Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/1110/14 09.04.14 р.

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Олимп А.С."

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Малах"

про стягнення 57138,10 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

при секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Олимп А.С."
звернулось до господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Малах" про стягнення
57138,10 грн.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем зобов'язань
щодо оплати наданих позивачем послуг
за договором № 1401/13-Д на
транспортно-експедиторське
обслуговування від 14.01.2013 р.

Ухвалою суду від 30.01.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 11.02.2014 р.

Розпорядженням Заступника голови
господарського суду міста Києва від
11.02.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. на лікарняному справу
передано для розгляду судді Лиськову
М.О.

Ухвалою від 11.02.2014 р. суддею Лиськовим
М.О. прийнято справу до провадження,
розгляд справи призначено на 25.02.2014 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 17.02.2014 р. у зв'язку з
виходом з лікарняного справу передано
для розгляду судді Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 17.02.2014 р. суддею Зеленіною
Н.І. справу прийнято до провадження.

Ухвалою суду від 25.02.2014 р. розгляд
справи відкладено на 25.03.2014 р.

Розпорядженням Заступника Голови
господарського суду міста Києва від
25.03.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. у відпустці справу
передано для розгляду судді Лиськову
М.О.

Ухвалою від 25.03.2014 р. суддею Лиськовим
М.О. справу прийнято до провадження,
розгляд справи призначено на 09.04.2014 р.

Розпорядженням в.о. Голови
господарського суду міста Києва від
07.04.2014 р. у зв'язку з виходом з відпустки
справу передано для розгляду судді
Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 07.04.2014 р. суддею Зеленіною
Н.І. прийнято справу до провадження.

09.04.2014 р. від позивача через відділ
діловодства суду надійшло клопотання
про розгляд справи за відсутності
представника.

Представник відповідача в судове
засідання 09.04.2014 р. не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив,
відзиву на позовну заяву та
витребуваних судом документів не
надав. Жодних заяв, клопотань через
відділ діловодства суду від
відповідача не надходило.

До повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи. Особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Примірники повідомлень про вручення
рекомендованої кореспонденції,
повернуті органами зв'язку з
позначками «адресат вибув», «адресат
відсутній» і т. п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій (п. 4
інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 02.06.2006
№ 01-8/1228 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році»,
п. 11 інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 15.03.2007
№ 01-8/123 «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»,
п. 3.6. роз'яснення Вищого арбітражного
суду України від 18.09.1997 № 02-5/289 «Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України»).

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про можливість розгляду
справи за наявними в ній матеріалами у
відповідності до вимог ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 09.04.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно
і повно дослідивши докази та
неупереджено оцінивши їх в сукупності,
суд встановив наступне.

14.01.2013 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Олимп А.С." (надалі -
позивач, експедитор) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Малах"
(надалі - відповідач, Замовник) було
укладено Договір № 1401/13-Д на
транспортно-експедиторське
обслуговування (надалі - Договір).

Відповідно до п. п. 1.1., 1.2. Договору,
Замовник доручає, а Експедитор
зобов'язується організувати за рахунок
Замовника транспортно-експедиторське
обслуговування (ТЕО), перевезення
експортно-імпортних вантажів по
території України та в міжнародному
сполученні, а також надання інших
послуг Замовнику за погодженням
сторін. Умови перевезення, вид вантажу,
вид транспорту, вартість послуг
Експедитора, а також інші умови,
пов'язані з виконанням даного Договору
встановлюються угодою Сторін.

Згідно з п. 2.1.1. Договору, Експедитор
зобов'язується організувати
перевезення вантажів Замовника на
умовах, узгоджених сторонами, а також
надавати інші послуги Замовнику за
погодженням Сторін.

Відповідно до п. п. 4.1., 4.2. Договору,
Експедитор виставляє рахунки
Замовнику. Замовник проводить їх
оплату протягом 5 (п'яти) банківських
днів з дати їх отримання. За фактом
надання послуги Експедитор направляє
на адресу Замовника рахунок - фактуру,
акт про надання послуг. Акт виконаних
робіт складається і підписується
уповноваженими особами Сторін в 2 ( двох
) оригінальних примірниках , один з яких
передається Замовнику, другий -
Експедитору. Додаткові витрати, які
були понесені Експедитором при наданні
(виконанні) Послуг, відшкодовуються
Замовником на підставі копій платіжних
та інших документів, що підтверджують
здійснення Експедитором названих
витрат, а також інші витрати, узгоджені
з Замовником.

Пунктом 1 Додаткової угоди від 14.01.2013 р.
№ 1 до Договору сторони погодили, що
винагорода Експедитора становить
еквівалент 100 доларів США (в т.ч. ПДВ) за
курсом НБУ за один контейнер у
національній валюті.

