ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року Справа № 910/17844/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.суддів
Гончарука
П.А.
Стратієнко Л.В. (доповідач)з участю
представників: позивача: відповідача:
Павловська Н.В. Мельник І.М.розглянувши
у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу
державного підприємства "Державний
інститут комплексних
техніко-економічних досліджень"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 16 грудня 2013
рокуу справі№ 910/17844/13за позовомФонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань Українидодержавного
підприємства "Державний інститут
комплексних техніко-економічних
досліджень"про стягнення 1 711, 94 грн.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2013 року позивач звернувся до
господарського суду із позовом до
відповідача про стягнення штрафних
санкцій у розмірі 1 711, 94 грн, з яких 714,44
грн - пеня, 997,05 грн - штраф.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 08.10.2013 (суддя - Бондаренко Г.П.)
у позові відмовлено.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 16.12.2013
(головуючий - Пономаренко Є.Ю., судді -
Дідиченко М.А., Руденко М.А.) рішення
господарського суду міста Києва від
08.10.2013 скасовано та прийнято нове
рішення, яким позов задоволено.

Стягнуто з державного підприємства
"Державний інститут комплексних
техніко-економічних досліджень" на
користь Фонду соціального страхування
від нещасних випадків на виробництві
та професійних захворювань України
штрафні санкції у розмірі 1 711,94 грн.

Стягнуто з відповідача в дохід бюджету
судові витрати.

В касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на неповноту встановлення
обставин справи при вирішенні спору та
порушення норм матеріального права,
просить скасувати постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 16.12.2013,
залишивши у силі рішення
господарського міста Києва від 08.10.2013.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи касаційної
скарги, перевіривши матеріали справи,
суд вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами, 17.11.2011 між
позивачем (замовник) та відповідачем
(виконавець) було укладено договір №
200-Ф-11 державного управління загального
характеру 75.11.1. (Розроблення та
перегляд нормативно - правових актів з
охорони праці (НПАОП) згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (п. 1.1.1.)) "Норми
безоплатної видачі спеціального одягу,
спеціального взуття та інших засобів
індивідуального захисту працівникам,
які зайняті на роботах з
радіоактивними речовинами та
джерелами іонізуючих випромінювань".

Згідно з п. 1.1. договору виконавець
зобов'язувався впродовж строку дії
договору надати замовникові послуги
державного управління загального
характеру 75.11.1. (Розроблення та
перегляд нормативно - правових актів з
охорони праці (НПАОП) згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (п. 1.1.1.)) "Норми
безоплатної видачі спеціального одягу,
спеціального взуття та інших засобів
індивідуального захисту працівникам,
які зайняті на роботах з
радіоактивними речовинами та
джерелами іонізуючих випромінювань", а
замовник - прийняти і оплатити такі
послуги.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що
строк (термін) надання послуг
зазначений в календарному плані
(Додаток № 2), що є невід'ємною частиною
даного договору.

Додатком № 2 до договору були
встановлені строки надання послуг: 1
етап: листопад - 15 грудня 2011 року
(вартістю 19 000,00 грн); 2 етап: листопад - 15
грудня 2011 року (вартістю 57 000,00 грн); 3
етап: січень 2012 року - серпень 2012 року
(вартістю 14 250,00 грн); 4 етап: вересень 2012
року - 15 грудня 2012 року (вартістю 4 750,00
грн).

Відповідно до п. п. 7.2., 7.3. договору у
разі невиконання або несвоєчасного
виконання зобов'язань при закупівлі
послуг, за кошти замовника, виконавець
сплачує замовнику штрафні санкції,
передбачені чинним законодавством та
умовами цього договору. У разі затримки
надання послуг або надання їх не в
повному обсязі, заявленому замовником,
виконавець сплачує неустойку у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми ненаданих послуг за кожний день
затримки.

