ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р.Справа № 922/822/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання
Ямщикової М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства
"Одеська залізниця" (м.Одеса)
до Приватного акціонерного товариства
"Харківський коксовий завод" (м. Харків)
про стягнення 25 790, 00 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Кравченка Є.О., довіреність
б/н від 02.01.2014 р.;

відповідача - Пазиніної Г.С.,
довіреність №34 д-14 від 01.04.2014 р.;

ВСТАНОВИВ:

07 березня 2014 року Державне
підприємство "Одеська залізниця"
(м.Одеса) звернулось до господарського
суду Харківської області з позовною
заявою, в якій просив суд поновити
строк для подачі позовної заяви,
прийняти позовну заяву до розгляду та
стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Харківський коксовий
завод" (м. Харків) 25790 грн. штрафу за
неправильно зазначені в накладній №
43035203 від 30.08.2013 р. маси вантажу у вагоні
№ 65725558 та судовий збір.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 11 березня 2013
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 24 березня 2014
року.

24 березня 2014 року представник
відповідача надав клопотання, в якому
просив суд відкласти розгляд справи, у
зв"язку з неможливістю представника
прибути у судове засідання.

31 березня 2014 року представник позивача
надав до канцелярії суду клопотання
про приєднання документів до справи.
Вказані документи долучені судом до
матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 01 квітня 2014
року було відкладено розгляд справи на
08 квітня 2014 року.

02 квітня 2014 року представник
відповідача надав відзив на позовну
заяву, в якому просив суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог,
та зазначив, що комерційний акт, на його
думку, не є складеним у відповідності
до нього вимог, а саме: деякі частини
тексту написані нерозбірливо, що
виключає можливість їх читання, немає
жодної вказівки відносно правильності
навантаження, розміщення та
закріплення вантажу. Також відповідач
зазначає, що як вбачається із
документів, наданих позивачем,
перевірка маси тари вагону на станції
призначення не здійснювалась, порожній
вагон після розвантаження не
зважувався, показники ваги тари
зазначені із залізної накладної. Крім
того, вказує на те, що одним із важливих
факторів, які могли спричинити
збільшення ваги коксової продукції є
вплив атмосферних явищ на вантаж, який
перевозився, тому проведені виміри не
можуть вважатися точними.

08 квітня 2014 року представник позивача
надав заперечення на відзив, в якому
зазначив, що посилання відповідача на
те, що комерційний акт № 000038/136 від
02.09.2013 р. не може бути визнаний судом
належним доказом, у зв"язку з тим, що
деякі його частини написані
нерозбірливо, що виключає можливість
їх читання, не має жодної вказівки щодо
правильності навантаження розміщення
та кріплення вантажу є
необґрунтованим, оскільки текст в
комерційному акті № 000037/135 заповнений
на друкарській машинці, як це й
передбачено Правилами складання актів,
а саме п. 8, відповідно текст є читаємим
та розбірливим. Щодо правильності
навантаження, розміщення та
закріплення вантажу, то відповідно до
Правил складання актів дані в
комерційному акті зазначаються на
підставі перевізних документів, та
виявлених обставин, та в комерційному
акті зазначено: фактичне навантаження
холмоподібне, вище бортів вагона, 100-300
мм. Щодо посилань відповідача про те, що
на станції призначення не
здійснювалась перевірка маси тари
вагону, порожній вагон після
розвантаження не зважувався, то дані
посилання є необґрунтованими, оскільки
дане переважування ніяким нормативним
документом не передбачено, а також
зазначив, що перевірка мас вантажу на
станції відправлення та її перевірка
на станції призначення було здійснено
у порядку, встановленому п. 22 Правил
видачі вантажів. Щодо посилань
відповідача на інструкцію від 15.07.1965 П-6,
вважає його необґрунтованим, оскільки
дана інструкція застосовується у
випадках ,коли стандартами, технічними
умовами, основним та особливими
умовами не встановлені інші норми щодо
перевезення вантажів залізничного
транспорту та встановлено інші норми, а
саме Правила перевезення вантажів,
затверджені наказом Міністерства
транспорту України від 09.12.2002 за №
1030/7318. Щодо посилання відповідача на
вплив атмосферних явищ на вантаж, який
перевозився, то повідомив, що
відповідно до п. 27 Правил видачі
вантажів, надлишок вантажу порівняно з
масою, вказаного в накладній,
вважається таким, що не перевищує норму
природної втрати і граничного
розходження у визначенні маси нетто,
яке становить 0,2%, тобто у даному
випадку 78,0 кг, що є значно менше
виявленого. Щодо посилання відповідача
на те, що комерційний акт № 000038/136 від
02.09.2013 р. було складено без аналізу та
експертизи вантажу, повідомив, що
відповідно до ст. 53 Статуту ЗУ
експертиза проводиться лише, якщо під
час перевірки маси вантажу буде
виявлено недостачу, а в цьому випадку
виявлено надлишок.

