ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.04.2014 Справа № 920/287/14

За позовом: Комунального підприємства
"Міськводоканал" Сумської міської

ради, м. Суми

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вторекспо", м. Суми

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Управління майна
комунальної власності Сумської
міської ради

про стягнення 31124 грн. 04 коп.,

СУДДЯ ЗРАЖЕВСЬКИЙ Ю.О.

Представники сторін:

від позивача: Литвиненко Н.О.

від відповідача: не з'явився

від третьої особи: Ромась І.М.

При секретарі судового засідання
Кас`яні А.О.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
29448 грн. 97 коп. заборгованості за оренду
нерухомого комунального майна, 1193 грн.
15 коп. пені, 184 грн. 39 коп. інфляційних
збитків, 297 грн. 53 коп. 3% річних, 3045 грн. 00
коп. судового збору; розірвати договір
оренди нерухомого комунального майна
від 01.04.2013 року № 141 укладений між
позивачем та відповідачем; відповідачу
звільнити та повернути позивачу
нерухоме майно, що розташоване за
адресою: м. Суми, вул. Гамалія, буд. 40
(територія очисних споруд), площею 195,5
кв. м.

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Користуючись наданим ст. 22 ГПК України
правом, позивач подав до суду заяву про
зміну підстав позовних вимог № 22/1961
від 13.03.2014 року, в якій просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
вартість користування нерухомим
комунальним майном у розмірі 29448 грн. 97
коп., 1193 грн. 15 коп. пені, 184 грн. 39 коп.
інфляційних збитків, 297 грн. 53 коп. 3%
річних, 3045 грн. 00 коп. судового збору;
зобов'язати відповідача звільнити та
повернути позивачу нерухоме
комунальне майно, а саме: нежитлові
вбудовані приміщення, що розташовані
за адресою: м. Суми, вул. Гамалія, буд. 40
(територія очисних споруд), площею 195,5
кв. м.

В судове засідання представник
позивача подав суду заяву від 08.04.2014р., в
якій просить суд резолютивну частину
рішення викласти таким чином: стягнути
з відповідча вартість користування
нерухомим комунальним майном у розмірі
29448 грн. 97 коп., 1193 грн. 15 коп. пені, 184 грн.
39 коп. інфляційних збитків, 297 грн. 53 коп.
- 3% річних, 3045 грн. 00 коп. судового збору
та виселити відповідача з нежитлового
приміщення, розташованого за адресою:
м. Суми, вул. Гамалія, буд. 40 (територія
очисних споруд) площею 195,5 кв.м.

Відповідач відзив на позовну заяву
суду не надав, в судове засідання не
з'явився.

Оскільки відповідачем не поданий суду
відзив на позовну заяву та документи в
обґрунтування своєї позиції у даній
справі, на підставі ст. 75 ГПК України
дана справа розглядається
господарським судом за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши наявні докази, що мають
значення для вирішення спору по суті,
суд встановив наступне:

Основним видом діяльності позивача є
забезпечення населення м. Суми,
підприємств, установ та організацій
питною водою, а також здійснення
прийому, очищення, знезараження і скиду
стічних вод, що підтверджується
витягом і Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців.

01.04.2013 р. між ТОВ «Вторекспо» та КІІ
«Міськводоканал» Сумської міської
ради укладено договір оренди
нерухомого комунального майна № 141.

Пунктом 10.1. даного договору, строк його
дії встановлюється з 01.04.2013р. по 01.04.2018р.
Факт передачі об'єкта в оренду
підтверджується актом
приймання-передачі орендованого майна
від 01.04.2013 р.

Відповідно до п. 1.1., п. 3.1. договору
оренди нерухомого комунального майна
орендодавець КІІ «Міськводоканал»
Сумської міської ради згідно з актом
від 01.04.2013 року передав, а орендар ТОВ
«Вторекспо» прийняв у строкове платне
користування (в оренду) на умовах,
визначених ним договором, нерухоме
майно, що розташоване за адресою: м.
Суми, вул. Гамалія, буд. 40 (територія
очисних споруд), площею 195, 5 кв.м.
Нерухоме майно передано в оренд) для
ведення переробного виробництва.

Пунктами 4.1., 4.2., 4.3. договору оренди
нерухомого комунального майна від
01.04.2013р. № 141 визначено, що орендна плата
за об'єкт оренди розраховується на
підставі Методики розрахунку орендної
плати за майно територіальної громади
міста Суми та пропорції її розподілу,
затвердженої відповідним рішенням
Сумської міської ради. Нарахування
орендної плати починається з дня
підписання акту приймання-передачі
об'єкта оренди. Орендна, плата
щомісячно перераховується орендарем в
терміном не пізніше 15-го числа місяця,
який слідує за звітним, і урахуванням
ПДВ.

Згідно п.п. 6.2.3., п. 6.2.5 договору оренди
нерухомого комунального майна від
01.04.2013 р. № 141 орендар зобов'язаний:
здійснювати витрати, пов'язані з
утриманням об'єкта оренди. Плата за
комунальні послуги та інші послуги по
утриманню та обслуговуванню об'єкта
оренди та прилеглої до нього земельної
ділянки покладається на орендаря:
сплачувати орендну плату за об'єкт
оренди у розмірі та у термін згідно з
цим договором на відповідний рахунок
підприємства.

Згідно з положеннями ст. 283 ГК України
за договором оренди одна сторона
(орендодавець) передає другій стороні
(орендареві) за плату на певний строк у
користування майно для здійснення
господарської діяльності. У
користування за договором оренди
передається індивідуально визначене
майно виробничо-технічного
призначення (або цілісний майновий
комплекс), що не втрачає у процесі
використання своєї споживчої якості
(неспоживна річ). До відносин оренди
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Статтею 759 ЦК України передбачено, що
одна особа (наймодавець) передає або
зобов'язується передати іншій особі
(наймачеві) майно у користування за
плату на певний строк за договором
найму (оренди).

Із наведеними нормами кореспондує
стаття 2 Закону України "Про оренду
державного та комунального майна",
згідно з якою орендою є засноване на
договорі строкове платне користування
майном, необхідним орендареві для
здійснення підприємницької та іншої
діяльності.

Позивач у заяві про зміну підстав
позовних вимог просить суд зобов'язати
відповідача звільнити та повернути
позивачу нерухоме комунальне майно, а
саме: нежитлові вбудовані приміщення,
що розташовані за адресою: м. Суми, вул.
Гамалія, буд. 40 (територія очисних
споруд), площею 195,5 кв. м. з посиланням на
те, що договір оренди є нікчемним
відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України, а
саме: у разі недодержання сторонами
вимоги закону про нотаріальне
посвідчення договору.

Крім того, позивач в якості
обґрунтування нікчемності договору
оренди посилається на частину другу
статті 215 ЦК України, через
недотримання сторонами форми його
укладення (письмової нотаріальної) та
відсутності державної реєстрації
правочину. При цьому, в силу частини
першої статті 236 ЦК України нікчемний
правочин або правочин, визнаний судом
недійсним, є недійсним з моменту його
вчинення.

Згідно п. 4 ст. 203 ЦК України, правочин
має вчинятися у формі, встановленій
законом.

Відповідно до п. 2 ст. 793 ЦК України
договір найму будівлі або іншої
капітальної споруди (їх окремої
частини) строком на один рік і більше
підлягає нотаріальному посвідченню, а
згідно зі ст. 794 цього ж Кодексу договір
найму будівлі або іншої капітальної
споруди (їх окремої частини), укладений
на строк не менше одного року, підлягає
державній реєстрації.

Частиною першою статті 210 ЦК України
передбачено, що правочин підлягає
державній реєстрації лише у випадках,
встановлених законом. Такий правочин є
чинним з моменту його державної
реєстрації. Договір, який підлягає
нотаріальному посвідченню або
державній реєстрації, є укладеним з
моменту його нотаріального
посвідчення або державної реєстрації,
а в разі необхідності і нотаріального
посвідчення, і державної реєстрації - з
моменту державної реєстрації (частина
третя статті 640 ЦК України).

В ході розгляду даної справи по суті
заявлених позовних вимог
господарським судом встановлено, що
договір нерухомого комунального майна
№ 141 від 01.04.2013р. не посвідчений
нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України
недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

З огляду на викладене, позовні вимоги
про виселення відповідача з
нежитлового приміщення у зв'язку з
недійсністю договору оренди є
правомірними та такими, що підлягають
задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з
відповідача вартість користування
нерухомим майном - нежитловим
вбудованим приміщенням, розташованим
за адресою: м. Суми, вул. Гамалія, буд. 40
(територія очисних споруд), площею 195, 5
кв.м. у розмірі 29 448 грн. 97 коп. за період
з 22.04.2013 р. по 31.01.2014 р.

У підтвердження такої позиції по
справі позивач надав суду
обґрунтований розрахунок вартості
користування вищезазначеним нерухомим
майном, що дорівнює орендній платі.
Станом на 01.10.2013 р. між позивачем та
відповідачем проведено звірку
взаємних розрахунків, що
підтверджується актом від 22.10.2013 р.

За прострочення виконання грошового
зобов'язання позивачем нараховано
відповідачу пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період
за який нараховується пеня в розмірі 1
193 грн. 15 коп. та відповідно до ст. 625 ЦК
України 184 грн. 39 коп. інфляційних
збитків, 297 грн. 53 коп. 3 % річних.

Стаття 32 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Таким
чином, як випливає з приписів даної
правової норми, наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги чи заперечення
сторін та обставини, що мають значення
для правильного вирішення спору,
встановлюються судом на підставі
доказів.

Згідно частини першої статті 216
Цивільного кодексу України у разі
недійсності правочину кожна із сторін
зобов'язана повернути другій стороні у
натурі все, що вона одержала на
виконання цього правочину, а в разі
неможливості такого повернення,
зокрема тоді, коли одержане полягає у
користуванні майном, виконаній роботі,
наданій послузі, - відшкодувати
вартість того, що одержано, за цінами,
які існують на момент відшкодування.

З огляду на викладене, позивач має
право на відшкодування вартості
користування нерухомим майном -
нежитловим приміщенням у розмірі 29 448
грн. 97 коп., а тому позовні вимоги в
даній частині позову є обгрунтованими,
правомірними та підлягають
задоволенню.

Оскільки вимог про стягнення з
відповідача 1193 грн. 15 коп. пені, 184 грн. 39
коп. інфляційних збитків, 297 грн. 53 коп. -
3 % річних не було пред'явлено
відповідачу, тому позовні вимоги в
даній частині задоволенню не
підлягають.

Згідно ст.ст. 44, 49 ГПК України за
рахунок відповідача відшкодовується
позивачу витрати по сплаті судового
збору в розмірі 3045 грн. 90 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст. 33-34, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
частково .

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Вторекспо"
(40034, м. Суми, вул. Черепіна, 68 а, кв. 43, код
38601918) на користь Комунального
підприємства "Міськводоканал" Сумської
міської ради (40009, м. Суми, Білопільський
шлях, 9, код 03352455) заборгованість в сумі
29 448 грн. 97 коп., витрати по сплаті
судового збору в сумі 3045 грн. 90 коп.

3. Виселити Товариство з обмеженою
відповідальністю "Вторекспо" (40034, м.
Суми, вул. Черепіна, 68 а, кв. 43, код 38601918) з
нежитлового приміщення, розташованого
за адресою: м. Суми, вул. Гамалія, буд. 40
(територія очисних споруд) площею 195,5
кв.м.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Повне рішення складено 11.04.2014р.

Суддя Ю.О. Зражевський