У п. 5.4. договору сторони погодили, що
приймання послуг здійснюється
поетапно, з підписанням актів
приймання - передачі послуг та
приймання - передачі документації з
кожного етапу.

Додатковою угодою № 1 від 14.12.2012 сторони
погодили строк дії договору до 28.12.2012, а
додатковою угодою № 2 від 28.12.2012 - до
01.10.2013 та внесли зміни до календарного
плану (додаток № 2 до договору).

Додатком № 2 до договору, із
врахуванням додаткової угоди № 2,
визначено такі етапи робіт: 1 етап:
листопад - 15 грудня 2011 року (вартістю 19
000,00 грн); 2 етап: листопад - 15 грудня 2011
року (вартістю 57 000,00 грн); 3 етап: 28
грудня 2012 року - 01 жовтня 2013 року
(вартістю 14 250,00 грн); 4 етап: 28 грудня 2012
року - 01 жовтня 2013 року (вартістю 4 750,00
грн).

13.09.2013 між сторонами було підписано акт
№ 3 приймання-передачі послуг за 3
етапом.

Скасовуючи рішення суду першої
інстанції та задовольняючи позов,
апеляційний господарський суд виходив
з того, що оскільки додаткова угода до
договору набрала чинності з 28.12.2012 р. і в
силу того, що її дія не може
поширюватися на період до її
підписання, прийшов до висновку, що в
період до її укладення - 28.12.2012 р. були
чинними умови, передбачені договором, а
тому відповідачем було порушено строки
надання послуг за третім етапом з 01.09.2012
до 28.12.2012 та четвертим - з 16.12.2012 до 28.12.2012,
що є підставою для стягнення з
відповідача штрафних санкцій

Проте, погодитись з такими висновками
апеляційного господарського суду
неможливо, виходячи з такого.

Статтею 653 ЦК України визначено, що у
разі зміни договору зобов'язання
сторін змінюються відповідно до
змінених умов щодо предмета, місця,
строків виконання тощо. У разі зміни
або розірвання договору зобов'язання
змінюється або припиняється з моменту
досягнення домовленості про зміну або
розірвання договору, якщо інше не
встановлено договором чи не обумовлено
характером його зміни.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Таким чином місцевий господарський
прийшов до правильного висновку, що
сторони, укладаючи 28.12.2012 додаткову
угоду № 2 до договору погодили інший
строк виконання робіт за третім та
четвертим етапом з 28.12.2012 до 01.10.2013,
тобто змінили передбачений договором
строк виконання зобов'язання у 3 та 4
етапах, а тому відповідачем не було
порушено зобов'язання за договором
щодо строків виконання третього і
четвертого етапів робіт і підстав для
стягнення з нього штрафних санкцій за
порушення умов договору за вказаними
етапами немає.

Отже, апеляційний господарський суд не
мав підстав для задоволення позову та
скасування рішення місцевого
господарського суду, яким у позові було
відмовлено.

За таких обставин постанова
апеляційного господарського суду
підлягає скасуванню з залишенням в
силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.4 ст. 49 ГПК України з
позивача на користь відповідача
необхідно стягнути 860,25 грн.
відшкодування судового збору за подачу
касаційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу державного
підприємства "Державний інститут
комплексних техніко-економічних
досліджень" задовольнити.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 16 грудня 2013
року у справі за № 910/17844/13 скасувати,
залишивши в силі рішення
господарського суду міста Києва від 08
жовтня 2013 року.

Стягнути з Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (проспект
Перемоги, 92/2, м. Київ, 03062, ) на користь державного
підприємства "Державний інститут
комплексних техніко-економічних
досліджень" (вул. М. Раскової, 15, м. Київ,
02660, ) витрати зі сплати
судового збору в сумі 860,25 грн.

Доручити господарському суду міста
Києва видати відповідний наказ.

Головуючий, суддя М. ОстапенкоСуддя
П. ГончарукСуддя Л. Стратієнко