м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/9552/13 15.04.14
За заявою Фірми "Т.М.М." Товариства з
обмеженою відповідальністю
Про відстрочку виконання рішення
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг"
До Фірми "Т.М.М." Товариства з
обмеженою відповідальністю
Про стягнення 183 892,44 грн.
Суддя Ващенко Т.М.
Представники сторін:
Від позивача: не з'явився
Від відповідача: Мариношенко К.А.
представник за довіреністю № б/н від
Обставини справи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ласка Лізинг" (далі -
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до Фірми
"Т.М.М." Товариства з обмеженою
відповідальністю (далі - відповідач)
про стягнення 183 892,44 грн., а саме: 172 568,28
грн. - основного боргу, 9 002,63 грн. -
неустойки, 2 132,78 грн. - 3% річних, 188,75 грн.
- збитків від інфляції.
Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.12.13. у справі № 910/9552/13
(залишене без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 13.03.14.) позов
задоволено частково та стягнуто з
відповідача на користь позивача
заборгованість у розмірі 172 568,28 грн.,
пеню у розмірі 9 002,63 грн., 3% річних у
розмірі 2 132,78 грн., збитки від інфляції
в розмірі 170,76 грн., судовий збір у
розмірі 3 677,49 грн.

17.03.14. до Господарського суду міста
Києва через відділ діловодства
надійшла заява від Фірми "Т.М.М."
Товариства з обмеженою
відповідальністю про відстрочку
виконання рішення Господарського суду
міста Києва від 10.12.13. у справі № 910/9552/13
на два роки.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.04.14. розгляд заяви
призначено на 15.04.14.

В судовому засіданні 15.04.14.
представником відповідача підтримано
подану ним заяву.

Представник позивача в судове
засідання 15.04.14. не з'явився, проте 14.04.14.
через відділ діловодства суду подав
клопотання про відкладення розгляду
справи в зв'язку з участю повноважного
представника позивача в іншому
судовому засіданні. Крім того, в
зазначеному клопотанні Товариство з
обмеженою відповідальністю "Ласка
Лізинг" вказало на те, що постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 13.03.14. у справі
№ 910/9552/13 відмовлено відповідачу у
задоволенні заяви про відстрочку
виконання рішення суду в даній справі.

Представник відповідача проти
клопотання про відкладення розгляду
справи заперечував.

Розглянувши в судовому засіданні 15.04.14.
клопотання позивача про відкладення
розгляду справи, суд дійшов висновку
про відмову в його задоволенні з огляду
на те, що суд обмежений строками
вирішення спору по суті, встановленими
приписами ст. 121 ГПК України.

Крім того, судом враховано викладене в
п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", що господарський суд
з урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Щодо посилання позивача на ту
обставину, що постановою Київського
апеляційного господарського суду від
13.03.14. у справі № 910/9552/13 відмовлено
відповідачу у задоволенні заяви про
відстрочку виконання рішення суду в
даній справі, суд відзначає, що право
заявника на повторне звернення з
відповідною заявою, якщо вона вже
розглядалася судом, не обмежується
(абз. 2 п. 7.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12.
№ 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»).

Розглянувши заяву та додані до неї
матеріали, заслухавши пояснення
представника заявника, Господарський
суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 115 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються у
порядку, встановленому цим Кодексом та
Законом України «Про виконавче
провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Таким чином, ухвала про відстрочку
виконання судового рішення може бути
винесена судом лише у виняткових
випадках за наявності обставин, що
ускладнюють виконання судового
рішення або роблять його виконання
неможливим.

При цьому, такі виняткові обставини
визначаються судом з огляду на
матеріали справи, у тому числі подані
стороною докази на обґрунтування такої
заяви.

Згідно з вказівками, що містяться в
постанові пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12.
№ 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»,
відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121
Господарського процесуального кодексу
України, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи.

Вищезазначені норми визначають
процесуальну можливість вирішення
питань, пов'язаних із проблемами, що
виникають під час виконання рішення
господарського суду. Проте, нормами
чинного законодавства, зокрема
Господарським процесуальним кодексом
України не визначено переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнюють його виконання. Тому, суд
оцінює докази, які підтверджують
зазначені обставини, за правилами ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України і лише за наявності обставин,
що ускладнюють виконання рішення чи
унеможливлюють його, господарський суд
має право відстрочити виконання
рішення чи постанови.

На обґрунтування обставин, викладених
в зазначеній заяві, Фірма «Т.М.М» -
Товариства з обмеженою
відповідальністю посилається на
відсутність фінансової можливості
вчасно проводити розрахунки з
контрагентами та жорсткий графік
зобов'язано стосовно погашення наявної
заборгованості. Заявник наголошує на
тому, що не відмовляється від виконання
своїх зобов'язань перед позивачем,
проте звертається з проханням
відстрочити їх виконання для уникнення
наслідків визнання відповідача
банкрутом.

В підтвердження викладених обставин
відповідачем надано копію
консолідованої фінансової звітності
незалежного аудиту.

При цьому, судом враховано, що
консолідована фінансова звітність -
це фінансова звітність, яка відображає
фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
юридичної особи та її дочірніх
підприємств як єдиної економічної
одиниці (ст. 1 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні), тобто надає
правдиву та неупереджену інформацію
про фінансове становище, результати
діяльності та рух грошових коштів
підприємства.

Крім того, заявником надано суду
довідки про щомісячні обов'язкові
платежі, що здійснюються відповідачем
та довідки щодо фінансових зобов'язань
відповідача.

Приписами ч. ч. 1, 2 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Ніякі докази не мають для
господарського суду заздалегідь
встановленої сили.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Судом враховано, що господарський суд
повинен враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконання
рішення у встановлений строк, але перш
за все повинен враховувати такі ж
наслідки і для стягувача при затримці
виконання рішення та не допускати їх
настання, а тому, розглянувши мотиви
поданої заяви, врахувавши матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини боржника у виникненні
спору, дослідивши наявні докази, суд
дійшов висновку, що відстрочення
наявної у відповідача заборгованості
забезпечить виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
10.12.13. у справі № 910/9552/13 і у майбутньому
надасть можливість заявнику
акумулювати необхідну грошову суму на
виконання рішення без створення ризику
визнання його банкрутом.

Вказану правову позицію викладено в
постанові Вищого господарського суду
України від 02.04.14. у справі № 910/847/13.

З огляду на все викладене вище заява
Фірми «Т.М.М» - Товариства з обмеженою
відповідальністю підлягає частковому
задоволенню.

Отже, виконання рішення Господарського
суду міста Києва від 10.12.13. у справі №
910/9552/13 підлягає відстроченню на 1 (один)
рік до 15.04.15.

На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 86, 121 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фірми «Т.М.М» - Товариства з
обмеженою відповідальністю про
відстрочку виконання рішення
Господарського суду міста Києва від
10.12.13. у справі № 910/9552/13 задовольнити
частково.

2. Відстрочити на 1 (один) рік до 15.04.15.
виконання рішення Господарського суду
міста Києва від 10.12.13. у справі № 910/9552/13.

Суддя
Т.М.
Ващенко