ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.04.2014
Справа № 905/1125/14

Cуддя господарського суду Донецької
області Філімонова О.Ю., розглянувши
матеріали

за позовом: Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 м. Слов'янськ,
Донецька область

до Дочірнього підприємства "Агрофірма
"Шахтар" орендного підприємства "Шахта
ім. А.Ф. Засядько" с. Олександрівка,
Слов'янський район, Донецька область

про стягнення заборгованості у розмірі
9285,86 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 м.
Слов'янськ, Донецька область звернувся
до господарського суду Донецької
області з позовними вимогами до
Дочірнього підприємства "Агрофірма
"Шахтар" орендного підприємства "Шахта
ім. А.Ф. Засядько" с. Олександрівка,
Слов'янський район, Донецька область
про стягнення заборгованості у розмірі
9285,86 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на те, що відповідно до
умов укладеного договору поставки №14
від 04.01.2011р., позивач зобов'язався
поставити та передати у власність
відповідача товар, а відповідач
зобов'язався прийняти та оплатити
товар, однак свої зобов'язання
відповідач не виконав в повному обсязі,
в результаті чого за ним утворилась
заборгованість у розмірі 9285,86 грн.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 1, 2, 44, 49, 54, 55, 61, 82
Господарського процесуального кодексу
України, ст.ст. 525, 610 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 7, 20, 173, 174 Господарського
кодексу України.

Представники сторін у судове засідання
не з'явились, про час та місце розгляду
справ були повідомлені належним чином.

Розглянувши подані сторонами
документи, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд.

В С Т А Н О В И В:

04.01.2011р. між Дочірнім підприємством
"Агрофірма "Шахтар" орендного
підприємства "Шахта ім. А.Ф. Засядько" с.
Олександрівка, Слов'янський район,
Донецька область (Покупець) та ПП
ОСОБА_1 м. Слов'янськ, Донецька область
(Постачальник), укладено договір
поставки №14.

Відповідно до п. 1.1 Договору,
постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність покупця, а
покупець прийняти та оплатити кормову
крейду, вапно.

Згідно з п. 1.3 Договору, ціна, кількість
товару визначається специфікацією, яка
є невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що
розрахунки за даним договором
здійснюються на протязі 7 (семи)
банківських днів з моменту виставлення
постачальником рахунку шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок останнього.

Відповідно до п. 9.1 Договору, даний
договір вступає в силу з моменту його
підписання та діє до 31.12.2012р.

Специфікацією №1, що є невід'ємною
частиною договору №14 від 04.01.2011р.,
сторони визначили загальну суму
специфікації, яка складає 632000,00 грн

Згідно з п.1 ч.2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини.

Згідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обгрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим ( ст.43 Господарського
процесуального кодексу України).

Договор №14 від 04.01.2011р., укладений між
сторонами за своєю правовою природою є
договором поставки та підпадає під
правове регулювання норм ст. 264-271
Господарського кодексу України та
істотними умовами договору поставки,
зокрема, є предмет, ціна, строк дії
договору, умови поставки, термін її
здійснення.

Відповідно до ч.3 ст. 264 Господарського
кодексу України, основні вимоги щодо
укладення та виконання договорів
поставки встановлюються цим Кодексом,
іншими законодавчими актами.

Згідно ч.1 ст. 265 Господарського кодексу
України, за договором поставки одна
сторона - постачальник зобов'язується
передати (поставити) у зумовлені строки
(строк) другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 691 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу, або, якщо
вона не встановлена у договорі і не
може бути визначена виходячи з його
умов, - за ціною, що визначається
відповідно до статті 632 цього Кодексу, а
також вчинити за свій рахунок дії, які
відповідно до договору, актів
цивільного законодавства або вимог, що
звичайно ставляться, необхідні для
здійснення платежу.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов`язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Cума невиконаного зобов'язання
відповідача перед позивачем складає
9285,86 грн., що підтверджується актом
звірки взаємних розрахунків за період
з 01.01.2012р. по 31.12.2012р., який підписаний
повноважними представниками обох
сторін та скріплений печатками
підприємств.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За змістом ст.625 Цивільного кодексу
України боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином

Відповідач доказів погашення суми
боргу у розмірі 9285,86 грн. до матеріалів
справи не надав, тому суд вважає
позовні вимоги Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 м. Слов'янськ,
Донецька область доведеними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32-34, 36, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116,
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства
"Агрофірма "Шахтар" орендного
підприємства "Шахта ім. А.Ф. Засядько"
(84168, Донецька область, Слов'янський
район, с. Олександрівка, вул.
Комсомольська, б. 17, ) на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1) суму
заборгованості у розмірі 9285 (дев'ять
тисяч двісті вісімдесят п'ять) грн. 86
коп., судовий збір у розмірі 1827 (одна
тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
складення повного рішення та може бути
оскаржене в порядку та у строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
О.Ю.
Філімонова

Дата складання та підписання повного
тексту рішення 22.04.2014р.

Надруковано 3 примірника:

1-до справи;

1-позивачу;

1-відповідачу.