ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р.
Справа № 909/1417/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого-судді
Юрченка Я.О.

суддів:
Хабіб М.І.

Зварич О.В.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю

"Глобус", м.Надвірна,
Івано-Франківська область б/н від 19.02.2014
року

на рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 30.01.2014
року

у справі №909/1417/14

за позовом: Публічного
акціонерного товариства "Банк Форум", м.
Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобус", м. Надвірна,

Івано-Франківська область

про стягнення заборгованості за
кредитним договором №1-0018/11/18-КL від
22.07.2011 року в сумі 2 590 253 грн. 86 коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Гуцул А.Д.;

від відповідача: не з'явився;

Рішенням господарського суду
Івано-Франківської області від 30.01.2014
року у справі №909/1417/13 (суддя Фанда О.М.)
позов задоволено. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобус" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Банк Форум" заборгованість за
кредитним договором №1-0018/11/18-КL від
22.07.2011 року в сумі 2 590 253 грн. 86 коп. та 51 805
грн. 08 коп. судового збору.

Відповідач - ТзОВ "Глобус" не
погоджуючись із прийнятим рішенням
подало апеляційну скаргу, в якій
просить його скасувати та прийняти
нове рішення, яким в позові відмовити
повністю. Обґрунтовуючи вимоги
апеляційної скарги, апелянт
покликаючись на норми статтей 651, 1050, 1054
Цивільного кодексу України, зазначає,
що позовні вимоги у даній справі
заявлено передчасно, а підстави для їх
задоволення відсутні. Крім того,
вважає, що розмір пені, стягнутий із
відповідача, обчислений з порушенням
вимог чинного законодавства.

Позивач - ПАТ "Банк Форум" на
спростування вимог апеляційної скарги,
подало відзив на неї в якому зазначає,
що відповідачем не заперечується
наявність заборгованості перед
позивачем у заявленому до стягнення
розмірі, а такий підтверджується
документальними доказами у справі. При
цьому, обов'язок щодо сплати кредитної
заборгованості передбачено умовами
кредитного договору укладеного між
сторонами та вимогами чинного
законодавства. Покликаючись на норми
ст.599 Цивільного кодексу України та
умови кредитного договору зазначає, що
зобов'язання припиняється його
виконанням проведеним належним чином.
Крім того, вважає необґрунтованими
доводи апеляційної скарги про
порушення порядку обчислення розміру
пені, встановленого вимогами чинного
законодавства.

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії суддів Юрченка Я.О.
(головуючий), Хабіб М.І., Зварич О.В.
визнав подані матеріали справи
достатніми для прийняття апеляційної
скарги до провадження та ухвалою від
20.03.2014 року призначив до розгляду в
судовому засіданні на 08.04.2014 року.

Апелянт явку представника в судове
засідання не забезпечив, причини
неявки не повідомив, хоча, належним
чином повідомлявся про час і місце
розгляду даної справи. Враховуючи те,
що явка представника відповідача
обов'язковою не визнавалась, колегія
суддів дійшла висновку про можливість
розгляду апеляційної скарги за його
відсутності, оскільки, наявних
матеріалів справи достатньо для
прийняття законного і обґрунтованого
рішення.

Представник позивача в судовому
засіданні надав пояснення по суті
заперечень, викладених у відзиві на
апеляційну скаргу та просив залишити
оскаржуване рішення без змін.

Розглянувши апеляційну скаргу та
відзив на неї, вивчивши матеріали
справи, оцінивши наявні в ній докази,
заслухавши пояснення представника
позивача, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного рішення
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що у задоволенні апеляційної
скарги слід відмовити, а рішення
господарського суду
Івано-Франківської області від 30.01.2014
року у справі №909/1417/13- залишити без
змін, виходячи з наступного.

Аналізом матеріалів справи
встановлено наступне.

22 липня 2011 року між публічним
акціонерним банком "Форум" (по договору
- Банк/ по справі - позивач) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "Глобус" (по договору -
позичальник/по справі - відповідач)
укладено Кредитний договір №1-0018/11/18-КL
від 22.07.2011 року (далі Кредитний договір).

Даний договір набуває чинності з
моменту його підписання
уповноваженими представниками сторін
і діє до повного виконання сторонами
своїх зобов'язань (п. 7.3 договору).

