ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 квітня 2014 р. Справа №
903/106/14

за позовом: Державного підприємства
"Регіональні електричні мережі",
м.Вишгород.

до відповідача: Державного
підприємства "Волиньвугілля ", м.
Нововолинськ.

про стягнення 13 705 486,48 грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: не прибув

від відповідача: Порплиця В.З. -
довіреність від 01.01.2014р. за №1.

Суть спору: позивач - Державне
підприємство "Регіональні електричні
мережі" звернувся з позовом до
відповідача - Державного підприємства
"Волиньвугілля " та просить стягнути 13
705 486,48 грн. згідно договору
постачання електроенергії №2 від
01.07.2004р. в т.ч.: основного боргу - 12 153
502,20 грн., пені - 1 098 321,06 грн., 3% річних -
319 227,24 грн. та інфляційних нарахувань -
134 435,98 грн.

Заявлені вимоги позивач підтверджує:
наказами - №404 від 17.08.2007р., №557 від
13.11.2008р., №278 від 27.05.2009р.; довідкою з
ЄДРПОУ ДП "Регіональні електричні
мережі"; довідкою з ЄДРПОУ Волинської
філії ДП "Регіональні електричні
мережі"; договором про постачання
електричної енергії №2 від 01.07.2004р.із
додатками; додатковою угодою від
05.10.2009р.; актами звірки за період з
жовтня 2011р. по грудень 2013р. та актами
приймання-передачі товарної продукції:
№ від 30.11.2011р. на суму 2 394 924,34
грн.; № від 31.12.2011р.на суму 2 497
929,40 грн.; № від 31.01.2012р. на суму 3
129 170,26 грн.; № від 29.02.2012р. на суму
2 991 940,46 грн.; № від 31.03.2012р. на
суму 3 064 830,90 грн.; № від 30.04.2012р.
на суму 2 206 781,54 грн.; № від
31.05.2012р. на суму 2 011 891,45 грн.; №
від 30.06.2012р. на суму 2 111 211,79 грн.;
№ від 31.07.2012р. на суму 2161834,03 грн.;
№ від 31.08.2012р. на суму 2 227 577,12
грн.; № від 30.09.2012р. на суму 2 871
398,98 грн.; № від 31.10.2012р. на суму 3
019 793,38 грн.; № від 31.12.2012р. на суму 2
412 349,52 грн.; № від 31.01.2013р. на суму
3 190 562,74 грн.; № від 28.02.2013р. на
суму 2 317 364,29 грн.; № від 31.03.2013р.
на суму 2 591 376, 97 грн.; № від
30.04.2013р. на суму 2 277 973 ,97 грн.; №
від 31.05.2013р. на суму 2 180 407,61 грн.;
№ від 30.06.2013р. на суму 1 950 943,80
грн.; № від 31.07.2013р. на суму 2 052
940,63 грн.; № від 31.08.2013р. на суму 2
056 585,21 грн.; № від 30.09.2013р. на суму 2
242 153,34 грн.; № від 31.10.2013р. на суму
2 333 685,67 грн.; № від 30.11.2013р. на
суму 2 118 455,81 грн.; № від 31.12.2013р.
на суму 3 043 110,78 грн.

Представник позивача супровідним
листом за вх. № 01-29/2974/14 від 25.03.2014р. на
вимогу ухвали від 12.02.2014р. долучив
наступні документи:

- письмове підтвердження від 25.03.2014р.;

- довідку за №02-17/534 від 03.03.2014р. про
зарахування судового збору .

Представник позивача через канцелярію
суду за вих. №11-60 від 01.04.2014р.(вх.
№01-29/3402/14 від 07.04.2014р.) на вимогу ухвали
від 25.03.2014р. подав:

- відомість аналітичного обліку
рахунку 3611 «Розрахунки з покупцями за
виконанні роботи і послуги» за активну
електроенергію по ДП «Волиньвугілля»;

- баланс (звіт про фінансовий стан) на
31.12.2013р.;

- розшифровка пені,3%річних та
інфляційних втрат;

- акт звірки взаєморозрахунків від
31.03.2014р.

- акт приймання-передавання товарної
продукції № від 30.11.2012р.;

- заперечення проти доводів
відповідача та позовні вимоги
підтримує у повному обсязі з
урахуванням уточнених розрахунків , а
саме в розмірі 12 153 502,20 грн., пені -759
570,15 грн., 3% річних 347412,19 грн.,
інфляційних втрат - 220 422,14 грн.

Разом з тим, позивач звертає увагу суду
на те, що доводи відповідача щодо
заборгованості, як виникла до 05.02.2013р.
не може бути підставою для нарахування
пені та як виникла за межами
спеціальної позовної давності,
оскільки між сторонами за результатами
кожного місяця (розрахункового
періоду) складались акти звірки
взаєморозрахунків, що підписані
уповноваженими представниками. За цих
обставин переривання строків позовної
давності, а відтак пеня, яка нарахована
на заборгованість за вищевказаними
місяцями повинна бути стягнута по
кожній сумі основного боргу. За
результатами звірки взаємних
розрахунків, проведеної між сторонами
на виконання ухвали суду від 25.03.2014р.,
було складено акт звірки від 31.03.2014р.
Зазначеним актом сторони
підтверджують що сума основного боргу
у розмірі 12 153 502,20 грн. дійсно є такою,
що виникла за актами
прийняття-передавання товарної
продукції, а саме: № від 31.08.2012р. на
суму 247 999,82 грн.; за №000000018 від 30.09.2012р. у
розмірі 571398,98 грн.;№000000019 від 31.10.2012р. у
розмірі 3019793,38 грн.; № від 31.08.2012р. у
розмірі 247 999,82 грн.; № від 31.01.2013р. у
розмірі 3190562,74 грн.;№ від 30.06.2013р. у
розмірі 1950 943,80 грн.; № від 31.10.2013р.
у розмірі 33 685,67 грн.; № від 31.12.2013р.
у розмірі 3 043110,78 грн.

Також представник позивача просить суд
розглядати справи без його участі в
зв'язку з економією коштів на службові
відрядження для працівників.

Позивач на виконання ухвали суду від
25.03.2014р. подав уточненні розрахунки
нарахування штрафних санкцій та
відповідно до заяви просить стягнути
інфляційні втрати за період 01.09.2012 по
28.02.2014р. в розмірі 140 701,62 грн. та 3% річних
за період 01.09.2012р. по 31.03.2014р. в розмірі
140 701,62 грн. Здійсненні уточненні
розрахунки потягнули за собою
збільшення позовних вимог в частині
стягнення інфляційних втрат та 3%
річних.

Між тим, позивач не скористався наданим
йому правом подачі відповідної заяви
про збільшення позовних вимог в
порядку встановленому статями 22, 56 ГПК
України, шляхом подачі окремої заяви та
надіслання її копій на адресу
відповідача.

Представник відповідача через
факсимільний апарат за вх. № 01-29/2904/14
від 24.03.2014р. та в судовому засіданні за
вих. № 432/8,1/11.2-13 від 24.03.2014р. (вх.
№01-29/2972/14 від 25.03.2014р.) подав відзив на
позовну заяву, в якому позов визнає
частково в сумі 12 321 149, 04 грн. в т.ч.:
основний борг - 12 153 502,20 грн.; пеня - 167
66,84 грн. в частині стягнення 3% річних та
інфляційних нарахувань просить суд
відмовити. Обґрунтовує свої
заперечення тим, що заборгованість
виникла до 05.02.2013р., а тому не може бути
підставою для нарахування пені в
розмірі встановленому договором та
законом, оскільки борг виникнув поза
межами спеціальної позовної давності в
один рік, а також згідно розрахункових
документів заборгованість у лютому,
березні, квітні, липні, серпні, вересні
листопаді 2013р. не тільки відсутня, а
проплати здійсненні ДП "Волиньвугілля"
з перевищенням нарахованих сум. Крім
того, позивачем не наведено посилань на
конкретні періоди та суми
заборгованості з підтвердженням
первинними документами, а тому періоди
вказані у розрахунках, суперечать один
одному та не мають хронологічної
послідовності.