Представник позивача у судовому
засіданні 08.04.2014 р. підтримував позовні
вимоги.

Представник відповідача проти позову
заперечувала та просила суд відмовити
позивачу в задоволенні позовних вимог
з мотивів, наведених у відзиві на
позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноважених представників сторін,
судом встановлено наступне.

У серпні 2013 року зі станції Основа
Південної залізниці відповідач
здійснив відправлення вагону № 65735558
згідно залізничної накладної № 43035203,
на станцію призначення - Черкаси
Одеської Залізниці, вантажоодержувач -
ТОВ "Завод "Техно".

02 вересня 2013 року після прибуття
вагонів з вантажем на станцію Черкаси
Одеської залізниці на вимогу
вантажоодержувача проведено
зважування вагону № 65725558 і
встановлено, що в документі зазначено:
кокс ливарний фр. +80 мм навантаження
навалом, тара перевірена 22000 кг, нетто
42300 кг, розмір навантаження відповідно
висоти бортів не вказано, промарковано
вапном. Фактично навантаження
холмлподібне вище бортів вагону, 100-300
мм. На поверхні вантажу заглиблень не
має, частково марковано вапном, вагон
технічно справний, люка та двері щільно
прилягають до рами вагона, посипання
нема. Зазначені відомості виявлені
комісійною перевіркою внесені до
комерційного акту станції Черкаси БК №
000037/135 від 02.09.2013 р.

02 вересня 2013 року, на підставі ст. 24
Статуту залізницею проведено
перевірку маси вантажу у вагоні № 65725558
на 150-тонних тензометричних вагах
станції Черкаси (держперевірка 28.05.2013),
під час якої було виявлено, що у вагоні
№ 65725558 фактично брутто - 65000 кг, тара з
документами - 22000 кг, нетто - 42300 кг, проте
по документу брутто- не вказано, тара з
документами - 22000 кг, нетто - 42300 кг, що
становить різницю ваги проти накладної
в сторону збільшення на 700 кг.

У відповідності до статті 3 Закону
України "Про залізничний транспорт"
законодавство про залізничний
транспорт загального користування
складається з Закону України "Про
транспорт", Закону України "Про
залізничний транспорт", Статуту
залізниць України (Статут) та інших
актів законодавства України.
Нормативні документи, що визначають
порядок і умови перевезень,
користування засобами залізничного
транспорту загального користування... є
обов'язковими для всіх юридичних і
фізичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови
перевезення вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями встановлюються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає
обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств, які
користуються залізничним транспортом
(ст. 2 Статуту). На підставі цього
Статуту затверджені Мінтрансом
Правила перевезень вантажів, які є
обов'язковими для всіх юридичних осіб
(ст. 5 Статуту).

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць
України накладна є обов'язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, яка
укладається між відправником та
залізницею на користь третьої сторони -
одержувача.

Правилами перевезень вантажів, а саме
п.1.1. розділу 4 "Правила оформлення
перевізних документів", зареєстрованих
в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.
за № 863/5084, а також ст. 23 Статуту
передбачено, що відправник повинен
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів). У відповідності до цих
Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса
вантажу, визначена відправником, кг" та
"Спосіб визначення маси" заповнюються
вантажовідправником.