Відповідно до умов Кредитного договору
(пункти 1.1-1.3) Банк зобов"язався надати
Позичальнику кредитні кошти у формі
траншевої револьверної кредитної
лінії для фінансування закупівлі
нафтопродуктів та ПММ з подальшою їх
оптово-роздрібною реалізацією з
максимальним лімітом заборгованості в
сумі 2 000 000 грн. 00 коп. строком по 20.07.2012
року. За користування кредитними
коштами встановлена плата - 14% річних.

Згідно п. 3.3.2 Кредитного договору
Позичальник зобов'язаний не пізніше
визначеного п. 1.2 Кредитного договору
строку повернути Банку суму наданих
кредитних коштів в повному обсязі,
сплачувати проценти за користування
кредитними коштами.

27 жовтня 2011 року укладено Додатковий
договір №1 до Кредитного договору
№1-0018/11/18-КL від 22.07.2011 року.

06 січня 2012 року Додатковим договором №2
сторонами по справі внесено зміни до
кредитного договору №1-0018/11/18-КL від
22.07.2011 року, за яким за користування
кредитними коштами встановлено плату в
розмірі 19% річних (а.с. 14).

16 квітня 2013 року між позивачем та
відповідачем по справі укладено
Додатковий договір №3 про внесення
змін до Кредитного договору №1-0018/11/18-КL
від 22.07.2011 року, за яким відповідачу
було надано кредитні кошти у формі не
відновлювальної кредитної лінії для
фінансування закупівлі
нафтопродуктів та ПММ з подальшою їх
оптово-роздрібною реалізацією та
капіталізації нарахованих відсотків
за цим Кредитним договором з
максимальним лімітом заборгованості в
сумі 2 500 000 грн. 00 коп. строком по 31.03.2020
року включно. За користування
кредитними коштами до 31.03.2014 року
встановлено плату у розмірі 10,0 % річних,
з 01.04.2014 року по 31.03.2015 року встановлено
плату у розмірі 15,0% річних, з 01.04.2015 року
до кінця терміну кредитування
встановлюється плата в розмірі 21,0%
річних за його користування.

Таким чином між сторонами по справі
виникли зобов'язальні відносини згідно
Кредитного договору.

Відповідно до статті 15 та 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
на захист свого порушеного права або
інтересу.

За змістом ст.11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договір.

Згідно зі статтею 509 зазначеного вище
кодексу зобов'язання - це
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Аналогічне визначення містить ст. 193
Господарського кодексу України, де
зазначено, що суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного
кодексу України).

Положенням ст.610 Цивільного кодексу
України передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

В силу ст. 612 вказаного кодексу, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

З огляду на умови кредитного договору,
строк повернення кредиту та сплати
процентів за користування кредитом по
даній справі є таким, що настав.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
констатує що договір є обов'язковий
для виконання сторонами.

В силу ст.1054 Цивільного кодексу України
за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 Цивільного
кодексу України позикодавець має
право на одержання від позичальника
процентів від суми позики, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Розмір і порядок одержання процентів
встановлюються договором. Якщо
договором не встановлений розмір
процентів, їх розмір визначається на
рівні облікової ставки Національного
банку України.

В силу статті 1056-1 зазначеного вище
кодексу процентна ставка за кредитом
може бути фіксованою або змінюваною.
Тип процентної ставки визначається
кредитним договором. Розмір
процентів, тип процентної ставки
(фіксована або змінювана) та порядок
їх сплати за кредитним договором
визначаються в договорі залежно від
кредитного ризику, наданого
забезпечення, попиту і пропозицій, які
склалися на кредитному ринку, строку
користування кредитом, розміру
облікової ставки та інших факторів.

На виконання умов Кредитного договору
№1-0018/11/18-КL від 22.07.2011 року (із змінами)
позивач надав відповідачу грошові
кошти, а останній в свою чергу прийняв
вказані кошти.

Факт надання позивачем та отримання
відповідачем кредитних коштів
підтверджується меморіальними
ордерами №1140937 від 27.07.2011 року на суму 666
309 грн. 60 коп., №1141073 від 27.07.2011 року на
суму 435 000 грн. 00 коп., №1141086 від 27.07.2011
року на суму 539 002 грн.80 коп., №195675 від
05.08.2011 року на суму 435 000 грн. 00 коп., №643890
від 17.08.2011 року на суму 611 460 грн. 00 коп.,
№336093 від 09.09.2011 року на суму 615 840 грн. 00
коп., №411448 від 12.09.2011 року на суму 337 700
грн. 00 коп., №757486 від 21.09.2011 року на суму
435 000 грн. 00 коп., №25399 від 01.11.2011 року на
суму 1 565 000 грн. 00 коп. , №444699 від 14.11.2011
року на суму 426 000 грн. 00 коп., № від
16.04.2013 року на суму 461 273 грн. 71 коп.

Згідно п. 2.3 Кредитного договору
позичальник (відповідач по справі) в
свою чергу зобов'язався здійснювати
повернення кредитних коштів в
національній валюті на відкритий йому
позичковий рахунок, згідно додатку №1
до кредитного договору (з урахуванням
змін, внесених Додатковим договором №3
до Кредитного договору).

Відповідно до п.2.6 Кредитного договору
проценти за користування кредитними
коштами сплачуються позичальником в
валюті кредиту самостійно на рахунок
погашення кредиту та процентів, за
перший місяць користування кредитними
коштами не пізніше останнього робочого
дня першого місяця користування
кредитними коштами за період з моменту
видачі кредитних коштів по 25-те число
першого місяця користування
кредитними коштами включно. В
подальшому проценти за користування
кредитними коштами сплачується
позичальником щомісячно, за період з
26-го числа попереднього місяця по 25-те
число поточного місяця включно, не
пізніше останнього робочого дня
поточного місяця.

Разом з тим, пунктом 3.2.3 Кредитного
договору №1-0018/11/18-КL від 22.07.2011 року (із
змінами) встановлено, що банк має право
вимагати повернення кредитних коштів
та сплати процентів за користування
кредитними коштами у випадку
невиконання чи неналежного виконання
позичальником своїх зобов'язань за цим
Договором, а також, у випадку
невиконання чи неналежного виконання
поручителем/заставодавцем/іпотекодавц
ем зобов'язань за договорами, які є
забезпеченням виконання
позичальником зобов'язань за цим
Договором.

Отже, договором визначено дострокове
повернення коштів, як засіб
забезпечення належного виконання
договірних зобов'язань.

Відповідач не виконав взяті на себе за
Кредитним договором зобов'язання щодо
своєчасного повернення кредитних
коштів та відсотків за користування
ними в строки визначені договором, що
зумовило звернення позивача до суду із
вимогою про дострокове повернення
кредитних коштів.

Згідно поданого позивачем розрахунку
позовних вимог, заборгованість по
кредитному договору складає в сумі 2 572
535 грн. 89 коп., з них: 2 452 273 грн.71 коп. -
поточна заборгованість по поверненню
кредитних коштів, 102 793 грн. 93 коп. -
прострочена заборгованість за
нарахованими процентами, 17 468 грн. 25 коп.
- поточна заборгованість за
нарахованими процентами.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу кожана сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Доказів сплати заборгованості в сумі 2
572 535 грн. 89 коп. ( 2 452 273 грн.71 коп. -
поточна заборгованість по поверненню
кредитних коштів, 102 793 грн. 93 коп. -
прострочена заборгованість за
нарахованими процентами, 17 468 грн. 25 коп.
- поточна заборгованість за
нарахованими процентами) відповідач
суду не надав, доводи позивача не
спростував, як в суді першої так і в
суді апеляційної інстанцій.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що місцевий господарський суд
дійшов обґрунтованого висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову.

Доводи апелянта про невідповідність
законодавству вимоги позивача про
стягнення з відповідача
заборгованості за кредитним договором
№1-0018/11/18-KL від 22.07.2011 року в сумі 2 590 253,86
грн. колегія суддів вважає помилковими.

В силу вимог ст.ст.11, 626 Цивільного
кодексу України, ст. 174 Господарського
кодексу України договір є підставою
виникнення господарських зобов'язань,
які мають виконуватись належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, договору (ст.193 ГК України), і
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 ЦК України,
п.7 ст.193 ГК України). Статтею 629 ЦК
України встановлено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач взятих на себе зобов'язань,
передбачених кредитним у встановлені
терміни договором не виконав,
допустивши порушення умов укладеного
кредитного договору.

Доводи скаржника про порушення судом
першої інстанції норм чинного
законодавства, яким передбачено
порядок нарахування пені, стягнутої з
відповідача згідно із оскаржуваним
рішенням, колегія суддів вважає
безпідставними.

Відповідно до статті 611 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом.

Частиною 2 статті 218 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення. У разі якщо інше не
передбачено законом або договором,
суб'єкт господарювання за порушення
господарського зобов'язання несе
господарсько-правову
відповідальність, якщо не доведе, що
належне виконання зобов'язання
виявилося неможливим внаслідок дії
непереборної сили, тобто надзвичайних
і невідворотних обставин за даних умов
здійснення господарської
діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 220 Господарського
кодексу України боржник, який
прострочив виконання господарського
зобов'язання, відповідає перед
кредитором (кредиторами) за збитки,
завдані простроченням, і за
неможливість виконання, що випадково
виникла після прострочення.

Відповідно до ст. 216 Господарського
кодексу України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за порушення у сфері господарювання
шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Стаття 230 цього ж кодексу штрафними
санкціями визнає господарські санкції
у вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
чи неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно п. 6 ст. 231 Господарського кодексу
України штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ст. 549, 550 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Право на неустойку виникає незалежно у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Відповідно до п.2.4 Кредитного договору
несплата позичальником процентів
протягом 20-ти календарних днів після
встановлення п. 2.6 цього договору дати,
є підставою для вимоги щодо повернення
кредитних коштів, сплати процентів за
користування кредитними коштами,
неустойки та є підставою для звернення
банком стягнення на заставлене майно.

Підпунктом 4.1 Кредитного договору
передбачено, що за несвоєчасне повне чи
часткове повернення кредитних коштів
та за несвоєчасну повну чи часткову
сплату процентів, позичальник сплачує
неустойку у вигляді пені у розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
несвоєчасного виконання зобов'язання,
за весь період прострочення виконання
зобов'язань. Сплата пені не звільняє
позичальника від сплати процентів за
користування кредитними коштами до
моменту фактичного погашення
заборгованості.

Перевіркою правильності нарахування
пені в розмірі 17 717 грн. 97 коп. колегією
суддів встановлено, що пеня у вказаному
розмірі, обчислена згідно із
встановленими вимогами. А відтак,
вимога про стягнення пені, задоволена
місцевим господарським судом
обґрунтовано.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 30.01.2014
року відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для його скасування немає,
зазначені в апеляційній скарзі інші
доводи скаржника не відповідають
матеріалам справи, документально не
обґрунтовані, не базуються на
законодавстві, що регулює спірні
правовідносини, а тому не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст. 104 ГПК України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення.

З огляду на те, що ухвалою
Львівського апеляційного
господарського суду від 20.03.2014 року,
відстрочено сплату судового збору до
прийняття постанови у даній справі,
колегія суддів вважає за необхідне
стягнути із відповідача судовий збір в
розмірі 29 902, 54 грн., виходячи із змісту
апеляційних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 91, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Львівський апеляційний
господарський суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. В задоволенні апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Глобус", м.Надвірна,
Івано-Франківська область б/н від 19.02.2014
року відмовити.

2. Рішення господарського суду
Івано-Франківської області від 30.01.2014
року у справі №909/1417/14 залишити без
змін.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Глобус"
(вул. Вокзальна, 8, м.Надвірна,
Івано-Франківська область, код 13656082) 29
902,54 грн. судового збору за подання
апеляційної скарги за наступними
реквізитами: банк ГУДКСУ у Львівській
області, МФО банку 825014, отримувач УДКСУ
у Личаківському районі м.Львова, код
отримувача (код ЄДРПОУ) 38007620, рахунок
2006.

4. Доручити місцевому господарському
суду видати відповідний наказ.

5. Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
в

касаційному порядку.

6. Матеріали справи повернути в
місцевий господарський суд

Повний текст постанови
виготовлено 09.04.2014 року

Головуючий-суддя
Юрченко Я.О.

Суддя
Хабіб М.І.

Суддя
Зварич О.В.