Заслухавши пояснення відповідача та
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази в їх сукупності, господарський
суд, -

в с т а н о в и в:

01.07.2004р. між постачальником (позивачем)
- Волинська філія ДП
«Укренерговугілля» та відповідачем
(замовником) - Державним підприємством
«Волиньвугілля» був укладений договір
про постачання електричної енергії №2
(а.с. 23-36).

На підставі наказу міністра палива та
енергетики №404 від 17.08.2007р. ДП
«Укренерговугілля» перетворено у ВАТ
«Укренерговугілля».(а.с. 14-16)

Відповідно до наказу Міністерства
палива та енергетики України №557 від
13.11.2008р. із змінами внесеними наказом
Міністерства палива та енергетики
України №278 від 27.05.2009р. ВАТ
«Укренерговугілля» перетворено в
Державне підприємство «Регіональні
електричні мережі». (а.с. 17-20)

Згідно п.1, 2.1.2 вказаного договору
сторони передбачили, що постачальник
постачає електричну енергію споживачу,
а споживач оплачує постачальнику її
вартість та здійснює інші платежі
згідно з умовами даного договору.

Постачати споживачу електроенергію, як
різновид товару:

- в межах 36 806 кВА (кВт) дозволеної
потужності в обсягах, визначених
відповідно до розділу 5 та з
врахуванням умов розділу 6 даного
договору (додаток 1 «Обсяги постачання
електричної енергії споживачу та
субспоживачу»).

- згідно з категорією струмоприймачів
споживача відповідно до ПУБЕ та
гарантованого рівня електропостачання
схем електропостачання, визначених
додатком 2 «Акт розмежування
балансової належності електромереж та
експлуатаційної відповідальності
стороні».

Згідно п.п 2.2.3 договору передбачили, що
споживач зобов'язується оплачувати
постачальнику вартість електричної
енергії згідно з умовами додатку 9
«Порядок розрахунків» та додатку 8
«Зняття показів засобів обліку
електричної енергії».

Відповідно до п.п 3.1.1 договору сторони
передбачили, що постачальник має право
одержувати від споживача своєчасну
плату за електричну енергію що
поставлена чи поставляється за
роздрібними тарифами, розрахованими
згідно з Умовами та правилами
здійснення підприємницької діяльності
з постачання електричної енергії за
регульованим тарифом та інші платежі
відповідно до умов даного договору.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що за
внесення платежів, передбачених
пунктами 2.2.3-2.2.4 даного договору з
порушенням термінів, визначених
додатком 9 «Порядком розрахунків»,
споживач сплачує постачальнику пеню за
кожний день прострочення платежу, в
розмірі подвійної облікової ставки
національного банку України, а сума
сплачується з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення. Сума пені та
інфляційні нарахування зазначаються у
розрахунковому документі окремим
рядком.

Згідно п.п 9.5 договору сторони
встановили, що даний договір набирає
чинності з дня його підписання і
укладається на термін до 31.12.2005р.
договір вважається продовженим на
наступний календарний рік, якщо за
місяць до закінчення терміну дії
договору жодною зі сторін не буде
заявлено про припинення його дії або
перегляд його умов.

Договір підписаний представниками
сторін та скріплений їх печатками.

За період з 01.08.2012р. по 31.12.2013р. у
Державного підприємства
"Волиньвугілля перед Державним
підприємством "Регіональні електричні
мережі" утворилась заборгованість за
поставлену електричну енергію в сумі 12
153 502,20грн. що підтверджується актами
прийняття-передавання товарної
продукції, а саме: № від 31.08.2012р. на
суму 247 999,82 грн.; за №000000018 від 30.09.2012р. у
розмірі 571398,98 грн.;№000000019 від 31.10.2012р. у
розмірі 3019793,38 грн.; № від 31.08.2012р. у
розмірі 247 999,82 грн.; № від 31.01.2013р. у
розмірі 3190562,74 грн.;№ від 30.06.2013р. у
розмірі 1950 943,80 грн.; № від 31.10.2013р.
у розмірі 33 685,67 грн.; № від 31.12.2013р.
у розмірі 3043110,78 грн.

Додатково дана заборгованість
підтверджується актом звірки
взаєморозрахунків від 31.03.2014р., який
підписаний сторонами та скріплений
відтисками круглих печаток юридичних
осіб .

Відповідно до ст. 144 Господарського
кодексу України, ст.11 Цивільного
кодексу України обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод,
непередбачених законом, але таких які
йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли
цивільні права та обов'язки на підставі
договору про постачання електричної
енергії № 2 від 01.07.2004р.

Відповідно до ст. 714 ЦК України, за
договором постачання енергетичними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу одна сторона (постачальник)
зобов'язується надавати другій стороні
(споживачеві, абонентові) енергетичні
та інші ресурси, передбачені договором,
а споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання. До договору
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу
застосовуються загальні положення про
купівлю-продаж, положення про договір
поставки, якщо інше не встановлено
законом або не випливає із суті
відносин сторін.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК
України, ст.193 ГК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов не
допускається.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Отже, заборгованість за електричну
мережу за період з листопада 2012р. по
квітень 2013р. з 01.08.2012р. по 31.12.2013р. на
день розгляду спору становить 12 153
502,20грн., яка підтверджена матеріалами
справи, відповідачем визнана в повному
розмірі, підставна та підлягає до
стягнення.

Відповідно до ст. 546, 548 Цивільного
кодексу України, виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, якщо це встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання. Якщо інше не встановлено
законом або договором , припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що за
внесення платежів, передбачених
пунктами 2.2.3-2.2.4 даного договору з
порушенням термінів, визначених
додатком 9 «Порядком розрахунків»,
споживач сплачує постачальнику пеню за
кожний день прострочення платежу, в
розмірі подвійної облікової ставки
національного банку України, а сума
сплачується з урахуванням
встановленого індексу інфляції за весь
час прострочення. Сума пені та
інфляційні нарахування зазначаються у
розрахунковому документі окремим
рядком.

Суд перевіривши розмір та методику
нарахування згідно уточненого
позивачем розрахунку пені в сумі 759 570,15
грн. за період з 01.09.2013р. по 31.03.2014р.
дійшов висновку про те, що остання
підлягає до стягнення з відповідача в
розмірі 753 254 грн., в решті слід
відмовити як безпідставно нарахованій.

При цьому судом було застосовано
розрахунок, здійснені за допомогою
встановленої в господарському суді
системи інформаційно-правового
забезпечення "Ліга Закон". (Даний
розрахунок долучений судом до
матеріалів справи).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За таких обставин, позивачем
правомірно нараховано, за період з 01
серпня 2012р. по 31 січня 2014р. - 3 % річних в
сумі 319 227,24 грн. та інфляційних втрат
за період з 01.09.2012р. по 31.12.2013р. в сумі 134
435,98 грн.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. При цьому вимоги,
що пред'являються до доказів, визначені
ст.34 ГПК України, відповідно до якої,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Оцінюючи подані сторонами докази за
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на повному, всебічному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги про стягнення з відповідача
заборгованості за договором на відпуск
електричної енергії №2 від 01.07.2004р.
підлягають задоволенню частково в сумі
13 360 419,42грн., з них 12 153 502,20 грн. -
основного боргу; 753 254 грн. - пені; 319 227,24
грн. - 3% річних; 134 435,98 грн. - інфляційних
втрат, в решті позову відмовити.

Згідно ч.3 ст.49 ГПК України, оскільки
справу до розгляду в суді доведено з
вини відповідача, то судовий збір в
сумі 73 080,00 грн. слід покласти на нього.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ

1.Позов задоволити частково .

2.Стягнути з Державного підприємства
"Волиньвугілля " (45400, м.Нововолинськ,
вул.. Луцька, 1, ) на
користь Державного підприємства
"Регіональні електричні мережі" (07300,
Київська обл., м. Вишгород,
ідентифікаційний код 32402870) 13 360 419,42
грн., в т.ч.: 12153502,20 грн. - основного
боргу; 753 254 грн. - пені; 319 227,24 грн. - 3%
річних; 134 435,98 грн. - інфляційних втрат
та 73 080,00 грн. в повернення витрат по
сплаті судового збору.

3.В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду, у
відповідності до ст.85 ГПК України,
набирає законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його прийняття, а
у разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної
сили після закінчення 10-денного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

08.04.2014р.

Суддя
В. М. Дем`як