача 13 892 грн. 27 коп.
заборгованості, з яких: 12 770 грн. 10 коп.
основного боргу, відповідно до
укладеного між сторонами договору
перевезення № 35 від 01.07.2013 р.; 911 грн. 24
коп. пені, 210 грн. 93 коп. - 3% річних, а
також судові витрати, пов'язані з
розглядом справи.

Позивач в судовому засіданні позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу підтримав в повному обсязі, а
також надав суду для огляду оригінали
документів, копії яких містяться в
матеріалах справи, подав письмові
пояснення та заяву про збільшення
позовних вимог, в якій просить суд
стягнути з відповідача 1102 грн. 24 коп.
пені, 256 грн. 05 коп. - 3% річних, основний
борг залишає в раніше заявленому
розмірі, а всього: 14 128 грн. 39 коп.
Відповідно до вимог ст. 22 ГПК України
суд приймає зазначену заяву до
розгляду.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, письмового
відзиву на позов чи заперечень суду не
подав, про час та місце розгляду справи
повідомлений належним чином, про що
свідчить рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення
(а.с. 23).

Враховуючи вищезазначене, справа
розглядається за наявними матеріалами
на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача,
оцінивши та дослідивши наявні в справі
докази, суд встановив:

Відповідно до договору перевезення № 35
від 01.07.2013 р., укладеного між позивачем
та відповідачем, позивач «Перевізник»
зобов'язався за плату і за рахунок
«Клієнта» (відповідача) забезпечити
останнього оптимальним транспортним
обслуговуванням та організувати
перевезення вантажу Клієнта власним
та/або зафрахтованим вантажним
автомобільним транспортом
автомобільними дорогами України (п.1.1
Договору), а відповідач «Клієнт»
зобов'язується своєчасно оплачувати
перевізнику послуги, передбачені цим
договором (п.3.2.3 Договору) (а.с. 9-12).

Протягом 2013 р. позивач здійснив
перевезення вантажу (зернових культур)
відповідача. Надання та отримання
зазначених послуг оформлено
замовленням на перевезення (а.с. 12) та
актами прийому передачі виконаних
робіт та наданих послуг
автотранспортними засобами №№ 26-29 (а.с.
13-20).

Зазначені акти прийому передачі
виконаних робіт та наданих послуг
автотранспортними засобами оформлені
належним чином, підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені їх печатками. Згідно
змісту зазначених актів, відповідач
підтверджує отримання послуг у повному
обсязі та заявляє про відсутність
будь-яких претензій чи застережень
щодо наданих послуг та їх вартості. У
зазначених актах зазначено, що цей акт
є підставою для здійснення фінансових
розрахунків між сторонами.

Відповідач своїх зобов'язань щодо
оплати послуг не виконав, станом на час
розгляду даної справи борг за
договором перевезення № 35 від 01.07.2013 р.
складає 12 770 грн. 10 коп.

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Частина 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України встановлює, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на те, що
відповідач в порушення умов договору
заборгував за надані позивачем послуги
кошти в сумі 12 770 грн. 10 коп., що
підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином і відповідно до умов
договору.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно зі ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідачем доказів сплати 12 770 грн. 10
коп. основного боргу та аргументованих
заперечень проти вимог позивача не
подано, не подано і доказів сплати
боргу, тому суд вважає, що позовні
вимоги стосовно стягнення основного
боргу є обґрунтованими та підлягають
задоволенню на підставі ст. ст. 526, 901
Цивільного кодексу України.

Також позивачем, з урахуванням заяви
про збільшення позовних вимог,
заявлено до стягнення з відповідача 1102
грн. 24 коп. пені та 256 грн. 05 коп. - 3%
річних, однак суд в задоволенні даних
вимог відмовляє, враховуючи наступне.

Згідно з п. 7.6 укладеного між сторонами
Договору, у випадку прострочення
оплати за послуги Перевізника
відповідно до ст.5 («Ціна та порядок
розрахунків») даного Договору
Перевізник має право вимагати від
клієнта, а Клієнт зобов'язаний сплатити
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ за кожен день прострочення
платежу.

Господарський суд не може погодитись з
нарахуванням пені та 3% річних,
враховуючи, що сторони в договорі
погодили конкретний термін виконання
грошового зобов'язання, а саме:
відповідно до п. 5.4 та 5.5 Договору Клієнт
здійснює розрахунки з перевізником за
надані послуги шляхом перерахування
грошових коштів на поточний рахунок
Перевізника у термін не більше 10
банківських днів, з дати отримання від
Перевізника рахунку на сплату коштів.
Вартість кожного окремого перевезення
та сума оплати послуг перевезення
визначається згідно узгоджених
тарифів і зазначається у рахунках на
перевезення. Рахунок формується на
підставі товарно-транспортних
накладних на перевезення вантажу.

Згідно з поясненнями позивача,
наданими у судовому засіданні, сторони
дійшли усної домовленості про те, що не
будуть формувати рахунки на
перевезення, а факт надання послуг буде
оформлюватися актами прийому-передачі
виконаних робіт та наданих послуг
автотранспортними засобами.

За таких обставин суд не може
погодитися з твердженням позивача про
те, що сторони таким чином змінили
умови укладеного договору, оскільки
відповідно до вимог ст. 654 Цивільного
кодексу України зміна договору
вчиняється в такій самій формі, що й
договір, якщо інше не встановлено
договором або законом чи не випливає із
звичаїв ділового обороту.

Суд вважає за необхідне застосувати у
даному випадку приписи ст. 530
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений договором або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час. Боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ч.3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимоги кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором, або законом.

Враховуючи вищезазначені норми
законодавства щодо несвоєчасності
виконання зобов'язання та положення
укладеного між сторонами договору в
частині порядку здійснення
розрахунків за надані послуги, а також
той факт, що позивач не надав суду
письмові докази надсилання
відповідачу вимоги про своєчасну
сплату відповідної заборгованості, суд
відмовляє в позові в частині стягнення
пені та 3% річних за безпідставністю.

Відповідно до вимог ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 530, 549, 610, 625, 654, 901, 903 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного
підприємства «Засулля-5» (42107, Сумська
обл., с. Засулля Недригайлівського
району, вул. Зарічна, б. 5, код 343337657) на
користь фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) 12770 грн. 10
коп. основного боргу та 1827 грн.
відшкодування витрат зі сплати
судового збору.

3. В частині стягнення 1102 грн. 24 коп.
пені та 256 грн. 05 коп. 3% річних -
відмовити.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 14.04.2014 р.

СУДДЯ
Ю.А. ДЖЕПА