Зобов'язанням, згідно зі ст. 509
Цивільного кодексу України, є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України
«Про транспортно-експедиторську
діяльність»
транспортно-експедиторська діяльність
- підприємницька діяльність із надання
транспортно-експедиторських послуг з
організації та забезпечення
перевезень експортних, імпортних,
транзитних або інших вантажів;
транспортно-експедиторська послуга -
робота, що безпосередньо пов'язана з
організацією та забезпеченням
перевезень експортного, імпортного,
транзитного або іншого вантажу за
договором транспортного
експедирування; експедитор
(транспортний експедитор) - суб'єкт
господарювання, який за дорученням
клієнта та за його рахунок виконує або
організовує виконання
транспортно-експедиторських послуг,
визначених договором транспортного
експедирування; клієнт - споживач
послуг експедитора (юридична або
фізична особа), який за договором
транспортного експедирування
самостійно або через представника, що
діє від його імені, доручає експедитору
виконати чи організувати або
забезпечити виконання визначених
договором транспортного
експедирування послуг та оплачує їх,
включаючи плату експедитору;

Згідно з абзацом 1 ст. 9 Закону України
«Про транспортно-експедиторську
діяльність», за договором
транспортного експедирування одна
сторона (експедитор) зобов'язується за
плату і за рахунок другої сторони
(клієнта) виконати або організувати
виконання визначених договором послуг,
пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону
України «Про
транспортно-експедиторську
діяльність», експедитор зобов'язаний
надавати транспортно-експедиторські
послуги згідно з договором
транспортного експедирування і
вказівками клієнта, погодженими з
експедитором у встановленому
договором порядку.

Згідно з абзацом 2 ст. 12 Закону України
«Про транспортно-експедиторську
діяльність», клієнт зобов'язаний у
порядку, передбаченому договором
транспортного експедирування,
сплатити належну плату експедитору, а
також відшкодувати документально
підтверджені витрати, понесені
експедитором в інтересах клієнта в
цілях виконання договору
транспортного експедирування.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу
України, за договором перевезення
вантажу одна сторона (перевізник)
зобов'язується доставити довірений їй
другою стороною (відправником) вантаж
до пункту призначення та видати його
особі, яка має право на одержання
вантажу (одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Згідно зі ст. 920 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язань,
що випливають із договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами).

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено обов'язковість договору
для виконання сторонами.

В силу положень ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, що
підтверджується наявними в ній
документами, позивачем було належним
чином надано послуги з перевезення
вантажу відповідно до умов Договору.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті
наданих послуг належним чином не
виконав, у зв'язку з чим у нього
утворилась заборгованість перед
позивачем у розмірі 50 584,95 грн.

Листом № 281113/1 від 28.11.2013 р. позивач
звернувся до відповідача з претензією
№ 1/1113 про повернення боргу за
Договором № 1401/13-Д на
транспортно-експедиторське
обслуговування від 14.01.2013 р. в розмірі 50
584,95 грн.

Проте, відповідач відповіді на
претензію не надав, суму
заборгованості не сплатив.

Пунктом 5.3.3. Договору сторони
встановили, що при недотриманні
Замовником умов оплати за цим
Договором, Експедитор має право
пред'явити Замовнику вимога про сплату
пені в розмірі 0,1% від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

У відповідності до ч. 6 ст. 231
Господарського кодексу України,
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочу
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань").

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

За розрахунком позивача, перевіреним
судом, та не спростованим у
встановленому порядку відповідачем,
останній за порушення зобов'язань за
Договором має сплатити пеню у розмірі 5
370,40 грн., 3 % річних у розмірі 1 182,75 грн.

Керуючись ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України
позивач також просив суд стягнути з
відповідача на його користь 1 201,62 грн.
витрат представника позивача на
відрядження, на підтвердження чого
надав належним чином завірені копії
квитків представника позивача на
автобус та залізничний транспорт.

Відповідно до ст. 44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 50 584,95 грн. заборгованості, 1
182,75 грн. 3 % річних, 5 370,40 грн. пені та 1 201,62
грн. витрат представника позивача на
відрядження обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином та у встановленому
законом порядку відповідачем, а відтак
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір покладається на
відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 43, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Малах" (01030, м. Київ,
вул. Крутий Узвіз, 3; ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Олимп А.С." (65003, м.
Одеса, вул. Церковна, 19; )
50 584 (п'ятдесят тисяч п'ятсот вісімдесят
чотири) грн. 95 коп. заборгованості, 5 370
(п'ять тисяч триста сімдесят) грн. 40 коп.
пені, 1 182 (одну тисячу сто вісімдесят
дві) грн. 75 коп., 1 201 (одну тисячу двісті
одну) грн. 62 коп. витрат представника
позивача на відрядження та 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 14.04.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна