КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р. Справа№
5011-2/16821-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Лобаня О.І.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін: згідно
з протоколом судового засідання від
16.04.2014 року

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу відділу
державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції на ухвалу господарського суду
міста Києва від 28.01.2014 року

у справі №5011-2/16821-2012 (ОСОБА_2)

за скаргою товариства з обмеженою
відповідальністю «АІС-Лізинг» на дії
ВДВС Ірпінського МУЮ за заявою
товариства з обмеженою
відповідальністю «АІС-Лізинг» про
видачу виконавчого документа на
виконання рішення постійно діючого
третейського суду при асоціації
«Бізнес центр «Правозахист» від 16.11.2012
року у справі №5/10-12

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «АІС-Лізинг»

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.01.2014 року у справі
№5011-2/16821-2012 скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю
«АІС-Лізинг» задоволено. Визнано
незаконними та скасовано постанови
відділу державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції від 12.11.2013 року (ВП №36092027) та від
13.11.2013 року (ВП №36092939) про повернення
виконавчих документів стягувачу.
Зобов'язано ВДВС Ірпінського МУЮ
поновити ВП №36092027 та ВП №36092939.

Відділ державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою на вказану ухвалу,
в якій просить скасувати ухвалу
господарського суду міста Києва від
28.01.2014 року у справі №5011-2/16821-2012 та у
задоволенні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю
«АІС-Лізинг» на дії ВДВС Ірпінського
МУЮ відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги
заявник стверджує, що місцевим
господарським судом неповно з'ясовано
обставини, що мають значення для справи
та має місце неправильне застосування
норм матеріального та процесуального
права.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.03.2014року
апеляційну скаргу відділу державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції на ухвалу
господарського суду міста Києва від
28.01.2014 року у справі №5011-2/16821-2012
прийнято до провадження та призначено
розгляд справи у судовому засіданні.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014року було
продовжено строк розгляду справи
№5011-2/16821-2012 та відкладено розгляд
справи у зв'язку з неявкою в судове
засідання представників боржника.

Представник відділу державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції приймав
участь в судових засіданнях, в яких
надавав свої пояснення щодо суті спору,
підтримав доводи, що викладені в
апеляційній скарзі та просив
апеляційну скаргу ВДВС Ірпінського МУЮ
задовольнити, ухвалу господарського
суду міста Києва від 28.01.2014 року у
справі №5011-2/16821-2012 скасувати і
у задоволенні скарги ТОВ «АІС-Лізинг»
на дії ВДВС Ірпінського МУЮ відмовити.

Представник стягувача приймав участь
в судових засіданнях, в яких надав свої
пояснення і заперечення проти доводів,
що викладені в апеляційній скарзі та
просив ухвалу господарського суду
міста Києва від 28.01.2014 року у справі
№5011-2/16821-2012 залишити без змін, а
апеляційну скаргу ВДВС Ірпінського МУЮ
- без задоволення.

В судові засідання апеляційної
інстанції боржник не з'явився,
повноважних представників не направив,
своїм процесуальним правом,
передбаченим статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України не
скористався. Враховуючи те, що в
матеріалах справи містяться докази
належного повідомлення всіх учасників
судового процесу про час та місце
проведення судового засідання про
розгляд апеляційної скарги, а також
приймаючи до уваги те, що ухвалою про
призначення справи до розгляду
учасників судового процесу було
попереджено, що неявка учасників
судового процесу без поважних причин у
судове засідання не є перешкодою для
розгляду апеляційної скарги, колегія
суддів апеляційного господарського
суду вважає за можливе розглянути
справу без участі боржника в судовому
засіданні.

Відповідно до статті 106 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду. Окремо від
рішення місцевого господарського суду
можуть бути оскаржені в апеляційному
порядку ухвали місцевого
господарського суду, зокрема, про
розгляд скарг на дії (бездіяльність)
органів Державної виконавчої служби.

Згідно з ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України, в
апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у розділі XII
Господарського процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у
процесі перегляду справи, апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково наданими доказами, якщо
заявник обґрунтував неможливість їх
надання суду в першій інстанції з
причин, що не залежали від нього,
повторно розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення або ухвали
місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського
апеляційного господарського суду,
розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення і доводи
представників апелянта та стягувача,
дослідивши представлені докази в їх
сукупності, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права встановила
наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
12.11.2013 року та 13.11.2013 року постановами
старшого державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону
України «Про виконавче провадження»
було повернуто стягувачу накази
господарського суду міста Києва від
25.12.2012 року у справі №5011-2/16821-2012 про
стягнення з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
«АІС-Лізинг» боргу в сумі 93 981,88 грн. та 1
609,50 грн. судового збору (а. с. 4, 6).

Стаття 121-2 ГПК України надає право
стягувачеві, боржникові та прокурору
звертатись до господарських судів зі
скаргами на дії чи бездіяльність
органів Державної виконавчої служби
щодо виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів протягом десяти
днів з дня вчинення оскаржуваної дії,
або з дня, коли зазначеним особам стало
про неї відомо, або з дня, коли дія мала
бути вчинена.

Не погоджуючись з вищезазначеними
постановами, товариство з обмеженою
відповідальністю «АІС-Лізинг»
звернулось до господарського суду
міста Києва зі скаргою на дії ВДВС
Ірпінського МУЮ, в якій просило визнати
незаконними та скасувати постанови
ВДВС Ірпінського МУЮ від 12.11.2013 року та
13.11.2013 року (ВП №36092027, ВП №36092939) про
повернення виконавчого документа
стягувачу, зобов'язати ВДВС
Ірпінського МУЮ поновити ВП №36092027 та
ВП №36092939.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.01.2014 року у справі
№5011-2/16821-2012 скаргу ТОВ «АІС-Лізинг» на
дії ВДВС Ірпінського МУЮ задоволено.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду,
відділ державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції подав апеляційну скаргу, в якій
зазначає, що судом першої інстанції не
було досліджено матеріали виконавчого
провадження №36092939 з примусового
виконання наказу господарського суду
міста Києва у справі №5011-2/16821-2012. Cудом
не прийнято до уваги те що, стягувачу
направлялись листи щодо авансування
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій, та попереджено, що в
разі відмови авансувати витрати на
організацію та проведення виконавчих
дій ВДВС Ірпінського МУЮ буде
вимушений повернути виконавчі
документи без подальшого виконання на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження». Також
скаржник не погоджується з твердженням
суду першої інстанції про те, що
державним виконавцем вчинено не всі
заходи передбачені ст. 11 ЗУ «Про
виконавче провадження», оскільки це
спростовується матеріалами
виконавчого провадження.

Колегія суддів, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування судом норм матеріального
та процесуального права, при винесені
оскаржуваної ухвали суду, знаходить
апеляційну скаргу такою, що підлягає
задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи,
21.01.2013 року державним виконавцем ВДВС
Ірпінського МУЮ Азановим Ю.П. прийнято
постанову про відкриття виконавчого
провадження про примусове виконання
наказу господарського суду міста Києва
від 25.12.2012 року №5011-2/16821 про стягнення з
ФОП ОСОБА_3 на користь ТОВ «АІС-Лізинг»
93 981,88 грн.

У зв'язку з тим, що у відділі ДВС
Ірпінського МУЮ відкрито кілька
виконавчих проваджень щодо стягнення
коштів з ФОП ОСОБА_3, державним
виконавцем винесено постанову про
приєднання виконавчого провадження
№36092939 з примусового виконання наказу
господарського суду міста Києва №
5011-2/16821 від 25.12.2012 року до зведеного
виконавчого провадження №40382324.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 52 Закону
України «Про виконавче провадження»
звернення стягнення на майно боржника
полягає в його арешті, вилученні та
примусовій реалізації. Стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у гривнях
та іноземній валюті, інші цінності, у
тому числі кошти на рахунках і вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки в цінних паперах
у депозитарних установах.

З метою перевірки майнового стану
боржника, державним виконавцем
здійснено запити до Державної
податкової служби України, Державної
реєстраційної служби України, органів
Державної автомобільної інспекції
України, місцевого управління
Пенсійного фонду України.

На запит ВДВС Ірпінського МУЮ до ДПС
України про номери рахунків, відкритих
у банках та інших фінансових установах
боржниками - юридичними особами та/або
фізичними особами-підприємцями та про
джерела отримання доходів
боржників-фізичних осіб надійшла
відповідь що, у боржника відкритий
рахунок в АТ «Райффайзен Банк Аваль»,
інформація про джерело отримання
доходів боржника в базі ДРФО відсутня.

