м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1393/14 25.03.14
За позовомКиївської прокуратури з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави, в
особі 1) Адміністрації Державної служби
спеціального зв'язку та захисту
інформації України; 2) Приватного
акціонерного товариства «Український
інститут із проектування і розвитку
інформаційно-комунікаційної
інфраструктури «Дніпрозв'язок» До
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Анбіс»Простягнення
Суддя Борисенко І.І.
Від прокуратури Пантюхов О.В. -
Від позивача-1 Зелінська А.Ю. - дов.
Від позивача-2 Безолюк О.В. - за дов.
Від відповідача не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Київська прокуратура з нагляду за
додержанням законів у воєнній сфері
звернулась до Господарського суду про
стягнення з відповідача на користь При-
ватного акціонерного товариства
«Український інститут із проектування
інформаційно-комунікаційної
інфраструктури «Дніпрозв'язок»
заборгованість у сумі 16 470, 33 грн., що
включає: основний борг у розмірі 14 146, 80
грн., пеню у розмірі 859, 69 грн., 15 % річних
у розмірі 1 397, 62 грн. та штраф за не
страхування майна у розмірі 66, 22 грн. за
Договором №923 на оренду нежитлового
Відповідач у судові засідання не
з'являвся, представників не направляв,
про поважні причини неявки суд не
повідомив, пояснень, витребуваних
ухвалою суду від 03.02.2014 р. про порушення
провадження у справі не подав.
Водночас, ухвала суду від 03.02.2014р.
направлена на адресу відповідача. Дана
ухвала суду від 03.02.2014р. була повернута
суду поштою з зазначенням: „за
закінченням встановленого строку
зберігання " .

Тому повернення ухвали господарського
суду від 03.02.2014р. з зазначенням: „за
закінченням встановленого строку
зберігання " з урахуванням конкретних
обставин даної справи є належними
доказами виконання господарським
судом обов'язку щодо повідомлення
учасника судового процесу про вчинення
цим судом певних процесуальних дій,
тому спір розглядається за наявними у
справі доказами, відповідно до ст. 75 ГПК
України.

За клопотанням Позивача, з метою
забезпечення повного, всебічного та
об'єктивного розгляду справи, спір у
даній справі вирішено у строк у
відповідності п.3 ст.69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01 січня 2013 року між Позивачем-2
та Відповідачем було укладено Договір
оренди нежитлового приміщення №923,
предметом якого, згідно п. 1.1. Договору є
передача Позивачем-2 у строкове платне
користування Відповідача нежитлових
приміщень за адресою: м. Київ, вул.
Солом'янська, 3, які перебувають у
власності Позивача-2, загальною площею
26, 20 кв. м.

01 січня 2013 року між Позивачем-2 та
Відповідачем укладено Додаткову угоду
№1, згідно якої Позивач-2 надає
Відповідачу окремі послуги щодо
забезпечення телефонного зв'язку у
рамках орендних відносин між ними.

01 серпня 2013 року між Позивачем-2 та
Відповідачем укладено угоду про
розірвання Додаткової угоди №1 про
оренду телефонних ліній зв'язку, за
якою дію Додаткової угоди припинено.

Разом з тим, 1 серпня 2013 року між
Позивачем-2 та Відповідачем укладено
Додаткову №2, якою тимчасово
призупинено дію Договору оренди на
період з 01.08.2013р. по 30.09.2013р., після
спливу якого, дія указаного Договору
поновлена автоматично.

Згідно з п. 3.1., абз. 3 п. 3.2. Договору,
розмір щомісячної орендної плати
установлюється згідно протоколу про
установлення договірної ціни за
базовий місяць (січень 2013 року) і
складає 1 310, 00 грн., крім того, ПДВ 20% - 262,
00 грн., усього орендна плата за передане
майно становить 1 572, 00 грн. за місяць
(розмір орендної плати за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування місячної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за поточний місяць, крім випадків
дефляції).

Згідно з п. п. 3.2. та 3.2.1. Договору,
Позивач-2 до 25-го числа кожного місяця
виставляє Відповідачу рахунок-фактуру,
згідно якого останній здійснює
авансовий платіж до 5-го числа
наступного місяця, при цьому,
Відповідач зобов'язаний самостійно
забирати у Позивача-2 рахунок-фактуру.

Відповідно до п. п. 3.3. та 3.4. Договору,
рахунок-фактура на комунальні послуги,
експлуатаційні витрати та компенсація
земельного податку виставляються
Позивачем-2, згідно якого Відповідач
перераховує Позивачу-2 кошти до 15-го
числа наступного розрахункового
місяця, при цьому Відповідач
зобов'язаний самостійно забирати у
Позивача-2 рахунок-фактуру.

Отже, Відповідач зобов'язаний
перераховувати орендну плату до 5-го
числа розрахункового місяця, а плату за
комунальні платежі та експлуатаційні
витрати - до 15-го числа наступного
місяця.

Відповідно до п. 4.2. Договору, на
Відповідача покладено обов'язок
своєчасно та у повному обсязі вносити
орендну плату та інші передбачені
Договором платежі.

Згідно п. 11.1. Договору, термін дії
становить: з 01.01.2013р. до 30.11.2015р., а у
частині розрахунків - до повного
виконання.

Додатковою угодою №2 від 01.09.2013р. строк
дії Договору тимчасово призупинено на
період з 01.08.2013р. по 30.09.2013р.

Разом з тим, дія Договору достроково
припинена за згодою сторін на підставі
п. 11.10.3. шляхом підписання Угоди про
розірвання Договору від 10.10.2013р.

Крім того, 01.09.2013р. між Позивачем та
Відповідачем укладено Угоду про
розірвання Додаткової угоди щодо
забезпечення телефонного зв'язку.

У результаті не повного виконання
зобов'язань щодо сплати орендних та
комунальних платежів за Відповідачем
рахується заборгованість з орендної
плати в розмірі 11 529, 90 грн. та 2 616, 90 грн.
за комунальні послуги.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, Господарський суд
вважає позовні вимоги такими, що
підлягають задоволенню з наступних
підстав:

Договір №923 на оренду нежитлового
приміщення, є договором оренди, а
відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання Глави 58 Цивільного
кодексу України, Глави 30
Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського
кодексу України за договором оренди
одна сторона (орендодавець) передає
другій стороні (орендареві) за плату на
певний строк у користування майно для
здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи підтверджується
факт передачі приміщення в оренду,
користування ним відповідачем, а також
існування у відповідача
заборгованості по сплаті орендних
платежів в розмірі 11 529, 90 грн. та
комунальних послуг в розмірі 2 616, 90 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного
кодексу України за користування майном
з наймача справляється плата, розмір
якої встановлюється договором найму.

Пунктами 1, 4 ст. 285 Господарського
кодексу України визначено, що орендна
плата - це фіксований платіж, який
орендар сплачує орендодавцю незалежно
від наслідків своєї господарської
діяльності. Розмір орендної плати може
бути змінений за погодженням сторін, а
також в інших випадках, передбачених
законодавством. Строки внесення
орендної плати визначаються в
договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно з п. п. 3.2. та 3.2.1. Договору,
Позивач-2 до 25-го числа кожного місяця
виставляє Відповідачу рахунок-фактуру,
згідно якого останній здійснює
авансовий платіж до 5-го числа
наступного місяця, при цьому,
Відповідач зобов'язаний самостійно
забирати у Позивача-2 рахунок-фактуру.

Відповідно до п. п. 3.3. та 3.4. Договору,
рахунок-фактура на комунальні послуги,
експлуатаційні витрати та компенсація
земельного податку виставляються
Позивачем-2, згідно якого Відповідач
перераховує Позивачу-2 кошти до 15-го
числа наступного розрахункового
місяця, при цьому Відповідач
зобов'язаний самостійно забирати у
Позивача-2 рахунок-фактуру.

Отже, з урахуванням положень ст. 530
Цивільного кодексу України, враховуючи
приписи пунктів 3.2., 3.2.1., 3.3. та 3.4.
Договору, Відповідач зобов'язаний
перераховувати орендну плату до 5-го
числа розрахункового місяця, а плату за
комунальні платежі та експлуатаційні
витрати - до 15-го числа наступного
місяця.

Проте, матеріали справи свідчать, що
відповідач свого обов'язку зі сплати
орендних платежів належним чином не
виконав у зв'язку із чим заборгованість
відповідача по орендній платі склала 11
529, 90 грн. та комунальних послуг в
розмірі 2 616, 90 грн., а строк виконання
грошового зобов'язання на момент
винесення рішення у справі настав.

Згідно ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу
України визначено, що одним із основних
обов'язків орендаря є внесення
орендної плати своєчасно і в повному
обсязі.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Факт наявності боргу у Відповідача за
договором оренди у сумі 11
529,90грн. за орендну плату та 2 616, 90 грн. за
комунальні послуги Позивачем належним
чином доведений, документально
підтверджений і Відповідачем не
спростований, і тому ця сума має бути
стягнута з відповідача.

Крім того, Відповідачем не виконане
обумовлене Договором зобов'язання щодо
страхування орендованого майна.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 8.2. Договору,
Відповідач за несвоєчасне
перерахування орендної плати,
комунальних та інших платежів сплачує
Позивачу 2 пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення.

Відповідно до п. 8.4. Договору, за
невиконання Відповідачем зобов'язання
щодо страхування орендованого майна
відповідно до умов Договору,
Відповідач сплачує на користь
Позивача-2 штраф у розмірі 0,01% від
залишкової вартості майна, указаної у
п. 1.3. Договору.

Відповідно до п. 1.3. Договору. Залишкова
вартість орендованого майна на момент
його укладення становить 662 206,83 грн.

Отже, порушення відповідачем строків
оплати, передбачених умовами Договору,
не виконання обумовленого Договором
зобов'язання щодо страхування
орендованого майна, є порушенням
зобов'язання, що відповідно до ст. 611
Цивільного кодексу України тягне за
собою правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплату
неустойки.

Тому, Позивачем також правомірно
заявлена вимога про стягнення з
відповідача пені та штрафу за
неналежне виконання зобов'язання,
відповідно до договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України
неустойкою визнається визначена
законом або договором грошова сума, яку
боржник повинен сплатити кредиторові в
разі невиконання або неналежного
виконання зобов'язання, зокрема в разі
прострочення.

Таким чином, за прострочення терміну
платежу з відповідача належить
стягнути пеню у сумі 859,69 грн. (682,72грн. за
прострочення орендної плати + 176,97грн.
за прострочення комунальних послуг) та
66,22грн. штрафу за невиконання
зобов'язання щодо страхування
орендованого майна, відповідно до
розрахунку Позивача з яким суд
погоджується та вважає обґрунтованим.

З огляду на наявність прострочення
грошового зобов'язання, позивач також
правомірно нарахував відповідачу борг
з урахуванням 15 процентів річних від
простроченої суми за весь час
прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК
України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
за договором або законом.

Пунктом 8.3. Договору установлено, що у
випадку прострочення Відповідачем
виконання зобов'язань зі своєчасного
перерахування на користь Позивача-2
орендної плати, комунальних та інших
платежів, Відповідач зобов'язаний на
його вимогу сплатити суму боргу з
урахуванням 15 % річних від простроченої
суми.

Згідно здійсненого позивачем
розрахунку з відповідача підлягає
стягненню 1 397, 62 грн. 15 % річних (1 140,00грн.
-15% від простроченої орендної плати +
257,62грн. - 15% від простроченої плати за
комунальні послуги), відповідно до ст.
625 ЦК України та п. 8.3. Договору, з яким
суд погоджується та вважає
обґрунтованим.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Виходячи з вищенаведених норм закону,
відповідачем належним чином протягом
розгляду справи не було надано
належних доказів по справі на
спростування позовних вимог.

В судовому засіданні, допустимими
доказами, які знаходяться в матеріалах
справи позивач довів, що його вимоги є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Оскільки від сплати судових витрат
звільняються, зокрема, органи
прокуратури - при здійсненні
представництва інтересів громадян або
держави в суді, то на підставі ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача та
стягуються в доход спеціального фонду
Державного бюджету України.

Витрати по оплаті судового збору,
згідно ст. 49 ГПК України покладаються
на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Анбіс» (03110, м. Київ,
вул. Солом'янська, 3; Код: 13690207) на
користь держави, в особі Приватного
акціонерного товариства «Український
інститут із проектування і розвитку
інформаційно-комунікаційної
інфраструктури «Дніпрозв'язок» (03680, м.
Київ, вул. Солом'янська, 3; Код: 01168185)
заборгованість по орендній платі в
розмірі 11 529, 90 грн., комунальні послуги
в розмірі 2 616, 90 грн., пеню в розмірі 859, 69
грн., 15 % річних у розмірі 1 397, 62 грн. та
штраф за не страхування майна у розмірі
66, 22 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Анбіс» (03110, м. Київ,
вул. Солом'янська, 3; Код: 13690207) в дохід
державного бюджету України 1 827, 00 грн.
(одна тисяча вісімсот двадцять сім )
грн. 00 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК
України.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального
кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.04.2014р.

Суддя
І.І.Борисенко