м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
№ 910/1991/14 07.04.14
За позовомПублічного акціонерного
товариства "Полтаваобленерго"до про
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" стягнення 14 246 265,22
Суддя Літвінова
Представники сторін:
від позивача: Блищук В.Т. -
представник за дов.;
від відповідача: Чеботарьова І.Г. -
У судовому засіданні 07.04.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до
господарського суду міста Києва з
позовом до Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" про
стягнення 14 246 265,22 грн. передоплати за
газ, що не був поставлений по Договору
купівлі-продажу природного газу №2676-БО
від 31.07.2012.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 року порушено
провадження по справі № 910/1991/14, розгляд
справи призначено на 03.03.2014.

В судовому засіданні 03.03.2014 представник
відповідача подав відзив на позов, в
якому заперечив проти позову та
зазначив, що на виконання умов Договору
НАК "Нафтогаз України" поставило газу
для бюджетних організацій у листопаді
2012 року - 1 211 тис. куб.м., у грудні 2012 року
- 1 845 тис. куб.м., об'єми природного газу,
поставленого для виробництва теплової
енергії, що споживається населенням у
даний період складає: у листопаді 2012
року - 14 053,2 тис. куб.м., у грудні 2012 року -
18 597,746 тис. куб.м.

Як зазначив відповідач, вказані дані
підтверджуються актами
прийому-передачі фактично
протранспортованих об'ємів газу,
складених та підписаних ПАТ
"Кременчукгаз" та ПАТ
"Полтаваобленерго". Крім того, у відзиві
на позов, відповідач повідомив суду, що
на адресу позивача було надіслано
примірники актів приймання-передачі
природного газу за листопад 2012 року на
суму 14 161 962,39 грн. та за грудень 2012 року
на суму 19 871 614,68 грн. Однак, позивач
вказані акти не підписує.

В судовому засіданні 03.03.2014 оголошено
перерву на 24.03.2014, на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

24.03.2014 через відділ діловодства суду
від відповідача надійшли письмові
пояснення по суті спору.

24.03.2014 через відділ діловодства суду
від позивача надійшли письмові
заперечення на відзив відповідача, в
яких він зазначив, що поставка газу у
листопаді та грудні 2012 року, на які
посилається відповідач у своїх
заперечення, була здійснена за іншим
Договором.

В судовому засіданні 24.03.2014 оголошено
перерву на 07.04.2014, на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України.

В судовому засіданні 07.04.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення позивача та
відповідача, господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

31.07.2012 між НАК "Нафтогаз України"
(продавець за договором) та ПАТ
"Полтаваобленерго" (покупець за
договором) був укладений Договір
№2676-БО купівлі-продажу природного газу
(далі - Договір), за умовами якого (п. 1.1),
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у 2012 році природний
газ, ввезений на мирну територію
України ПАТ "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" за кодом
згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, або/та природний
газ, видобутий на території України
підприємствами, які не підпадають під
дію статті 10 Закону України "Про засади
функціонування ринку природного газу",
а покупець зобов'язується прийняти та
оплатити цей природний газ на умовах
цього Договору.

Відповідно до п.1.2 Договору, газ, що
продається за цим договором
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

Продавець передає покупцеві з 01.08.2012 по
31.12.2012 газ обсягом до 3 473 тис. куб.м. у
тому числі по місяцях кварталів.

Обсяги газу, що планується передати за
цим Договором, можуть змінюватись
сторонами протягом місяця продажу в
установленому порядку (2.1.1).

Допускається відхилення місячного
обсягу переданого газу плюс мінус 5
відсотків від узгодженого сторонами
згідно з п. 2.1 цього Договору планового
обсягу продажу газу без коригування
планового обсягу (п. 2.1.2).

Порядок та умови передачі природного
газу сторони визначили у третьому
розділі Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору, продавець
передає покупцю газ у пунктах
приймання-передачі газу на вхідній
запірній/відключаючій арматурі
покупця.

Право власності на газ переходить від
продавця до покупця в пунктах
приймання-передачі.

Умовами Договору також передбачено
обов'язок покупця укласти технічну
угоду щодо порядку обліку газу з
газотранспортними або газодобувними,
або газорозподільними підприємствами
в пунктах приймання-передачі газу (п.
3.1.1).

Приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці продажу, оформлюється актом
приймання-передачі газу (п. 3.3).

Згідно п. 3.4 Договору, не пізніше 5 числа
місяця, наступного за місяцем продажу
газу, покупець зобов'язується надати
продавцеві підписані та скріплені
печатками покупця та
газотранспортного підприємства три
примірники акта приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець не
пізніше 8 числа зобов'язується
повернути покупцеві та
газотранспортному підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою
або надати в письмові формі мотивовану
відмову від підписання акта. Акти є
підставою для остаточних розрахунків
між сторонами.

Порядок обліку газу визначений
розділом 4 Договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору, ціна на газ
та послуги з його транспортування
установлюється НКРЕ.

Ціна за 1000 куб.м. газу становить 3 509,00
грн. без урахування податку на додану
вартість, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
природний газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
природного газу.

До сплати за 1000 куб.м. природного газу - 3
884,78 грн., крім того ПДВ - 20 % - 776,96 грн.,
всього з ПДВ - 4 661,74 грн.

Цей договір набирає чинності з моменту
підписання і діє в частині поставки
газу - з 01.08.2012 до 31.12.2012, а частині
проведення розрахунків за послуги - до
повного їх здійснення (п. 11.1 договору).

Спір виник, внаслідок того, що за
поставлений за Договором №267-БО від
31.07.2012 природний газ грошові кошти
відповідачеві перераховані у розмірі 33
307 888,45 грн., що на 23 599 430,30 грн. більше, ніж
сама фактична поставка. Листом
позивача №02-30/3700 від 03.04.2013 сума 9 353 165,08
грн. з переплати до договору зарахована
в рахунок оплати природного газу за
договором, який сторони уклали 28.12.2012 на
поставку газу у 2013 році.

Таким чином, як зазначив позивач у
позовній заяві, за відповідачем
рахується заборгованість за
розрахунками по Договору в сумі 14 246 265,22
грн. Враховуючи, що 31.12.2012 дія Договору в
частині постачання природного газу
припинилась та керуючись положеннями
ст. 1212 Цивільного кодексу України,
позивач просить повернути зазначені
кошти як безпідставно набуті.

У відзиві на позов відповідач
заперечив проти позову та зазначив, що
поставка у листопаді та грудні 2012
природного газу була здійснена та
надав акти приймання-передачі на
підтвердження своїх заперечень.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Статтями 11, 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір є
підставою виникнення цивільних прав і
обов'язків (зобов'язань), які мають
виконуватися належним чином і в
установлений строк відповідно до
вказівок закону, договору.

Статті 526 Цивільного кодексу України та
193 Господарського кодексу України
передбачають, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших правових
актів, умов договору а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання - відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.
Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, що
передбачено ст. 525 Цивільного кодексу
України.

В матеріалах справи наявні тристоронні
акти приймання-передачі природного
газу за Договором №2676-БО від 31.07.2012: від
31.08.2012 на суму 55 940,83 грн. за обсяг газу -
12,000 тис. куб.м., від 30.09.2012 на суму 55 940,83
грн. (12,000 тис. куб.м.), від 26.11.2012 на суму 2
032 610,12 грн., від 27.11.2012 на суму 7 863 966,37 грн.
(1 686,918 тис. куб.м.).

З пояснень позивача вбачається, що за
поставлений по Договору №2676-БО від
31.07.2012 природний газ грошові кошти
відповідачу перераховані наступним
чином: платіжним доручення №3 від 17.09.2012
(1 427 грн.) з урахуванням листа №02-28/10811
від 09.2012, платіжним дорученням №9495 від
29.10.2012 та платіжним дорученням № 2 від
18.10.2012 110 489,49 грн.) з урахуванням листа
№02-30/12398 від 06.11.2012, платіжним
дорученням № 2 від 29.11.2012 та платіжним
дорученням № 2 від 13.11.2012 (8 465 114,20 грн.) з
урахуванням листа №7-6186/1.2-12 від 02.11.2012,
платіжним дорученням №2 від 29.12.2012 та
платіжним дорученням №2 від 26.12.2012 (13 810
872,20 грн.), платіжним дорученням №2 від
16.01.2012, платіжним дорученням № 2 від
23.01.2013, та платіжним дорученням №2 від
31.01.2013 (11 219 985,54 грн.).

Заперечень щодо цього, відповідачем не
надано.

Позивач зазначає, що за Договором, у
листопаді 2012 року відповідач повинен
був поставити позивачеві природний газ
у розмірі 1 125 тис. куб.м., а у листопаді
2012 року - 1896 тис. куб.м. для виробництва
теплової енергії, яка споживається
бюджетними установами, організаціями
та іншими споживачами, однак ця
поставка не відбулась.

В спростування тверджень позивача щодо
непоставки природного газу у листопаді
та грудні 2012 року за Договором №2676-БО
від 31.07.2012, відповідач надав суду за
вказаний період акти
приймання-передачі природного газу
підписані та скріплені печатками ПАТ
"Кременчукгаз", ПАТ "Полтаваобленерго",
з яких вбачається, що у листопаді 2012
року за Договором №2676-БО (та за
договором №2640 від 29.09.2011), ПАТ
"Кременцукгаз" протранспортовано
бюджетним організаціям - 1211 тис. куб.м.,
населенню - 14 053 тис. куб.м., релігійних
організацій - 2,800 тис. куб.м., у грудні 2012
року - бюджетним організаціям - 1 845 тис.
куб.м., населенню - 18 597 тис. куб.м.,
релігійних організацій - 18 597,746 тис.
куб.м.

Вказані акти були надіслані позивачем
на адресу відповідача листом №21/1283 від
17.04.2013, належним чином засвідчена копія
якого наявна в матеріалах справи.

Як вбачається з пояснень представника
відповідача, НАК "Нафтогаз України", з
посиланням на порушення вимог наказу
Міністерства палива та енергетики
України від 15.07.2010 №288 "Про затвердження
Методики визначення обсягів
природного газу, які використовуються
для виробництва теплової енергії для
населення в разі, якщо суб'єкти
господарювання здійснюють постачання
теплової енергії різним категоріям
споживачів" при розрахунку об'єму
природного газу, що використовується
для виробництва теплової енергії для
населення, відповідач надіслав акти
приймання-передачі природного газу,
спожитого у листопаді-грудні 2012 року,
однак вказані листи (№26-22/1.2-13 від 04.01.2012,
№26-357/1.2-13 від 22.01.2013) не можуть бути
взяті до уваги, враховуючи, що за
Договором №2676-БО газ використовується
виключно для виробництва теплової
енергії, яка споживається бюджетними
установами та організаціями та іншими
споживачами.

Однак, відповідачем до матеріалів
справи надано акти, які підписані з
боку НАК "Нафтогаз України", а саме за
Договором від 31.07.2012 №2676-БО, відповідно
в яких міститься наступна інформація: у
листопаді 2012 року поставлено природний
газ в обсязі 3 037,916 тис. куб.м. на суму 14 161
962,39 грн., у грудні 2012 року - 4 262,707 тис.
куб.м. на суму 19 871 614,68 грн.), складені
відповідно до обсягів газу, необхідних
для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними організаціями
та установами та іншими споживачами.

18.02.2014 позивач листом №06-67/2095 надіслав
відповідачу акти приймання-передачі
фактично спожитих обсягів газу за 2012
рік.

На повернення надісланих позивачу
актів приймання-передачі природного
газу за спірний період, відповідач в
листі №26-968/1.5-14 від 12.03.2014, зазначив, що
надіслані ним акти складені відповідно
до наказу Міністерства палива та
енергетики України від 15.07.2010 №288, тому
повинні бути підписані позивачем.

Тобто в матеріалах справи наявні акти
приймання-передачі природного газу за
Договором №2676-БО від 31.07.2012
(листопад-грудень 2012 року) підписані
позивачем та ПАТ "Кременчукгаз" та акти
за вказаний період підписані тільки
НАК "Нафтогаз України".

Отже, із зазначеного вбачається, що
поставка природного газу у
листопаді-грудні 2012 року за Договором
№2676-БО від 31.07.2012 відбулась, однак, у
сторін виникли розбіжності щодо
об'ємів поставленого газу, що видно зі
змісту вказаного листування, що також
спростовує твердження позивача
наведені в запереченнях на відзив.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
посилається на положення ч. 1 ст. 1212
Цивільного кодексу України, відповідно
до яких, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов
висновку, що позивачем не доведено суду
безпідставне отримання відповідачем
спірних коштів, оскільки перераховані
позивачем кошти у розмірі 14 246 265,22 грн.
отримані відповідачем як попередня
оплата за товар на підставі Договору
№2676-БО від 31.07.2012.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, позовні вимоги судом визнані
такими, що не підлягаю задоволенню

Витрати по сплаті судового збору
згідно статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позовних вимог
відмовити.

2.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 10.04.2014.

Суддя

М.Є. Літвінова