З матеріалів справи вбачається, у
накладній № 43035203, у вагоні
вантажовідправником вказана маса
вантажу нетто 42300 кг, спосіб визначення
маси - на 150т. вагонних вагах. Маса
вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5
"Правила приймання вантажів до
перевезення", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.
за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну
відомостей, як це передбачено п. 2.3
"Правила оформлення перевізних
документів", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.
за № 863/5084, своїм підписом підтверджує
представник відправника.

Судом встановлено, що правильність
внесених відомостей до вищевказаної
накладної підтвердив своїм підписом
представник відправника Довгопол В.В..

Згідно з п. 28 "Правил приймання вантажів
до перевезення", зареєстрованих в
Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р.
за № 861/5082, вантажі, завантажені
відправником у вагони відкритого типу
(платформи, напіввагони тощо),
приймаються залізницею до перевезення
шляхом візуального огляду вагона,
вантажу, його маркування (у т.ч.
захисного) та кріплення у вагоні без
перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту
залізниць України, залізниця має право
перевірити правильність відомостей
про вантаж, зазначений відправником у
накладній на станції відправлення, під
час перевезення та на станції
призначення.

Так, під час перевезення на станції
Черкаси, при переважуванні вагону на
вагонних вагах було виявлено, що маса
вантажу зазначена у накладній не
відповідає фактичній масі вантажу у
вагоні. Про даний факт було складено
комерційний акт № 000038/136 від 02.09.2013 року
у відповідності до ст. 129 Статуту
залізниць України.

Пунктом 22 "Правила видачі вантажів",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 24.11.2000 р. за № 862/5083, передбачено,
що перевірка маси вантажу на станції
призначення провадиться, як правило,
таким самим способом, яким цю масу було
визначено на станції відправлення. Так,
згідно складеного вищезазначеного
комерційного акту контрольне
переважування спірного вагону
проводилось на 150 тонних вагонних
вагах, тобто таким же самим способом,
яким цю масу було визначено на станції
відправлення. Перевіркою було
виявлено, що в накладній № 43035203 у
вагоні вказана маса вантажу складає 42300
кг, фактично ж встановлено що маса
вантажу складає 43000 кг, що на 700 кг
більше ніж вказано у накладній.

Статтею 24 Статуту залізниць України
визначено, що вантажовідправники
несуть відповідальність за всі
наслідки неправильності, неточності
або неповноти відомостей, зазначених
ними у накладній. В свою чергу, статтею
122 Статуту встановлено, що за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника стягується штраф у розмірі
згідно із статтею 118 Статуту. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Підставою для покладання на
відправника відповідальності, згідно
ст.122 Статуту, за неправильне
зазначення ним відомостей про масу
вантажу, є комерційний акт, складений у
випадках передбачених ст.129 Статуту (п.
3.23 Роз'яснення Президії Вищого
господарського суду України від 29.05.2002
р. за № 04-5/601 зі змінами та доповненнями
від 18.11.2003 р. за № 04-5/1429) та Оглядового
листа Вищого Господарського суду
України від 29.11.2007 р. № 01-8/917. щодо штрафу
нарахованого у розмірі відповідно до
статті 118 Статуту, штраф підлягає
стягненню за самий факт допущення
вантажовідправником порушень,
незалежно від того, чи завдано
залізниці у зв'язку з цим збитків.

Таким чином, комерційний акт БК №
000037/135 від 02.09.2013 року є підставою для
покладання відповідальності на
відправника, передбаченої ст.122
Статуту.

Відповідно до п. 11 "Правил приймання
вантажів до перевезення",
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України від 24.11.2000 р. за № 861/5082: "У разі
зважування вантажів на вагонних вагах
відправник у разі потреби провадить
дозування вантажу (довантаження або
часткове вивантаження). Для цього він
повинен безпосередньо біля вагонних
ваг організувати дозувальний
майданчик, забезпечити його необхідним
інвентарем, а при відправленні масових
вантажів (вугілля, руди, цементу тощо) -
додатковими механізмами для виконання
дозувальних операцій в процесі
зважування. Тобто відповідач має
можливість запобігти подібних
порушень і провадити чітке зважування
та вказувати у перевізних документах
вірну інформацію стосовно маси
вантажу.

Враховуючи вказані обставини, суд
дійшов висновку про те, що позовна
вимога позивача в частині стягнення
штрафу за неправильно зазначену масу
вантажу у розмірі 25790 грн. правомірна та
обґрунтована та така, що не спростована
відповідачем, тому підлягає
задоволенню.

При цьому, судом не можуть бути
прийняті заперечення відповідача,
оскільки вони ґрунтуються на
довільному та помилковому тлумаченні
приписів чинного законодавства,
недоведені суду жодним конкретним
доказом, тобто позбавлені правового та
фактичного обґрунтування з огляду на
наступне.

Посилання відповідача на те, що
комерційний акт № 000037/135 від 02.09.2013 р. не
може бути визнаний судом належним
доказом, у зв"язку з тим, що деякі його
частини написані нерозбірливо, що
виключає можливість їх читання, не має
жодної вказівки щодо правильності
навантаження розміщення та кріплення
вантажу є необґрунтованим, оскільки
текст в комерційному акті № 000037/135
заповнений на друкарській машинці, як
це й передбачено Правилами складання
актів, а саме п. 8, відповідно текст є
читаємим та розбірливим. Щодо
правильності навантаження, розміщення
та закріплення вантажу, то відповідно
до Правил складання актів дані в
комерційному акті зазначаються на
підставі перевізних документів, та
виявлених обставин, та в комерційному
акті зазначено: фактичне навантаження
холмоподібне, вище бортів вагона, 100-300
мм. Посилання відповідача на те, що на
станції призначення не здійснювалась
перевірка маси тари вагону, порожній
вагон після розвантаження не
зважувався, є необґрунтованими,
оскільки дане переважування ніяким
нормативним документом не передбачено.
Посилання відповідача на інструкцію
від 15.07.1965 П-6, є також необґрунтованим,
оскільки дана інструкція
застосовується у випадках, коли
стандартами, технічними умовами,
основним та особливими умовами не
встановлені інші норми щодо
перевезення вантажів залізничного
транспорту та встановлено інші норми, а
саме Правила перевезення вантажів,
затверджені наказом Міністерства
транспорту України від 09.12.2002 за №
1030/7318. Посилання відповідача на вплив
атмосферних явищ на вантаж, який
перевозився, є необґрунтованими,
оскільки відповідно до п. 27 Правил
видачі вантажів, надлишок вантажу
порівняно з масою, вказаного в
накладній, вважається таким, що не
перевищує норму природної втрати і
граничного розходження у визначенні
маси нетто, яке становить 0,2%, тобто у
даному випадку 78,0 кг, що є значно менше
виявленого. Посилання відповідача на
те, що комерційний акт № 000037/135 від
02.09.2013 р. було складено без аналізу та
експертизи вантажу, є помилковим,
оскільки відповідно до ст. 53 Статуту ЗУ
експертиза проводиться лише, якщо під
час перевірки маси вантажу якщо буде
виявлено недостачу, а в даному випадку
виявлено надлишок.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ч. 1 ст. 49 ГПК
України. У спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав
судовий збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Таким чином, судовий
збір у даній справі покладається на
відповідача.

Керуючись ст.ст.1, 12, 47, 49, 82-84 ГПК України,
-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Харківський коксовий
завод" (61010, м. Харків, Червоношкільна
набережна, 24, р/р № 2365 ПАТ ПІБ в м.
Харків у Харківській області, МФО 351458,
код 24481702) на користь Державного
підприємства "Одеська залізниця" (65023, м.
Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, , р/р № 1 в Одеській
філії ПАТ "Акціонерний
банк""Експрес-Банк), м. Одеса, вул.
Пантелеймонівська, 17-А, ,
МФО 328801) 25790 грн. штрафу та 1827 грн.
судового збору.

Видати відповідний наказ після
набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.04.2014 р.

Суддя О.В. Смірнова