м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група"
до Приватного акціонерного товариства
"Українська пожежно-страхова компанія"
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 5 175,60 грн.
Суддя Бондарчук В.В.
від позивача: Пахолюк Т.П., Чекалов А.В.
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "Українська
страхова група" (далі-позивач)
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовом до Приватного
акціонерного товариства "Українська
пожежно-страхова компанія"
(далі-відповідач) про стягнення 5 175,60
грн. в якості відшкодування шкоди.
Позовні вимоги обґрунтовані сплатою
позивачем страхового відшкодування
потерпілій особі на підставі договору
добровільного страхування наземних
транспортних засобів №28-0199-0157/754 від
26.04.2011 р. в результаті чого, до позивача
перейшло право вимоги в порядку
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 19.12.2013 р. порушено провадження
у даній справі, призначено її до
розгляду у судовому засіданні на 16.01.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
У судовому засіданні 16.01.2014 р.
представник відповідача подав відзив
на позов, в якому проти позову
заперечив та пояснив, що позивачем
неправомірно визначено вартість
матеріального збитку на підставі
рахунку №СПС0012549 від 24.01.2013 р.
У судовому засіданні 16.01.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 06.02.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
У судовому засіданні 06.02.2014 р.
представник відповідача подав
пояснення, в яких зазначає, що позовна
заява має бути залишена без розгляду,
оскільки представниками позивача було
повторно подано позовну заяву від
16.12.2013 р. за вих. №6278 до ПрАТ «УПСК» за
участю тих самих сторін, про той самий
предмет і з тих самих підстав.
У судовому засіданні 06.02.2014 р. судом
оголошувалася перерва до 17.02.2014 р. на
підставі ст. 77 ГПК України.
Розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 17.02.2014 р., у зв'язку
із перебуванням судді Бондарчук В.В. у
на розгляд судді Марченко О.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 р. суддею Марченко О.В.
прийнято справу до свого провадження
та призначено розгляд справи на 17.03.2014
р. за участю представників сторін, яких
зобов'язано надати суду певні
Розпорядженням Заступника голови
Господарського суду міста Києва від
03.03.2014 р., у зв'язку із поверненням судді
Бондарчук В.В. з відрядження, справу
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.03.2014 р. суддею Бондарчук В.В.
справу прийнято до свого провадження
та призначено розгляд справи на 17.03.2014
Розгляд справи відкладався через
нез'явлення повноважних представників
сторін та неналежне виконання
сторонами вимог суду.
У даному судовому засіданні
представники позивача підтримали
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, причин неявки
суду не повідомив.
Суд відзначає, що відповідач
повідомлявся ухвалою суду про дату, час
та місце розгляду справи, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, проте
в судове засідання своїх представників
Приймаючи до уваги, що представник
відповідача був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, враховуючи, що матеріали
справи містять достатньо документів
для розгляду справи по суті, суд вважає,
що неявка у судове засідання
представників відповідача не є
перешкодою для прийняття рішення у
даній справі.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 03.04.2014 р.
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача, Господарський суд міста
Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.08.2011 р. між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Українська страхова група" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Порше Лізинг
Україна» укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів №28-0199-0157/754,
відповідно до якого було застраховано
майнові інтереси страхувальника,
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням транспортним
засобом - «Volkswagen», державний номер
НОМЕР_1.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України
«Про страхування» страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів фізичних
осіб та юридичних осіб у разі настання
певних подій (страхових випадків),
визначених договором страхування або
чинним законодавством, за рахунок
грошових фондів, що формуються шляхом
сплати фізичними особами та
юридичними особами страхових
платежів (страхових внесків, страхових
премій) та доходів від розміщення
коштів цих фондів.

Згідно п. 1 ст. 352 Господарського кодексу
України, страхування - це діяльність
спеціально уповноважених державних
організацій та суб'єктів
господарювання (страховиків), пов'язана
з наданням страхових послуг юридичним
особам або громадянам
(страхувальникам) щодо захисту їх
майнових інтересів у разі настання
визначених законом чи договором
страхування подій (страхових випадків),
за рахунок грошових фондів, які
формуються шляхом оплати
страхувальниками страхових платежів.

У відповідності зі ст. 979 Цивільного
кодексу України за договором
страхування одна сторона
(страховик) зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити другій стороні
(страхувальникові) або іншій особі,
визначеній у договорі, грошову суму
(страхову виплату), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі та виконувати інші умови
договору.

Згідно з положеннями ст. 980 Цивільного
кодексу України предметом договору
страхування можуть бути, зокрема,
майнові інтереси, які не суперечать
закону і пов'язані з володінням,
користуванням і розпоряджанням майном
(майнове страхування).

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про
страхування» встановлено, що договір
страхування - це письмова угода між
страхувальником і страховиком, згідно
з якою страховик бере на себе
зобов'язання у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу,
виконати послугу тощо), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі у
визначені строки та виконувати інші
умови договору.

Страховим ризиком, відповідно до ч. 1 ст.
8 Закону України «Про страхування»
визначається певна подія, на випадок
якої проводиться страхування і яка має
ознаки ймовірності та випадковості
настання.

Страховим випадком, у відповідності до
ч. 2 ст. 8 Закону України «Про
страхування», є подія, передбачена
договором страхування або
законодавством, яка відбулася і з
настанням якої виникає обов'язок
страховика здійснити виплату
страхової суми (страхового
відшкодування) страхувальнику,
застрахованій або іншій третій особі.

Як встановлено судом, 10.01.2013 р. на вул.
Правди, в м. Запоріжжі сталася
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля «Volkswagen», державний номер
НОМЕР_1, під управлінням ОСОБА_3 та
автомобіля «ЗАЗ», державний номер
НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4

При цьому, в результаті
дорожньо-транспортної пригоди було
пошкоджено застрахований в Приватному
акціонерному товаристві "Страхова
компанія "Українська страхова група"
автомобіль «Volkswagen», державний номер
НОМЕР_1.

У відповідності до постанови
Хортицького районного суду м.
Запоріжжя від 21.01.2013 р. ОСОБА_4 визнано
винним у скоєнні правопорушення, що
сталось 10.01.2013 р. на вул. Правди, в м.
Запоріжжі за участю автомобіля
«Volkswagen», державний номер НОМЕР_1 та
автомобіля «ЗАЗ», державний номер
НОМЕР_2.

Положеннями ст. 988 Цивільного кодексу
України встановлено, що страховик
зобов'язаний у разі настання
страхового випадку здійснити
страхову виплату у строк, встановлений
договором.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону
України «Про страхування» страховик
зобов'язаний при настанні страхового
випадку здійснити страхову виплату або
виплату страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідно до рахунку-фактури №СПС0012549
від 24.01.2013 р. ТОВ «Автомобільний дім
Соллі-Плюс», вартість відновлювального
ремонту автомобіля «Volkswagen», державний
номер НОМЕР_1, склала 5 175,60 грн.

01.03.2013 р. позивачем було складено
страховий акт №КА-2765, згідно якого
виплата страхового відшкодування
складає 5 175,60 грн.

Відповідно до зазначеного вище
рахунку-фактури та страхового акту
позивачем було виплачено страхове
відшкодування у розмірі 5 175,60 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення №3475 від 01.03.2013 р. (копії у
матеріалах справи).

Обґрунтовуючи свої вимоги, Приватне
акціонерне товариство "Страхова
компанія "Українська страхова група"
зазначає, що у зв?язку з тим, що ним було
здійснено виплату страхового
відшкодування власнику пошкодженого
автомобіля «Volkswagen», державний номер
НОМЕР_1, позивач відповідно до ст.ст. 993,
1191 Цивільного кодексу України та ст. 27
Закону України «Про страхування»,
набув право зворотної вимоги до осіб,
відповідальних за завдану шкоду. Тож,
враховуючи, що цивільно-правова
відповідальність за шкоду перед
третіми особами, завдану внаслідок
експлуатації транспортного засобу
«ЗАЗ», державний номер НОМЕР_2
застрахована у Приватному
акціонерному товаристві "Українська
пожежно-страхова компанія" за полісом
№АВ/1633489, а також з огляду на те, що
водія автомобіля «ЗАЗ», державний
номер НОМЕР_2 визнано винним у скоєнні
правопорушення, позивач просить
стягнути з останнього шкоду в розмірі 5
175,60 грн., завдану з вини водія
застрахованого транспортного засобу.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхувальники - юридичні
особи та дієздатні громадяни, що
уклали із страховиками договори
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю,
майну третіх осіб під час
експлуатації наземного транспортного
засобу; потерпілі - треті юридичні та
фізичні особи, життю, здоров'ю та/або
майну яких внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди
транспортним засобом заподіяна шкода,
цивільно-правову відповідальність за
яку несе власник цього транспортного
засобу; забезпечений транспортний
засіб - наземний транспортний засіб,
зазначений у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
або, залежно від умов договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності,
будь-який наземний транспортний засіб,
який експлуатується особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, на законних
підставах;

Обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності,
відповідно до ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

На момент скоєння
дорожньо-транспортної пригоди
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_4 за шкоду, заподіяну життю,
здоров'ю, майну третіх осіб, внаслідок
експлуатації автомобіля «ЗАЗ»,
державний номер НОМЕР_2 була
застрахована у Приватному
акціонерному товаристві "Українська
пожежно-страхова компанія" за полісом
№АВ/1633489.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому
законодавством, включаючи витрати
на усунення пошкоджень, зроблених
навмисно з метою порятунку
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди
до місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент
дорожньо-транспортної пригоди, чи до
місця здійснення ремонту на території
України. Якщо транспортний засіб
необхідно, з поважних причин,
помістити на стоянку, до розміру
шкоди додаються також витрати на
евакуацію транспортного засобу до
стоянки та плата за послуги стоянки.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу
України встановлено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Договір є двостороннім,
якщо правами та обов'язками наділені
обидві сторони договору. Договір є
відплатним, якщо інше не встановлено
договором, законом, або не випливає із
суті договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договорів, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За таких обставин, у зв?язку з настанням
страхового випадку - пошкодженням
ОСОБА_4 автомобіля «Volkswagen», державний
номер НОМЕР_1, у відповідача виник
обов'язок відшкодувати останньому
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу.

Разом з тим, як встановлено судом,
вартість страхового відшкодування
власнику автомобіля «Volkswagen», державний
номер НОМЕР_1 у розмірі 5 175,60 грн., було
сплачено Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія
"Українська страхова група" на підставі
договору страхування.

Спеціальним законом, який
застосовується до спірних
правовідносин є Закон України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", частинами 1, 2 статті 34 якого
передбачено, що страховик зобов'язаний
протягом двох робочих днів з дня
отримання повідомлення про настання
події, що містить ознаки страхового
випадку, розпочати її розслідування та
протягом 10 робочих днів з дня отримання
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду направити свого представника
(працівника, аварійного комісара або
експерта) на місце настання страхового
випадку та/або до місцезнаходження
пошкодженого майна для визначення
причин настання страхового випадку та
розміру збитків.

Відповідно до частини 36.2 статті 36
зазначеного Закону, якщо страховик,
здійснюючи страхове відшкодування, не
може оцінити її загальний розмір у
зв'язку з відсутністю документів, що
підтверджують розмір заявленої шкоди,
виплата страхового відшкодування
здійснюється у розмірі заподіяної
шкоди, оціненої страховиком. Страховик
має право здійснювати виплати без
проведення експертизи, якщо за
результатами проведеного ним огляду
пошкодженого майна страховик і
потерпілий досягли згоди про розмір
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна.

Зокрема, приймаючи до уваги Лист
Верховного Суду України "Судова
практика розгляду цивільних справ, що
виникають з договорів страхування" від
19.07.2011 року, яким роз"яснено, що
визначаючи розмір заподіяної шкоди при
страхуванні наземного транспорту,
суди, у разі виникнення спору щодо
визначення розміру шкоди, повинні
виходити з фактичної (реальної) суми,
встановленої висновком
автотоварознавчої експертизи, або
відповідними документами станції
технічного обслуговування, на якій
проводився ремонт автомобіля.

Тому визначення позивачем вартості
відновлювального ремонту пошкодженого
автомобіля «Volkswagen», державний номер
НОМЕР_1, відповідно до рахунку-фактури
№СПС0012549 від 24.01.2013 р. ТОВ
«Автомобільний дім Соллі-Плюс», - є
правомірним.

Такої позиції дотримується і Вищий
господарський суд України у постанові
від 15.01.2013 р. у справі №5011-72/9778-2012.

Тож, враховуючи вищенаведене, з огляду
на те, що позивач виплатив страхове
відшкодування власнику застрахованого
автомобіля «Volkswagen», державний номер
НОМЕР_1, у нього виникло право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяну
шкоду, тобто, у даному випадку - до
Приватного акціонерного товариства
"Українська пожежно-страхова компанія".

Частиною 2 ст. 12 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

З полісу №АВ/1633489, яким застраховано
цивільну відповідальність власника
транспортного засобу «ЗАЗ», державний
номер НОМЕР_2, вбачається, що розмір
франшизи за даним полісом складає 500,00
грн.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що розмір страхового
відшкодування, яке зобов'язане
виплатити Приватне акціонерне
товариства "Українська
пожежно-страхова компанія" зменшується
на розмір франшизи 500,00 грн. та
становить 4 675,60 грн.

Щодо пояснень відповідача про
необхідність залишення позову без
розгляду на підставі п. 2 ст. 81 ГПК
України, оскільки позивач повторно
подав позовну заяву між тими ж
сторонами, про той же предмет і з тих
самих підстав, суд відзначає наступне.

Відповідно до п. 3.12. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» під предметом позову
розуміється певна матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
стосовно якої позивач просить прийняти
судове рішення. Підставу позову
становлять обставини, якими позивач
обґрунтовує свої вимоги щодо захисту
права та охоронюваного законом
інтересу.

Пунктом 2 частини 1 статті 81 ГПК України
встановлено, Господарський суд залишає
позов без розгляду, якщо у провадженні
господарського суду або іншого органу,
який діє в межах своєї компетенції, є
справа з господарського спору між тими
ж сторонами, про той же предмет і з тих
же підстав

Як вбачається з матеріалів справи,
08.08.2013 р. Господарським судом міста
Києва прийнято рішення по справі
№910/11182/13 за позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Українська страхова група" до
Приватного акціонерного товариства
"Українська пожежно-страхова компанія"
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 5 175,60 грн., де підставою
позовних вимог були завдані збитки у
ДТП, що сталося 30.01.2013 р. з вини водія
ОСОБА_4 на підставі постанови
Хотинського районного суду міста
Запоріжжя від 19.02.2013 р.

Враховуючи, що у даній справі підстави
позовних вимог є відмінними ніж у
справі №910/11182/13, зокрема, підставою
позову у справі №910/24559/13 є завдані
збитки з вини водія ОСОБА_4 у ДТП, що
сталося 10.01.2013 р. на підставі постанови
Хотинського районного суду міста
Запоріжжя від 21.01.2013 р.

За таких обставин, суд визнає
твердження відповідача
необґрунтованими та недоведеними.

Разом з тим, у відповідності до ст. 993
Цивільного кодексу України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних
витрат переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу
України встановлено, що особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Таким чином, в розумінні ст. 27 Закону
України «Про страхування» та ч. 1 ст. 1191
Цивільного кодексу України до позивача
перейшло право вимоги у розмірі
виплаченого відшкодування, тобто у
розмірі 4 675,60 грн. за вирахуванням
франшизи.

Як вбачається із матеріалів справи,
26.03.2013 р. відповідачем отримана
регресна вимога позивача №11/5028 від
20.03.2013 р. на виплату страхового
відшкодування, що підтверджується,
повідомленням про вручення поштового
відправлення.

Як передбачено ч. 2 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час. Боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Чинним цивільним законодавством не
визначений строк виконання одним
страховиком зобов'язання по
відшкодуванню іншому страховику шкоди
в порядку регресу, однак, цей строк
пов'язаний з моментом пред'явлення
відповідною особою зворотної вимоги до
відповідача.

Такої позиції притримується і Вищий
господарський суд України в своїх
постановах від 06.12.2011 р. у справі №23/279
та від 28.02.2012 р. у справі №7/088-11.

За таких умов, в розумінні ст. 530
Цивільного кодексу України обов'язок
відповідача виплатити суму страхового
відшкодування у порядку регресу в
розмірі 4 675,60 грн. виник саме з моменту
отримання претензії та станом на день
звернення позивачем до суду настав.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

При цьому, відповідачем не надано суду
доказів перерахування коштів у якості
регресного відшкодування на суму 4 675,60
грн.

Витрати по сплаті судового збору
відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
32, 33, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Українська страхова група"
задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Українська
пожежно-страхова компанія" (04080, м. Київ,
вул. Фрунзе, буд. 40, ідентифікаційний
код - 20602681), з будь-якого рахунку,
виявленого державним виконавцем під
час виконання судового рішення, на
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія
"Українська страхова група" (03038, м. Київ,
вул. Івана Федорова, буд. 32-А,
ідентифікаційний код - 30859524) 4 675 (чотири
тисячі шістсот сімдесят п'ять) грн. 60
коп. - страхового відшкодування та 1 554
(одну тисячу п'ятсот п'ятдесят чотири)
грн. 29 коп. - судового збору.

3. В іншій частині у задоволенні
позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України
рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено: 07.04.2014 р.

Суддя
Бондарчук
В.В.