ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

17 квітня 2014 р. Справа № 902/363/14

Господарський суд Вінницької області у
складі судді Маслія І.В., при секретарі
судового засідання Василишеній Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом:Прокурора Вінницького
району (21003, м. Вінниця, вул. С. Наливайка,
19) в інтересах держави в особі
Державного підприємства "Вінницька
лісова науково-дослідна станція" (21036,
м. Вінниця, вул. Максимовича, 39)

до:Спільного українсько-польського
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю "Варта" (21037,
Вінницька обл., м. Вінниця, вул.
Пирогова, 119-а)

про стягнення заборгованості 28 800 грн.

Представники сторін:

прокурор Сопрун В.В., посвідчення № 022400
від 04.11.2013 р.;

позивача: Овчаренко С.В., довіреність №
б/н без дати діє до 01.04.2015 р.;

відповідача: не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Прокурор Вінницького району в
інтересах держави в особі Державного
підприємства "Вінницька лісова
науково-дослідна станція" звернувся до
господарського суду Вінницької
області з позовом про стягнення з
Спільного українсько-польського
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю "Варта" 28 800,00 грн.
заборгованості, що виникла внаслідок
невиконання останнім умов укладеного
між сторонами договору поставки
лісопродукції № 38 від 17.07.2012 року.

Ухвалою від 27 березня 2014 року порушено
провадження у справі та призначено
судове засідання на 17 квітня 2014 року.

В судове засідання з'явились прокурор
та представник позивача, який
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі.

Відповідач правом участі в судовому
засіданні не скористався, відзиву на
позов та витребуваних документів не
надав, про час та місце розгляду справи
повідомлений завчасно та у
встановленому законом порядку, що
стверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (вх. №
2086 від 03.04.2014 року) згідно якого ухвалу
вручено 01.04.14 р. з огляду на це у
відповідача було достатньо часу для
надання суду витребуваних ухвалою суду
доказів та направлення в засідання
повноважного представника.

З огляду на подані в справу докази, суд
приходить до висновку про те, що неявка
представника відповідача в судове
засідання не перешкоджає вирішенню
спору у його відсутність. Спір
відповідно положень ст. 75 ГПК України
підлягає вирішенню за наявними в
справі матеріалами.

Заслухавши пояснення прокурора та
представника позивача, повно, всебічно
і об'єктивно дослідивши в сукупності
надані в справу докази, надавши їм
юридичну оцінку суд встановив
наступне.

17.07.2012 року між позивачем та
відповідачем було укладено договір
поставки лісопродукції № 38 (в
подальшому Договір), відповідно до умов
якого, постачальник (позивач)
зобов'язується в 2012 році надати покупцю
лісоматеріали твердих, м'яких,
шпилькових порід, а також
лісоматеріали дуб, липа, граб зі складу
підприємства.

Кількість та терміни поставки
пиломатеріалів попередньо в місячний
термін замовляються покупцем по
необхідності (2.1. Договору).

Розділом 3 Договору сторони
передбачили ціну і порядок розрахунку,
а саме:

- При розрахунках
використовуються ціни, що діють на
підприємстві постачальника.

- Ціна погоджується на час
укладення договору і може змінюватись
в процесі його виконання.

- Оплата за поставлену продукцію
здійснюється шляхом 5% попередньої
оплати на замовлену партію та повного
розрахунку по факту в день
відвантаження.

- За погодженням з постачальником
покупець може здійснити попередню
оплату, після якої постачальник
проводить відвантаження продукції на
наступний день після отримання коштів
але не пізніше 5-ти днів.

- Доставка пиломатеріалів зі
складу постачальника здійснюється
автотранспортом покупця. При доставці
автотранспортом постачальника ціна
пиломатеріалів збільшується на суму
транспортних витрат.

Якість продукції, що постачається,
повинна відповідати ГОСТУ. (п. 4.1
Договору).

Постачальник зобов'язаний при
відвантаженні продукції додати
документ, який підтверджує
найменування, якість і кількість
продукції по даній відправці (п. 4.2.
Договору).

Відповідно до п. 4.3. Договору приймання
продукції за кількістю та якістю
здійснюється на складі постачальника.

Згідно п. 5.2. Договору датою
відвантаження вважається дата, вказана
в товарно-транспортних накладних.

Згідно з товарно-транспортною
накладною № 050521 від 09.08.2012 року позивач
передав, а відповідач прийняв
лісопродукцію на загальну суму 35 176,10
грн.

Відповідач за поставлений товар
розрахувався частково на суму 6376,10 грн.,
а саме 25.04.2013 року на суму 3000,00 грн.
згідно прибуткового касового ордера №
29; 22.08.2013 року на суму 1576,10 грн., що
вбачається з банківської виписки
наявної в матеріалах справи та актом
здачі виконаних робіт згідно з яким
відповідач надав позивачу авто послуги
на суму 1200,00 грн.

28.01.2014 року позивач направив на адресу
відповідача лист в якому просить
погасити заборгованість в найкоротший
термін (а.с. 12).

Станом на день слухання справи за
відповідачем рахується заборгованість
перед позивачем в сумі 28 800,00 грн., що
підтверджується наданими в судовому
засіданні письмовими поясненнями
головного бухгалтера позивача.

Дослідивши і оцінивши надані докази,
суд дійшов наступного висновку.

Статтею 193 ГК України визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору. Також кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Відповідно до ст.ст. 526, 525 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем виникли
правовідносини щодо поставки товару,
за якими згідно зі ст. 712 ЦК України одна
сторона - продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, а покупець зобов'язується
прийняти товар і сплатити за нього
певну грошову суму. До договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

У ст. 33-34 ГПК України визначено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

В судовому засіданні позивачем
доведено суду, що на день розгляду
справи у відповідача перед ним існує
заборгованість у сумі 28 800,00 грн., а тому
суд приходить до висновку про
задоволення позову в повному обсязі.

В п. 4.6. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України» зазначено, що приймаючи
рішення зі справи, провадження в якій
порушено за заявою прокурора,
господарський суд у разі повного або
часткового задоволення позову (скарги)
стягує судовий збір з відповідача
(повністю або пропорційно задоволеним
вимогам), якщо він не звільнений від
сплати судового збору; у разі ж повної
або часткової відмови в позові судовий
збір стягується з визначеного
прокурором позивача (так само повністю
або пропорційно задоволеним вимогам),
за винятком випадків, коли останнього
звільнено від сплати судового збору та
коли позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

З огляду на викладене та відповідно до
ст. 49 ГПК України судові витрати
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82-84, 115
Господарського процесуального кодексу
України суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Спільного
українсько-польського підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю "Варта" (21037, м.
Вінниця, вул. Пирогова, 119-а, ідент. код
21728220) на користь Державного
підприємства "Вінницька лісова
науково-дослідна станція" (21036, м.
Вінниця, вул. Максимовича, 39, ідент. код
00994101) 28 800,00 грн. - основного боргу.

3. Стягнути з Спільного
українсько-польського підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю "Варта" (21037, м.
Вінниця, вул. Пирогова, 119-а, ідент. код
21728220) до спеціального фонду Державного
бюджету України 1827,00 грн. - судового
збору.

4. Видати накази після набрання
рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити відповідачу
рекомендованим листом.

Повний текст рішення суду оформлено і
підписано відповідно до вимог ст. 84 ГПК
України 22 квітня 2014 р.

Суддя Маслій
І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (21037, Вінницька обл., м.
Вінниця, вул. Пирогова, 119-а)