КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2014 р.
Справа№ 910/20531/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Авдеєва П.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

За участю представників:

від позивача: Філатова О.Б. -
представник за довіреністю,

від відповідача: Гутирь О.М. - директор,
Зукрач Н.Г. - представник за
довіреністю.

Розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Трест "Київміськбуд-2"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 22.11.2013р.

у справі №910/20531/13 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Трест "Київміськбуд-2"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Україна-Енергосервіс, ЛТД"

про стягнення 43 600,04 грн.

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2013 року Публічне акціонерне
товариство "Трест "Київміськбуд-2"
(далі-позивач) звернулося до
Господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Україна-Енергосервіс, ЛТД"
(далі-відповідач) основної
заборгованості по договору №506/12 від
05.06.2012р. у розмірі 1738,53 грн., неустойки в
розмірі 41607,50 грн., пені - 210,00 грн. та 3%
річних - 44,01 грн.; зобов'язання
відповідача повернути майно-побутове
приміщення 2,6х6х3 інвентарний номер 381018,
ключі 2 шт.

20.11.2013р. позивачем до суду першої
інстанції було подано заяву б/н від
19.11.2013р. про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить
стягнути з відповідача основну
заборгованість за договором № 506/12 від
05.06.2012р. у сумі 5 110,86 грн., неустойку в
розмірі 34 320,96 грн., пеню - 600,59 грн. та 3%
річних - 126,02 грн.; зобов'язати
відповідача повернути майно - побутове
приміщення 2,6х6х3 інвентарний номер 381018,
ключі 2 шт., яка з урахуванням п. 3.11
постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розцінена судом
першої інстанції як зміна предмета
позову, прийнята та врахована при
розгляді даної справи.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 22.11.2013р. у справі №910/20531/13 у
задоволенні позову Публічного
акціонерного товариства "Трест
"Київміськбуд-2" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Україна -
Енергосервіс, ЛТД" про стягнення
основної заборгованості у сумі 5 110,86
грн., пені - 600,59 грн., 3% річних - 126,02 грн.
та неустойки - 34 320,96 грн. за договором №
506/12 від 05.06.2012р.; зобов'язання повернути
майно - побутове приміщення 2,6х6х3
інвентарний номер 381018, ключі 2 шт. -
відмовлено.

Визнано недійсною додаткову угоду № 1
від 26.09.2012р. до договору № 506/12 від
05.06.2012р., укладену між Публічним
акціонерним товариством "Трест
"Київміськбуд-2" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Україна -
Енергосервіс, ЛТД".

Не погоджуючись з рішення суду першої
інстанції від 22.11.2013р., позивач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить зазначене рішення суду
скасувати та прийняти нове, яким
повністю задовольнити позовні вимоги
позивача, посилаючись на неповне
з'ясування обставин господарським
судом, що мають значення для справи;
неправильне застосування норм
матеріального права, а саме: ч.1-3, 5 ст.203,
ст.ст.207, 28, 215, 638, 759-762 Цивільного кодексу
України, ст.ст.180, 181 Господарського
кодексу України та п.2, 3 постанови
Пленуму ВГСУ «Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними»; порушення норм
процесуального права, зокрема, ст.83 ГПК
України.

Так апеляційна скарга мотивована тим,
що додаткова угода № 1 є чинною,
оскільки відповідач та позивач досягли
всіх істотних умов та оформили
волевиявлення в належній формі.

Крім того, апелянт зазначає, що судом
першої інстанції не було з'ясовано чи
мав місце факт здійснення
господарської операції, відповідно до
якої відповідач користується майном
скаржника та порушує свої зобов'язання
по сплаті орендної плати.

Відповідачем подано відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване рішення
суду - без змін.

Судова колегія, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги та відзиву,
заслухавши пояснення представників
сторін, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті оскаржуваного
рішення суду, дійшла до висновку про те,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
суду першої інстанції не підлягає
скасуванню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
05.06.2012р. між Публічним акціонерним
товариством "Трест Київміськбуд-2", як
орендодавцем, та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Україна -
Енергосервіс, ЛТД", як орендарем, був
укладений договір № 506/12 (далі -
Договір), відповідно до умов якого
орендодавець передав, а орендар
прийняв у тимчасове платне
користування майно, зазначене в п. 1.2
цього Договору, а орендар зобов'язався
сплачувати орендну плату в розмірі і
строках передбачених Розділом 2 цього
Договору.

Майно за Договором є - майно згідно
Додатку № 1 до даного Договору (п. 1.2
Договору). Зазначене в п.1.2 Договору
майно належить орендодавцю на праві
власності (п. 1.3 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору розмір
орендної плати в місяць за майно,
зазначене в п. 1.2, складає - 1 738,53 грн., у
т.ч. ПДВ - 289,75 грн. Орендна плата
сплачується протягом двох днів після
підписання договору, а далі щомісячно
до 10 числа поточного місяця, шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок орендодавця в розмірі 100 %
орендної плати, зазначеної в п. 2.1 (п. 2.2
Договору).

Згідно із п.2.3 Договору за умови
дострокового повернення майна,
зазначеного в п. 1.2, орендна плата,
вказана в п. 2.1 має бути перерахована
згідно фактично використаної
кількості календарних днів.

Строк оренди становить 1 (один) місяць з
моменту підписання сторонами акта
приймання-передачі майна в оренду (п. 3.1
Договору).

Відповідно до п.4.1.5 Договору по
закінченню терміну оренди орендар
зобов'язався повернути майно в
належному технічному стані. Повернення
орендодавцю майна здійснюється за
актом приймання-передачі.

Згідно із п.6.7 Договору у випадку зміни
терміну оренди - договір пролонгується
шляхом підписання додаткової угоди
сторонами.

05.06.2012р. на виконання умов Договору
сторонами було підписано акт
приймання-передачі майна в орендне
користування.

20.07.2012р. сторонами було підписано акт
приймання-передачі майна б/н,
відповідно до якого орендодавець
прийняв, а орендар здав з орендного
користування побутове приміщення інв.
№ 381017.

25.09.2012р. за вх. № 1764 до ПАТ "Трест
"Київміськбуд-2" надійшов лист ТОВ
"Україна - Енергосервіс, ЛТД" № 25/09 від
25.09.2012р., в якому останній просив надати
в оренду на 1 (один) місяць будівельний
вагончик (битовку) найменших розмірів
(для можливості перевезення
автомобілем).

На підставі даного листа сторонами
було укладено додаткову угоду № 1 до
даного Договору, відповідно до умов
якої внесено зміни до п.1.2 Договору,
доповнивши його наступним абзацом:
"побутове приміщення 2,6х6х3 інвентарний
номер 381018(додаток № 1)" (п. 1 Додаткової
угоди).

Пунктом 2 Додаткової угоди внесено
зміни до п. 2.1 Договору доповнивши його
абзацом: "Розмір орендної плати в
місяць за майно зазначене в п. 1.2
(додаток № 1) складає 1 738,53 грн., у т.ч. ПДВ
- 289,75 грн.".

Крім того, були внесені зміни до п.п.2.3,
2.5 Договору (п.п. 3, 4 Додаткової угоди).
Пункт 3.1 Договору доповнено його
наступним абзацом: "Строк оренди
становить 1 (один) місяць з моменту
підписання Сторонами акта
приймання-передачі майна (додаток № 1) в
оренду"(п. 5 Додаткової угоди). Згідно п. 7
Додаткової угоди всі інші пункти
Договору залишаються незмінними,
Сторони підтверджують по них свої
зобов'язання.

Згідно із п. 8 Додаткової угоди, остання
набирає чинності з моменту підписання
її обома сторонами, а також є
невід'ємною частиною договору
№ 506/12 від 05.06.2012р.

27.09.2012р. сторонами підписано акт
приймання-передачі майна в орендне
користування, згідно якого
орендодавець передав, а орендар
прийняв в орендне користування
побутове приміщення 2,6х6х3 інвентарний
номер 381018.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції за своєю правовою природою
між сторонами у справі було укладено
договір оренди. Сторони при його
укладенні досягли істотних умов
договору, а тому згідно вимог ст.ст. 638,
759, 762 Цивільного кодексу України,
приписів ст.ст. 180, 181, 283, 284, 285, 286
Господарського кодексу України, він
вважається укладеним.

Згідно із ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
сторін, спрямована на встановлення,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного
кодексу України за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526
Цивільного кодексу України.

Згідно із п.1 ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно із ч.1 ст.762 Цивільного кодексу
України за користування майном з
наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

У відповідності до ч.1 ст.286
Господарського кодексу України
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Строки
внесення орендної плати визначаються в
договорі (частина четверта ст. 286 ГК
України).

Згідно із п.6.7 Договору сторони
визначили, що у випадку зміни терміну
оренди - договір пролонгується шляхом
підписання додаткової угоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 Господарського
кодексу України строк договору оренди
визначається за погодженням сторін. У
разі відсутності заяви однієї із
сторін про припинення або зміну умов
договору оренди протягом одного місяця
після закінчення строку дії договору
він вважається продовженим на такий
самий строк і на тих самих умовах, які
були передбачені договором.

Як вбачається з матеріалів справи
додаткової угоди про зміну термінів
оренди сторони не укладали.

Згідно із ч.2 ст.291 Господарського
кодексу України договір оренди
припиняється у разі закінчення строку,
на який його було укладено.

Відповідно до ч.1 ст.785 Цивільного
кодексу України у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Як правильно встановлено судом першої
інстанції та підтверджується
матеріалами справи спірний договір
було припинено, а майно за ним
повернуто орендодавцю за актом
приймання-передачі майна б/н,
підписаного сторонами 20.07.2012р,
відповідно до якого орендодавець
прийняв, а орендар здав з орендного
користування побутове приміщення інв.
№ 381017.

Тобто, 26.09.2012р. сторонами було укладено
додаткову угоду № 1 до даного договору
після припинення спірного договору.

При цьому, судова колегія відзначає, що
оскільки спірний Договір припинив свою
дію, то і додаткові угоди, які були
укладені сторонами до припинення дії
останнього, також втрачають свою
юридичну силу, виходячи з того, що вони
не є самостійними договірними
зобов'язаннями, а є невід'ємною
частиною основного договору. Укладення
додаткової угоди до договору, який
припинив свою дію, не може мати місце
виходячи з того, що основного договору,
до якого укладається додаткова угода
юридично не існує.

Згідно із ч.1 ст.215 Цивільного кодексу
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Судова колегія не приймає як належне
твердження скаржника, що судом першої
інстанції не було з'ясовано чи мав
місце факт здійснення господарської
операції, відповідно до якої
відповідач користується майном
скаржника та порушує свої зобов'язання
по сплаті орендної плати, оскільки
позивач відповідно до ст.ст.32-34 ГПК
України не надав належних та
допустимих доказів документального
підтвердження здійснення
господарської операції, яка
відбувалася на підставі додаткової
угоди № 1 від 26.09.2012р. до договору №506/12
від 05.06.2012р.

З огляду на викладене, судова колегія
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо відмови в задоволенні
позовної вимоги в частині стягнення з
відповідача основного боргу в сумі 5
110,86 грн., пені - 600,59 грн., 3% річних - 126,02
грн., неустойки - 34 320,96 грн. та в частині
зобов'язання відповідача повернути
майно - побутове приміщення 2,6х6х3
інвентарний номер 381018, ключі 2 шт.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право визнати недійсним повністю
чи у певній частині пов'язаний з
предметом спору договір, який
суперечить законодавству.

У відповідності до п.2.3 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 11 від 29.05.2013р. "Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
роз'яснено, якщо, вирішуючи
господарський спір, суд встановить, що
зміст договору, пов'язаного з предметом
спору, суперечить законодавству,
чинному на момент укладення договору,
він, керуючись пунктом 1 частини першої
статті 83 ГПК, вправі за власною
ініціативою визнати цей договір
недійсним повністю або у певній
частині із застосуванням за
необхідності й наслідків визнання
недійсним нікчемного правочину (абзац
другий частини п'ятої статті 216 ЦК
України).

Реалізація господарським судом цього
права здійснюється незалежно від
наявності відповідного клопотання
сторони.

Враховуючи вищевстановлене та
зазначені правові норми, судова
колегія погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо визнання
недійсною з ініціативи суду додаткову
угоду № 1 від 26.09.2012р. до договору № 506/12
від 05.06.2012р., укладену між Публічним
акціонерним товариством "Трест
"Київміськбуд-2" та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Україна -
Енергосервіс, ЛТД", оскільки додаткова
угода була підписана після припинення
дії спірного Договору.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Доказів, які б спростовували вище
встановлені та зазначені судом
обставини, сторонами не надано.

Доводи, наведені позивачем в
апеляційній скарзі з урахуванням
додаткових пояснень, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на те,
що вони є необґрунтованими та такими,
що спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що оскаржуване рішення суду
першої інстанції відповідає чинному
законодавству та матеріалам справи.
Судова колегія не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК
України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 99, 101, 103, 104, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Трест
"Київміськбуд-2" на рішення
Господарського суду міста Києва від
22.11.2013р. у справі №910/20531/13 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 22.11.2013 року у справі
№910/20531/13 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/20531/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку.

Дата підписання повного тексту
постанови 14.04.2014р.

Головуючий суддя
П.В. Авдеєв

Судді
М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов