КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2014 р. Справа№ 910/24859/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

За участю представників сторін:

від позивача: Кацімон Т.М. - довіреність
№3806 від 19.07.2013;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Іпотечного центру в місті Києві та
Київській області Державної
спеціалізованої фінансової установи
"Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву" (Іпотечний
центр Фонду)

на рішення господарського суду міста
Києва від 30.01.2014

у справі № 910/24859/13 (Сівакова В.В.)

за позовом Іпотечного центру в місті
Києві та Київській області Державної
спеціалізованої фінансової установи
"Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву"

до Державного підприємства "Державний
науково-дослідний інститут
автоматизованих систем в будівництві"

про стягнення 71 652,19 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 30.01.2014, повний текст якого
складено 05.02.2014 по справі № 910/24859/13, в
задоволенні позову Іпотечного центру в
місті Києві та Київській області
Державної спеціалізованої фінансової
установи "Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву" до
Державного підприємства "Державний
науково-дослідний інститут
автоматизованих систем в будівництві"
про стягнення 71 652,19 грн. - відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду
мотивоване тим, що позивачем не
доведено, що сплачені ним кошти в
розмірі 71 652,19 грн. є безпідставно
набутими відповідачем, оскільки вони
сплачені на підставі укладеного з
відповідачем договору від 15.11.2010 про
відшкодування витрат
балансоутримувача на надання
комунальних послуг орендарю та
утримання орендованого нерухомого
майна в належному стані №1161/051/10.

Не погоджуючись з рішенням суду першої
інстанції від 30.01.2014, позивач звернувся
до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове, яким позов Іпотечного центру в
місті Києві та Київській області
Державної спеціалізованої фінансової
установи "Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву" до
Державного підприємства "Державний
науково-дослідний інститут
автоматизованих систем в будівництві"
про стягнення 71 652,19 грн. - задовольнити.

Доводи апеляційної скарги зводяться до
того, що судом першої інстанції при
прийнятті оскаржуваного рішення не
враховано те, що актом
Держфінінспекції в м. Києві ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача підтверджується факт зайво
сплачених позивачем відповідачу
грошових коштів на суму 71 652,19 грн., а
тому ці кошти мають бути стягнуті з
відповідача на підставі ст. 1212
Цивільного кодексу України.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Іпотечного центру в місті Києві та
Київській області Державної
спеціалізованої фінансової установи
"Державний фонд сприяння молодіжному
житловому будівництву" по справі №
910/24859/13 передано на розгляд судді
Київського апеляційного
господарського суду Станіку С.Р.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду для
розгляду апеляційної скарги по справі
№910/24859/13 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя: Станік С.Р.,
судді: Дідиченко М.А., Руденко М.А.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2014
апеляційну скаргу Іпотечного центру в
місті Києві та Київській області
Державної спеціалізованої фінансової
установи "Державний фонд сприяння
молодіжному житловому будівництву" на
рішення господарського суду міста
Києва від 30.01.2014 по справі №910/24859/13
прийнято до провадження та порушено
апеляційне провадження. Розгляд справи
№910/24859/13 призначено на 26.03.2014.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.03.2014 розгляд
справи відкладено на 09.04.2014.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду Шевченка Е.О.
справу №910/24859/13 передано на розгляд
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Станік С.Р., судді: Дідиченко М.А.,
Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 справу
№910/24859/13 прийнято до провадження
колегії суддів Київського
апеляційного господарського суду у
складі: головуючий суддя Станік С.Р.,
судді: Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.
Розгляд справи ухвалено здійснювати в
судовому засіданні 09.04.2014.

В судовому засіданні 09.04.2014 представник
позивача надав усні пояснення,
відповідно до яких апеляційну скаргу
підтримав, просив рішення місцевого
господарського суду скасувати та
прийняти нове, яким позов задовольнити,
з підстав, викладених в апеляційній
скарзі.

Відповідач в судове засідання 09.04.2014
своїх представників - не направив, про
день, час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Дослідивши матеріали справи, які
містять докази повідомлення всіх
учасників судового процесу про дату,
час та місце судового засідання, з
метою дотримання процесуальних
строків вирішення спору, судова
колегія вважає можливим розглянути
справу у відсутності представників
відповідача, за наявними у справі
матеріалами.

Як встановлено місцевим господарським
судом та підтверджується матеріалами
справи, 15.11.2010 між позивачем - Іпотечним
центром в м. Києві та Київській області,
як орендарем, та відповідачем -
Державним підприємством "Державний
науково-дослідний інститут
автоматизованих систем у будівництві",
як балансоутримувачем, укладено
договір про відшкодування витрат
балансоутримувача на надання
комунальних послуг орендарю та
утримання орендованого нерухомого
майна в належному стані №1161/051/10,
відповідно до п. 1.1. якого відповідач
забезпечує обслуговування та
експлуатацію будівлі, що знаходиться
за адресою: м. Київ, вул. І.Клименка, 5/2,
корпус 3, кімнати 400-403, а також утримання
прибудинкової території, позивач бере
участь у витратах відповідача на
виконання вказаних робіт пропорційно
до займаної площі (140,7 кв. м.), у
відповідності до умов даного договору,
на комунальні та експлуатаційні
послуги: опалення, водопостачання і
каналізація, нормативне
електропостачання, радіо, вивіз
побутового сміття, охорона,
сигналізація, прибирання місць
загального користування тощо. Позивач
зобов'язується прийняти ці послуги і
оплатити їх. В комунальні послуги не
входять послуги зв'язку (оплата
здійснюється згідно окремих рахунків,
що виставлені за міжміські та
міжнародні переговори),
понаднормативне споживання
електроенергії.

Згідно з п. 2.1. договору відповідач
зобов'язується надавати послуги з
обслуговування і утримання об'єкта
оренди у фактично використаних
позивачем обсягах за цінами не менше
від базових розрахункових розцінок:
2.1.1. Послуги з обслуговування,
експлуатації будівль інституту з
розрахунку 18.69 гри. за 1 кв.м.
орендованих приміщень на місяць, в т.ч.
ПДВ - 3,12 грн.; 2.1.2. Послуги з
електроенергії з розрахунку 21,26 грн. за
1 кв. м. орендованих приміщень на місяць,
в т.ч. ПДВ - 3,54 грн.; 2.1.3. Послуги з
опалення з розрахунку 22,16 грн. за 1 кв. м.
орендованих приміщень на місяць, в т.ч.
ІІДВ - 3,69 грн.; 2.1.4. Послуги з
водопостачання і водовідведення з
розрахунку 5,09 грн. за 1 кв. м.
орендованих приміщень за місяць, в т.ч.
ПДВ - 0,84 грн.; 2.1.5. Послуги з утримання в
належному санітарному стані місць
загального користування в будинку, де
знаходяться орендовані приміщення з
розрахунку 5,74 грн. за 1 кв.м. орендованих
приміщень на місяць, в т.ч. ПДВ 0,96 грн.;
2.1.6. Послуги із забору та вивозу
побутового сміття з розрахунку 2,06 грн.
за 1 кв.м. орендованих приміщень на
місяць, в т.ч. ПДВ 0,35 грн.; 2.1.7. Всього
розмір плати встановлюється з
розрахунку 75,00 грн., в т.ч. ПДВ - 20% за 1 кв.
м. приміщень, що займає орендар і
становить - 8 793,75 грн. за місяць, крім
того ПДВ - 1 758,75 грн. Всього - 10 552,50 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору строк його
дії до 30.11.2011.

В подальшому строк дії даного договору
згідно укладених між сторонами
додаткових угод № 1 від 01.04.2011, № 2 від
01.07.2011, № 3 від 01.03.2012, № 4 від 03.05.2012, № 5
від 01.06.2012, № 6 від 01.08.2012, № 7 від 01.08.2013
був продовжений до 31.10.2013. Також даними
угодами сторонами змінювався розмір
плати за надані послуги.

Відповідно до актів надання послуг: № 73
від 01.10.2010, № 74 від 01.10.2010, № 189 від 30.11.2010,
№ 351 від 31.12.2010, № 100 від 31.01.2011, № 183 від
28.02.2011, № 336 від 31.03.2011, № 99 від 29.04.2011, № 374
від 31.05.2011, № 658 від 29.07.2011, № 866 від
31.08.2011, № 1072 від 30.09.2011, № 1230 від 31.10.2011, №
1504 від 30.11.2011, № 1658 від 30.12.2011, № 145 від
31.01.2012, № 280 від 29.02.2012, № 503 від 30.03.2012, №
595 від 30.04.2012, № 752 від 31.05.2012, № 888 від
27.06.2012, № 1006 від 31.07.2012, № 1369 від 28.09.2012, №
1518 від 31.10.2012, № 1661 від 30.11.2012, № 1769 від
29.12.2012, № 79 від 31.01.2013, № 143 від 28.02.2013, № 333
від 29.03.2013, № 437 від 30.04.2013, № 533 від 31.05.2013,
№ 589 від 27.06.2013, № 750 від 31.07.2013, № 842 від
31.08.2013, № 948 від 30.09.2013, які підписані
представниками сторін без будь-яких
зауважень та заперечень, та скріплені
печатками юридичних осіб, відповідачем
були надані, а позивачем прийняті
послуги загалом на суму - 314 979,32 грн.

Як зазначав позивач та, що не
заперечував відповідач, надані
відповідачем послуги в сумі 314 979,32 грн.
оплачені позивачем в повному обсязі.

Відповдіно до акту ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача № 12-30/1986 від 18.09.2013, різниця між
фактично нарахованою та сплаченою
позивачем вартістю послуг за договором
№1161/051/10 від 15.11.2010 та вартістю
розрахованою відповідно до загальної
площі будівель відповідача складає 71
652,19 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Пунктом 7 ст. 179 Господарського кодексу
України визначено, що господарські
договори укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу
України, сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно з ч. 5 ст. 180 Господарського
кодексу України ціна у господарському
договорі визна чається в порядку,
встановленому цим Кодексом, іншими
законами, актами Кабінету Міністрів
України.

Зі змісту статті 632 Цивільного кодексу
України вбачається, що ціна в договорі
встано влюється за домовленістю
сторін, тобто є вільною, за виключенням
випадків визначених законом, у яких
ціни (тарифи, ставки тощо)
встановлюються або регулюються
уповноваженими органами державної
влади або органами місцевого
самоврядування.

Відповідно ч. 1 до ст. 638 Цивільного
кодексу України, договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України договір - є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків. Цивільні права і обов'язки
виникають як з передбачених законом
договорів, так і з договорів, не
передбачених законом, але таких, що
йому не суперечать.

Договір - це категорія цивільного
права, яка визначається як
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. До зобов'язань, що виникають
з договорів, застосовуються загальні
положення про зобов'язання, якщо інше
не випливає із закону або самого
договору. Як і будь-який правочин, він є
вольовим актом, оскільки виражає
спільну волю сторін, що втілюється у
договорі. Змістом договору є, власне, ті
умови, на яких сторони погоджуються
виконувати договір, і вони мають
дотримуватися взятих на себе
зобов'язань.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Частиною 2 ст. 632 Цивільного кодексу
України регламентовано, що зміна ціни
після укладення договору допускається
лише у випадках і на умовах,
встановлених договором або законом.

В силу приписів ч. 1 ст. 188
Господарського кодексу України, ст.ст.
525, 651 Цивільного кодексу України зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

З огляду на викладене, колегією суддів
Київського апеляційного
господарського суду встановлено, що на
виконання умов укладеного між
позивачем та відповідачем договору
№1161/051/10 від 15.11.2010, відповідачем надано,
а позивачем прийнято без будь-яких
зауважень та заперечень послуги
загалом на суму 342 244,95 грн., про що
зазначалось позивачем, не оспорювалось
відповідачем та підтверджується,
підписаними представниками позивача
та відповідача, та скріпленими
печатками юридичних осіб, актами
надання послуг: № 73 від 01.10.2010, № 74 від
01.10.2010, № 189 від 30.11.2010, № 351 від 31.12.2010, №
100 від 31.01.2011, № 183 від 28.02.2011, № 336 від
31.03.2011, № 99 від 29.04.2011, № 374 від 31.05.2011, № 658
від 29.07.2011, № 866 від 31.08.2011, № 1072 від
30.09.2011, № 1230 від 31.10.2011, № 1504 від 30.11.2011, №
1658 від 30.12.2011, № 145 від 31.01.2012, № 280 від
29.02.2012, № 503 від 30.03.2012, № 595 від 30.04.2012, №
752 від 31.05.2012, № 888 від 27.06.2012, № 1006 від
31.07.2012, № 1369 від 28.09.2012, № 1518 від 31.10.2012, №
1661 від 30.11.2012, № 1769 від 29.12.2012, № 79 від
31.01.2013, № 143 від 28.02.2013, № 333 від 29.03.2013, №
437 від 30.04.2013, № 533 від 31.05.2013, № 589 від
27.06.2013, № 750 від 31.07.2013, № 842 від 31.08.2013, №
948 від 30.09.2013.

Надані відповідачем послуги на суму 342
244,95 грн. позивачем оплачені в повному
обсязі, що сторонами також не
заперечувалось.

Також колегією суддів Київського
апеляційного господарського суду
встановлено, що за наслідками,
проведеної Державною фінансовою
інспекцією у м. Києві, ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача було складено акт № 12-30/1986 від
18.09.2013 відповідно до якого, різниця між
фактично нарахованою та сплаченою
позивачем вартістю послуг наданих
відповідачем позивачу за договором
№1161/051/10 від 15.11.2010 та вартістю таких
послуг, розрахованою відповідно до
загальної площі будівель відповідача
становить 71 652,19 грн.

Як зазначав позивач в апеляційній
скарзі виявлена проведеною ревізією
фінансово-господарської діяльності
позивача різниця між фактично
нарахованою та сплаченою ним вартістю
послуг наданих відповідачем за
договором №1161/051/10 від 15.11.2010 та
вартістю розрахованою відповідно до
загальної площі будівель відповідача в
сумі 71 652,19 грн. підлягає стягненню з
відповідача на підставі ст. 1212
Цивільного кодексу України, однак таки
доводи позивача судом апеляційної
інтонації відхиляються з огляду на
викладене нижче.

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу
України, особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала.

Враховуючи те, що між сторонами у даній
справі було укладено договір №1161/051/10
від 15.11.2010, а грошові кошти, які позивач
просить стягнути з відповідача,
отримано останнім в рахунок оплати
погодженої вартості наданих за
договором послуг, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що спірна сума коштів набута
відповідачем за наявності правової
підстави, а тому вона не може бути
витребувана відповідно до положень ст.
1212 Цивільного кодексу України, як
безпідставно отримана.

Аналогічну правову позицію висловлено
Верховним Судом України у своїй
постанові від 02.07.2012 у справі №
5006/18/13/2012, Вищим господарським судом у
постанові справа № 909/259/13-г

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Частина 1 статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України,
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що доводи відповідача,
викладені в апеляційній скарзі, не
спростовують висновків господарського
суду першої інстанції, викладених в
оскаржуваному рішенні, господарський
суд першої інстанції під час вирішення
спору вірно встановив фактичні
обставини справи, належним чином
дослідив наявні докази, дав їм належну
оцінку та прийняв законне та
обґрунтоване рішення у відповідності з
вимогами матеріального та
процесуального права, а тому, рішення
підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судовий збір за подачу апеляційної
скарги, у відповідності до вимог статті
49 Господарського процесуального
кодексу України, покладається судом на
апелянта - Державне підприємство
"Державний науково-дослідний інститут
автоматизованих систем в будівництві".

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105 ГПК
України Київський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Державний
науково-дослідний інститут
автоматизованих систем в будівництві"
на рішення господарського суду міста
Києва від 30.01.2014 по справі № 910/24859/13 -
залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста
Києва від 30.01.2014 по справі № 910/24859/13 -
залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/24859/13 повернути
до господарського суду міста Києва.

Постанова апеляційного господарського
суду набирає законної сили з дня її
прийняття. Постанову апеляційного
господарського суду може бути
оскаржено до Вищого господарського
суду України у порядку та строки,
передбачені Господарським
процесуальним кодексом України

Головуючий суддя
С.Р. Станік

Судді
М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко