ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2014 року Справа № 922/4178/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого - судді Капацин Н.В. -
доповідача у справісуддів :Бернацької
Ж.О. Кривди Д.С.розглянувши у відкритому
судовому засіданні касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Транс Лайн Груп"на
постановуХарківського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014у
справі№ 922/4178/13господарського
судуХарківської області за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Транс Лайн
Груп"доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Променергобуд
Україна" простягнення 81 989,99 грн.

за участю представників від: позивача
Борода А.В. (довір. від
10.01.2014)відповідача не з"явилися,
повідомлені належним чином

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 10.12.2013 у справі
№ 922/4178/13 задоволено позовні вимоги ТОВ
"Транс Лайн Груп" (Позивач), стягнуто з
ТОВ "Променергобуд Україна"
(Відповідач) на користь Позивача
штрафні санкції і 3% річних за неналежне
виконання зобов'язань за договором
субпідряду № 4-12 від 21.05.2012, а саме: 6 005,55
грн. пені, 1 228,86 грн. - 3% річних та 73 549, 86
грн. - штрафу. На Відповідача покладено
судові витрати у розмірі 1 690,62 грн.

Постановою від 28.01.2014 по даній справі
Харківський апеляційний господарський
суд змінив рішення суду першої
інстанції, скасував рішення в частині
стягнення з Відповідача на користь
Позивача штрафу на суму 73 549,86
грн. В цій частині апеляційний
господарський суд прийняв нове рішення
про відмову в позові. В іншій частині
рішення Господарського суду
Харківської області від 10.12.2013 у справі
№ 922/4178/13 залишено без змін.

Висновки судів попередніх інстанцій
ґрунтуються на тому, що відповідно до
статей 525, 526, 530, 625, 629 Цивільного кодексу
України, статей 193, 230 Господарського
кодексу договір є обов'язковим до
виконання у визначені договором
строки, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, наслідком
невиконання умов договору є
застосування фінансових санкцій.

Щодо відмови в позові ТОВ "Транс Лайн
Груп" в частині стягнення штрафу на
суму 73 549,86 грн. суд апеляційної
інстанції вказав, що нарахування
Позивачем штрафу відповідно до пункту
12.3 договору здійснено за кожен день
прострочення виконання зобов'язання,
тобто Позивачем двічі здійснено
нарахування штрафних санкцій у вигляді
пені.

Не погоджуючись із вказаною постановою
суду апеляційної інстанції, ТОВ "Транс
Лайн Груп" звернулося з касаційною
скаргою, в якій просить Вищий
господарський суд України скасувати
постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 у справі
№ 922/4178/13 та прийняти нову, якою
задовольнити позовні вимоги ТОВ "Транс
Лайн Груп" у повному обсязі.

В касаційній скарзі заявник вказує на
те, що умовами договору передбачено
нарахування штрафу за прострочення
виконання зобов'язання, стаття 627
Цивільного кодексу України закріплює
принцип свободи договору в тому числі у
визначенні умов договору, а згідно з
частиною 4 статті 231 Господарського
кодексу України санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором.

Заслухавши суддю-доповідача,
розглянувши та обговоривши доводи
касаційної скарги щодо дотримання
судами першої та апеляційної інстанції
норм матеріального і процесуального
права, колегія суддів Вищого
господарського суду України вважає, що
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського
процесуального кодексу України
касаційна інстанція перевіряє
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
на підставі встановлених фактичних
обставин справи.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій та підтверджується
матеріалами справи, за договором
субпідряду № 4-12 від 21.05.2012 ТОВ "Транс
Лайн Груп" (Субпідрядник) виконало за
завданням ТОВ "Променергобуд Україна"
(Генпідрядник) роботи по нанесенню
горизонтальної дорожньої розмітки, що
підтверджується підписаними сторонами
актами приймання виконаних
будівельних робіт за грудень 2012 і
довідками про вартість виконаних
будівельних робіт (та витрати) за
грудень 2012 року.

Заборгованість за виконані роботи на
суму 241 147,04 грн. стягнута з Відповідача
на користь Позивача за рішенням
Господарського суду Харківської
області від 07.08.2013 у справі № 922/2413/13.

Крім того, за цим рішенням суду з
Відповідача стягнута пеня, 3% річних та
інфляція за затримку розрахунків за
період з 07.01.2013 по 15.04.2013.

В жовтні 2013 року ТОВ "Транс Лайн Груп"
звернулося з позовом до ТОВ
"Променергобуд Україна" про стягнення
пені, 3% річних та штрафу за несвоєчасну
оплату суми боргу у розмірі 241 147,04 грн.
Штраф, пеня і 3% річних нараховані
Позивачем, з урахуванням уточнення
позовних вимог, за період з 30.05.2013 по
30.07.2013 на загальну суму 80 566,24 грн., із
яких пеня у розмірі 5 807,34 грн., 3% річних
на суму 1 209,04 грн. та 73 549,86 грн. штрафу,
нарахованого відповідно до пункту 12.3
договору субпідряду, який передбачає,
що Генпідрядник за порушення зі своєї
вини строку оплати за виконані роботи
більше ніж на 30 календарних днів,
зобов'язаний сплатити Субпідряднику
штраф у розмірі 0,5 % від простроченої
суми заборгованості за кожний день
протермінування.

Місцевим господарським судом, з
позицією якого погодився суд
апеляційної інстанції, з Відповідача
на користь Позивача стягнута пеня на
суму 5 807,34 грн. та 3% річних у розмірі 1
209,04 грн.

Колегія суддів вважає, що висновки
попередніх інстанцій про стягнення
пені і 3% річних є документально
обґрунтованими і відповідають нормам
матеріального та процесуального права.

Апеляційним господарським судом
відмовлено Позивачеві в позові щодо
стягнення з Відповідача штрафу у
розмірі 0,5 % річних за кожний день
затримки розрахунків на суму 73 549,86 грн.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України не вбачає правових
підстав для зміни постанови
Харківського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 в
частині відмови в позові про стягнення
штрафу з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 549
Цивільного кодексу України штрафом є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми невиконаного або неналежним
чином виконаного зобов'язання.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам частиною 4 статті 231
Господарського кодексу України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
частиною другою статті 231
Господарського кодексу України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень можливості передбачити в
договорі одночасне стягнення пені та
штрафу, що узгоджується із свободою
договору, встановленою статтею 627
Цивільного кодексу України, відповідно
до якої сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Таким чином, чинне законодавство
допускає можливість одночасного
стягнення з учасника господарських
відносин, що порушив господарське
зобов"язання за договором, штрафу та
пені, які є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності
(постанова Верховного Суду України від
27.04.2012 у справі № 06/5026/1052/2011).

Зазначену правову позицію наведено
також у постановах Верховного Суду
України від 30.05.2011 № 42/252, від 09.04.2012 №
20/246-08.

Передбачений пунктом 12.3 договору
субпідряду № 4-12 від 21.05.2012 штраф у
розмірі 0,5 % за кожний день затримки
розрахунків за своєю правовою природою
підпадає під ознаки неустойки, а саме
пені.

Так, частина 3 статті 549 Цивільного
кодексу України встановлює, що пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов"язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з пунктом 12.2 договору Позивачем
нараховано, а судом стягнуто пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен день прострочення.

Тому, нарахування ще одних процентів за
цей же період, за аналогічне порушення
суперечить статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвочасне
виконання грошових зобов"язань", яка
обмежує нарахування такої пені
подвійною обліковою ставкою.

Крім того, в постановах Верховного Суду
України від 12.12.2011 у справі 07/238-10, від
24.12.2013 у справі № 8/5025/1402/12 вказується на
те, що подвійне стягнення пені за
несвоєчасне виконання зобов"язання
покупцем не узгоджується з приписами
статті 61 Конституції України,
відповідно до якої ніхто не може бути
двічі притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й
те саме правопорушення.

В силу статті 111-28 Господарського
процесуального кодексу України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов"язковими для всіх суб"єктів
владних повноважень, які застосовують
у своїй діяльності нормативно-правовий
акт, що містить зазначену норму права,
та для всіх судів України.

З огляду на викладене не заслуговують
на увагу посилання ТОВ "Транс Лайн Груп"
на статтю 627 Цивільного кодексу
України, яка відповідно до статті 6
цього Кодексу передбачає, що сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору, оскільки стаття 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов"язань", стаття 61 Конституції
України обмежують застосування умов
договору про стягнення пені у розмірі ,
що перевищують подвійну облікову
ставку НБУ і подвійне стягнення пені за
одне й те саме правопорушення.

За таких обставин, колегія суддів
Вищого господарського суду України
вважає, що касаційна скарга ТОВ "Транс
Лайн Груп" не підлягає задоволенню.

Постанова Харківського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 у справі
№ 922/4178/13 залишається без змін.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Транс Лайн
Груп" залишити без задоволення.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 28.01.2014 у справі
№ 922/4178/13 залишити без змін.

Головуючий - суддя
Н.В. Капацин

Судді
Ж.О. Бернацька

Д.С. Кривда