Постановою від 02.04.2013 року державним
виконавцем накладено арешт на кошти, що
містяться на рахунку в АТ «Райффайзен
Банк Аваль», що належать ФОП ОСОБА_3.

Однак, згідно з письмової відповіді
банку, залишок коштів на рахунку ФОП
ОСОБА_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль»
відсутній для виконання даної
постанови.

Згідно з ст. 63 ЗУ «Про виконавче
провадження» звернення стягнення на
будинок, квартиру, земельну ділянку,
інше нерухоме майно фізичної особи
проводиться у разі відсутності в
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна.

Відповідно до ч. 1, 2 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що арешт
майна боржника застосовується для
забезпечення реального виконання
рішення. Арешт на майно боржника може
накладатися державним виконавцем
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Крім того, державним виконавцем ВДВС
Ірпінського МУЮ Азановим Ю.П. раніше
була винесена постанова від 25.03.2014 року
з іншого ВП №35955597 про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження, про що внесено
реєстраційний запис до Державного
реєстру обтяжень рухомого майна.

Крім того, згідно з інформаційної
довідки з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно відсутні
відомості щодо наявності у боржника
речових прав на нерухоме майно.

Також державним виконавцем складено
акти, що ним здійснено виїзди за
адресою проживання боржника з метою
перевірки його майнового стану.
Відповідно до цих актів за місцем
проживання (знаходження) боржника,
майно на яке можливо звернути
стягнення в рахунок погашення боргу -
не виявлено.

Під час розгляду справи в суді першої
інстанції встановлено, що боржник
ухиляється від виконання рішення суду,
що набрало законної сили, всі здійснені
державним виконавцем заходи
примусового виконання рішення суду
результатів не дали.

Згідно відповіді Управління
Пенсійного фонду України у місті
Ірпені Київської області на запит
державного виконавця ВДВС Ірпінського
МУЮ - ОСОБА_3 на обліку не знаходиться і
пенсію не отримує.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про
виконавче провадження» копії постанов
державного виконавця та інші документи
виконавчого провадження (далі -
документи виконавчого провадження), що
державний виконавець зобов'язаний
довести до відома сторін та інших
учасників виконавчого провадження,
надсилаються адресатам із
супровідними листами простою
кореспонденцією, крім постанов про
відкриття виконавчого провадження або
відмову у відкритті виконавчого
провадження, про повернення
виконавчого документа стягувачу
відповідно до статті 47 цього Закону, що
надсилаються рекомендованим листом з
повідомленням про вручення. За умови
авансування стягувачем у порядку,
передбаченому цим Законом, витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій документи виконавчого провадження
можуть надсилатися його учасникам
рекомендованими листами.

Відділом Державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції на адресу товариства з
обмеженою відповідальністю
«АІС-Лізинг» простою кореспонденцією
24.07.2013 року та 13.08.2013 року надсилались
листи з проханням здійснити
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій ВДВС
Ірпінського МУЮ, підтвердження чого
знаходяться в матеріалах справи.

Однак, стягувач відповіді на листи не
надав, авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій не здійснив.

Посилання стягувача на те, що дані
листи про авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій не отримував, суд не бере до уваги,
оскільки, в матеріалах справи
міститься копія реєстру вихідної
кореспонденції ВДВС Ірпінського МУЮ
про надсилання зазначених листів ТОВ
«АІС-Лізинг».

Окрім цього, судова колегія зазначає,
що Законом України «Про виконавче
провадження» не передбачено
надсилання листів даної категорії
рекомендованою кореспонденцією,
натомість ст. 31 вищезазначеного Закону
передбачає надсилання адресатам
вказаних листів простою
кореспонденцією

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 47 ЗУ «Про виконавче
провадження» виконавчий документ, на
підставі якого відкрито виконавче
провадження, за яким виконання не
здійснювалося або здійснено частково,
повертається стягувачу у разі, якщо
стягувач перешкоджає провадженню
виконавчих дій або не здійснив
авансування витрат на організацію та
проведення виконавчих дій, авансування
яких передбачено цим Законом,
незважаючи на попередження державного
виконавця про повернення йому
виконавчого документа.

Крім того, місцевий господарський суд
зазначає, що державним виконавцем не
був застосований захід примусового
виконання рішення суду у вигляді
тимчасового обмеження у праві виїзду
за межі України боржника.

Однак, як вбачається з матеріалів
виконавчого провадження, яке
досліджено апеляційним господарським
судом, державний виконавець звернувся
до Ірпінського міського суду Київської
області з поданням про тимчасове
обмеження фізичної особи ОСОБА_3 у
праві виїзду за межі України, що
міститься в матеріалах справи.

Ухвалою від 28.10.2013 року Ірпінським
міським судом Київської області у
справі №367/7983/13-ц відмовлено у
задоволенні подання державного
виконавця відділу Державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції про
тимчасове обмеження у праві виїзду за
межі України фізичної особи ОСОБА_3.

З матеріалів справи також вбачається,
що 08.11.2013 року державним виконавцем
направлено подання до Ірпінського МВ
ГУ МВС України в Київській області про
притягнення боржника до кримінальної
відповідальності за невиконання
рішення суду.

Статтею 11 ЗУ «Про виконавче
провадження» передбачено, що державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачених цим Законом заходів
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно і в повному
обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснює
заходи, необхідні для своєчасного і в
повному обсязі виконання рішення,
зазначеного в документі на примусове
виконання рішення у спосіб та в
порядку, встановленому виконавчим
документом і цим Законом.

З урахування вищенаведеного, судова
колегія Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що державним виконавцем ВДВС
Ірпінського МУЮ покладені на нього
обов'язки щодо примусового виконання
рішення суду виконані та правомірно
повернуто виконавчі документи (ВП
№36092027, ВП №36092939) стягувачу з підстав
нездійснення авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій.

Разом з цим суд зазначає, що відповідно
до ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження»,
п. 9.11 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» № 9 від 17.10.2012 року, повернення
виконавчого документа стягувачу не
означає закриття виконавчого
провадження, не тягне за собою
наслідків у вигляді неможливості
розпочати його знову та не позбавляє
стягувача права повторно звернутися до
органу Державної виконавчої служби за
виконанням судового рішення.

З огляду на вищевикладене, колегія
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що
місцевий господарський суд помилково
визнав незаконними та скасував
постанови відділу Державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції 12.11.2013 року
(ВП №36092027) та від 13.11.2013
року (ВП №36092939) про повернення
виконавчого документа стягувачеві та
поновив виконавчі провадження №36092027,
№36092939.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
порядку встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Згідно з нормами статті 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ст. 104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи; недоведеність
обставин, що мають значення для справи,
які місцевий господарський суд визнав
встановленими; невідповідність
висновків, викладених у рішенні
місцевого господарського суду,
обставинам справи; порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

З огляду на вищенаведене, апеляційний
господарський суд вважає, що
зазначеним вище обставинам місцевий
господарський суд не надав належної
оцінки, що призвело до прийняття
невірного рішення. Зокрема, ухвалу
господарського суду міста Києва від
28.01.2014 року у справі №5011-2/16821-2012
винесено з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи
та неправильним застосуванням норм
матеріального права.

Таким чином, апеляційна скарга відділу
Державної виконавчої служби
Ірпінського міського управління
юстиції підлягає задоволенню, а
оскаржувану ухвалу господарського
суду міста Києва від 28.01.2014 року у
справі №5011-2/16821-2012 слід
скасувати і в задоволенні скарги
товариства з обмеженою
відповідальністю «АІС-Лізинг» на дії
ВДВС Ірпінського МУЮ слід відмовити.

Судові витрати розподіляються
відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103-106, 121-2
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу відділу Державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції на ухвалу
господарського суду міста Києва від
28.01.2014 року у справі №5011-2/16821-2012
задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста
Києва 28.01.2014 року у справі №5011-2/16821-2012
скасувати.

3. В задоволенні скарги товариства з
обмеженою відповідальністю
«АІС-Лізинг» на дії відділу державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції відмовити.

4. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «АІС-Лізинг» (04073, м.
Київ, пров. Балтійський, 20, ) на користь відділу Державної
виконавчої служби Ірпінського
міського управління юстиції (08200,
Київська обл., м. Ірпінь, вул. П. Комуни,
11, ) 609,00 грн. судового
збору за розгляд справи в суді
апеляційної інстанції.

5. Видачу відповідного наказу доручити
господарському суду міста
Києва.

6. Справу №5011-2/16821-2012 повернути до
господарського суду міста Києва

Головуючий суддя
А.Г. Майданевич

Судді
О.І. Лобань

Р.В. Федорчук