ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2014 року Справа №
34/5005/4642/2012

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Лисенко О.М.
(доповідач)

суддів: Джихур О.В., Виноградник
О.М.

Секретар судового засідання Ситникова
М.Ю.

Головуючий суддя роз'яснив сторонам, що
зміна складу судової колегії відбулася
на підставі розпорядження секретаря
судової палати Коваль Л.А. від 08.04.14
року.

Представники сторін:

ліквідатор: Чеснова Н.В. арбітражний
керуючий, посвідчення № 609 від 08.04.13;

від ТОВ "СГ Еквіпмент Лізинг Україна":
Басистий В.О. представник, довіреність
б/н від 05.04.14;

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Іноземного підприємства "Технопарк", м.
Дніпропетровськ

на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 12.12.2013
року у справі № 34/5005/4642/2012

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ

до боржника Іноземного підприємства
"Технопарк", м. Дніпропетровськ

про визнання банкрутом

В судовому засіданні було проголошено
вступну та резолютивну частину
постанови (ст.ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 12.12.2013
року по справі № 34/5005/4642/2012 (суддя
Примак С.А.), порушеною за заявою
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ до боржника Іноземного
підприємства "Технопарк", м.
Дніпропетровськ про визнання
банкрутом, було відмовлено Іноземному
підприємству "Технопарк" у задоволенні
клопотання від 10.12.2013 року про
зобов»язання розпорядника майна
направити реєстр вимог кредиторів
боржнику для розгляду; затверджено
реєстр вимог кредиторів Іноземного
підприємства "Технопарк" з вимогами
наступних кредиторів:

І черга задоволення:

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ - основний борг - 7 108,00 грн.

ІІ черга задоволення: вимоги відсутні.

ІІІ черга задоволення:вимоги відсутні.

IV черга задоволення:

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг
Україна", м. Київ - основний борг - 3 733 366,59
грн.;

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ - основний борг - 8 379 047,81
грн

V черга задоволення: вимоги відсутні.

VI черга задоволення:

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ - 68088,10 грн.

Загальна сума грошових вимог визнаних
господарським судом становить 12187610,50
грн.

Зобов'язано розпорядника майна
боржника включити до реєстру вимог
кредиторів вимоги, визнані
господарським судом ( а.с.195-198; том 2).

Ухвала господарського суду
Дніпропетровської області
вмотивована статтями 14-16,31 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

Не погодившись із вказаною ухвалою, до
суду з апеляційною скаргою звернулось
Іноземне підприємство «Технопарк», м.
Дніпропетровськ, в якій просить ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 12.12.2013 року у справі №
34/5005/4642/2012 про банкрутство Іноземного
підприємства «Технопарк», винесену за
результатами попереднього засідання -
скасувати, справу направити до
господарського суду Дніпропетровської
області на новий розгляд для вирішення
питання про затвердження реєстру вимог
кредиторів, посилаючись на те, що
оскільки провадження у справі про
банкрутство було порушено до набуття
чинності Законом України від 22 грудня
2011 року № 4212-VI, то при розгляді справи
№ 34/5005/4642/2012 про банкрутство Іноземного
підприємства «Технопарк» повинні
застосовуватися положення Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», а редакції
Закону України № 784-XIV від 30.06.1999 року.

Також скаржник зазначає, що боржник, у
порушення вимог абзацу 3 частини 1
статті 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
не отримав від кредиторів Товариства з
обмеженою відповідальністю «СГ
Еквіпмент Лізинг Україна» та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» будь-які заяви з вимогами до
боржника.

Розпорядник майна боржника
арбітражний керуючий Чеснова Н.В., яка
склала реєстр вимог кредиторів, у
порушення вимог пункту 9 статті 13,
частини 3 статті 14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
не повідомила Іноземне підприємство
«Технопарк» про наявність таких вимог,
а також не розглянули заяви кредиторів
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг
Україна» та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» з вимогами до боржника разом із
посадовими особами Іноземного
підприємства «Технопарк».

Процедура складання розпорядником
майна та затвердження господарським
судом Дніпропетровської області
реєстру вимог кредиторів боржника
Іноземного підприємства»Технопарк»
була проведена із порушенням вимог
статей 13,14 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»(
в редакції Закону України від 22 грудня
2011 року № 4212-VI).

Враховуючи, що неявка інших учасників
судового процесу не перешкоджає
розгляду справи по апеляційній скарзі
по суті; апеляційний господарський суд
обмежений певними процесуальними
строками розгляду апеляційної скарги,
будь-які клопотання від інших
учасників процесу про продовження
строків розгляду апеляційної скарги,
відкладення розгляду справи не
надходили, враховуючи факт належного
сповіщення учасників судового процесу
про час та місце судового засідання, що
підтверджується ухвалою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 05.02.2014 року (
а.с. 236; т.2) зі штампом канцелярії суду
про розсилку згідно з Інструкцією з
діловодства в господарських судах
України, затвердженою Наказом
Державної судової адміністрації
України № 28 від 20.02.2013року ( погоджено з
Вищим господарським судом України від
19.02.2013року № 01-17/315/384/13),
рекомендованими повідомленнями про
вручення поштового відправлення
колегія суддів вважає, що апеляційну
скаргу можливо розглянути по суті в
цьому судовому засіданні за наявними
матеріалами ( ст.ст.75,99 ГПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність юридичної
оцінки встановлених фактичних
обставин справи, застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права при прийнятті ним ухвали,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню частково , виходячи з
наступних підстав.

Згідно частини 1 статті 4
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд вирішує
господарські спори на підставі
Конституції України, цього кодексу,
інших законодавчих актів України,
міжнародних договорів, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України.

Частиною 2 статті 101 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Провадження у справі № 34/5005/4642/2012 про
банкрутство Іноземного підприємства
"Технопарк" м. Дніпропетровськ порушено
ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від
28.05.2012року за заявою Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Райффайзен Лізинг Аваль" м. Київ на
загальних підставах передбачених
Законом України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 05.07.2012
року введено процедуру розпорядження
майном боржника строком на 6 місяців, до
05.01.2013року, призначено розпорядником
майна боржника арбітражного керуючого
Чеснову Наталію Володимірівну
(АДРЕСА_1, Серія НОМЕР_1), зобов'язано
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ надати до господарського
суду Дніпропетровської області до
05.08.2012року докази подачі оголошення до
офіційних друкованих органів,
розпорядника майна зобов'язано скласти
реєстр вимог кредиторів і подати суду
до 15.09.2012року ( а.с.96-98; т.1).

Вказана ухвала апеляційною та
касаційною інстанціями залишена без
змін.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від
01.11.2012року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ зобов»язувалось надати
господарському суду
Дніпропетровської області до
20.11.2012року докази подачі оголошення до
офіційних друкованих органів про
порушення провадження у справі про
банкрутство боржника; розпорядника
майна Чеснову Н.В. було зобов»язано
скласти реєстр вимог кредиторів і
подати суду до 05.01.2013року.

10.12.13 року представник Іноземного
підприємства "Технопарк" надав до
господарського суду клопотання, в
якому просив відкласти розгляд справи
на інший час та зобов'язати
розпорядника майна арбітражного
керуючого Чеснову Н.В. направити до
Іноземного підприємства "Технопарк"
реєстр вимог кредиторів по справі
№ 34/5005/4642/2012 для його
розгляду боржником.

04.01.2013року на затвердження до
господарського суду надійшов реєстр
вимог кредиторів у справі.

До реєстру вимог кредиторів
розпорядником майна арбітражним
керуючим Чесновою Н.В. додані : лист
директора Іноземного підприємства
«Технопарк» С.Д. Палій про зміну
юридичної адреси на :
м.Дніпропетровськ, вул. Лешко-Попеля, 13,
кім.19, договір оренди від 27.07.2012 року №
2208; та Акт від 24.09.2012 року про не
встановлення місцезнаходження
Іноземного підприємства «Технопарк»
за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.
Лешко-Попеля, 13, кім.19, складений
розпорядником майна арбітражним
керуючим Чесновою Н.В., представником
ТОВ»Райффайзен Лізинг Аваль» -
Комерзином О.О. та помічником
арбітражного керуючого Самойловим С.М.
( а.с.38-42; том 2).

15.01.2013 року арбітражний керуючий
Чеснова Н.В. надала до суду уточнений
реєстр вимог кредиторів станом на
14.01.2013 року, згіднодо якого заявили
свої вимоги:

1. Товариство з обмеженою
відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг
Україна", м. Київ -3733366,59 грн. - 4 черга
задоволення;

2. Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ - 7108,0 грн. - 1 черга
задоволення; 9851123,68 грн. - 4 черга
задоволення; 68088,10 грн. - 6 черга
задоволення ( том 2, а.с.45).

17.05.2013 року ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області продовжено
термін розпорядження майном та
повноваження розпорядника майна
Чеснової Н.В. до 01.07.2013року, призначено
розгляд реєстру на 13.06.2013 року ( а.с.45-46;
том 2).

27.11.2013 року ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області продовжено
термін розпорядження майном та
повноваження розпорядника майна
Чеснової Н.В. до 01.02.14 року . Призначено
розгляд реєстру на 12.12.2013 року.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 12.12.2013
року по справі № 34/5005/4642/2012 відмовлено
Іноземному підприємству "Технопарк" у
задоволенні клопотання від 10.12.2013 року;
затверджено реєстр вимог кредиторів
Іноземного підприємства "Технопарк" з
вимогами наступних кредиторів:

І черга задоволення:

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ - основний борг - 7 108,00 грн.

ІІ черга задоволення: вимоги відсутні.

ІІІ черга задоволення:вимоги відсутні.

IV черга задоволення:

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг
Україна", м. Київ - основний борг - 3 733 366,59
грн.;

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ - основний борг - 8 379 047,81
грн.

V черга задоволення: вимоги відсутні.

VI черга задоволення:

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ - 68088,10 грн.

Загальна сума грошових вимог визнаних
господарським судом становить 12187610,50
грн.

Зобов'язано розпорядника майна
боржника включити до реєстру вимог
кредиторів вимоги, визнані
господарським судом ( а.с.195-198; том 2).
Вказана ухвала господарського суду
Дніпропетровської області є предметом
апеляційного оскарження.

Як вбачається із матеріалів справи
представник Іноземного підприємства
«Технопарк» Рабчук С.В. ознайомлений з
матеріалами справи 10.12.2013 року ( а.с.190-191;
том 2); був присутній у судовому
засіданні 12.12.2013 року при прийнятті
оскаржуваної ухвали; Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Райффайзен Лізинг Аваль» при поданні
грошових вимог до суду надіслало копію
заяви з розрахунками до боржника ( том
2 грошових вимог, а.с.104-106), заява з
грошовими вимогами направлена на
адресу боржника і Товариством з
обмеженою відповідальністю «СГ
Еквіпмент Лізинг України» ( том
1 грошових вимог, а.с.10).

З урахуванням викладеного, і того, що
розпорядник майна Чеснова Н.В.
виходила до боржника за вказаною ним
адресою, ознайомлення представника
боржника з матеріалами справи,
направлення конкурсними кредиторами
копій заяв боржнику, колегія суддів
вважає, що доводи апеляційної скарги в
частині позбавлення його кредиторами
та розпорядником майна арбітражним
керуючим Чеснової Н.В. розглянути
грошові вимоги конкурсних кредиторів
Товариства з обмеженою
відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг
Україна», м.Київ у сумі 3733366,59 грн. та
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль», м.Київ у сумі 8379047,81 грн. до уваги
не приймаються як безпідставні.

Колегія суддів вважає, що з наведених
підстав конкурсними кредиторами,
розпорядником майна боржника Чесновою
Н.В., та господарським судом
Дніпропетровської області були
створені всі умови для розгляду
боржником грошових вимог вказаних
конкурсних кредиторів до прийняття
оскаржуваної ухвали і затвердження
вимог кредиторів.

Щодо грошових вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю «СГ
Еквіпмент Лізинг Україна» слід
зазначити, що останні складаються із
заборгованості боржника за Договором
лізингу № F 166 від 20.06.2008 року у сумі
785569,63 грн. та Договором лізингу № F167
від 20.06.2008року у сумі 2947796,96 грн., всього
3733366,59 грн.

По грошовим вимогам за Договором
лізингу № F166 від 20.06.2008 року
встановлено, що рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 02.04.2012 року по справі №
23/5005/451/2012 з боржника на користь
кредитора стягнуто 202049,44 грн.
лізингових платежів за період з грудня
2008 року - червень 2009 рік, 438965,61 грн.
решти лізингових платежів та вартість
викупу предмета лізингу ( по
залишковій вартості), зменшеної шляхом
дисконтування, 12820,31 грн. - судового
збору, які повинні бути визнані та
включені до реєстру вимог кредиторів
боржника , всього 653835,36 грн..

Пунктом 2.3.12 Договору лізингу від
20.06.2008 року № F166 передбачено, що у разі
несвоєчасного внесення будь-якого
платежу, лізингоодержувач
зобов»язувався сплатити проценти за
неправомірне користування грошовими
коштами на підставі рахунків -фактур.
Дані проценти обчислюються
відповідно до формули, яка зазначена в
п.2.3.12.

Пунктом 2.3.14 вказаного договору
сторони передбачили, що неотримання
рахунку-фактури за будь-який
лізинговий платіж не звільняє
лізингоодержувача від обов»язку
сплати даного платежу. Якщо через
встановлення вартості Лізингових
платежів в іноземній валюті
лізингоодержувач не знає еквіваленту
розміру платежу у гривні, на який він
не отримав рахунок, він зобов»язаний
заплатити платіж за курсом цієї
валюти, встановленим Національним
Банком України.

В підпункті 1 пункту 7.7 Договору
сторони узгодили, що лізингодавець має
право відмовитися від договору в
односторонньому порядку якщо
лізенгоодержувач не виконує своє
зобов»язання щодо сплати лізингових
платежів більше 30 календарних днів, в
тому числі і не виконав в цей же строк
зобов»язання щодо сплати початкового
лізингового платежу.

Відповідно до пункту 8.1 при відмові
Лізингодавця від договору згідно з
пунктами 7.3., 7.7. дія Договору
припиняється з моменту, коли
Лізингоодержувач отримав або міг
отримати письмове повідомлення
Лізингодавця про відмову від Договору.

При цьому Лізингоодержувач
зобов'язаний негайно сплатити
Лізингодавцю:

- суми Лізингових платежів, право
вимагати сплати яких уже виникло і які
залишились несплаченими, разом з
процентами за несвоєчасне внесення
будь-якого платежу згідно пункту 2,3 12;

- суми решти Лізингових платежів, які
залишилось сплатити, та вартості
викупу Предмета лізингу (по залишковій
вартості), зменшених шляхом
дисконтування. Розмір дисконту
встановлюється за достовірною
відсотковою ставкою, що діятиме на дату
повідомлення Лізингодавця про
розірвання Договору.

У разі продажу Предмета лізингу
Лізингодавцем належні до сплати суми,
зазначені в п.п 2 п.8.1. Договору будуть
зменшені на 90% суми, отриманої від
продажу Предмета лізингу, однак не
більше, ніж до розміру цих належних до
сплати сум. А у разі передачі предмета
лізингу іншому суб'єктові в
користування, ці належні до сплати суми
будуть зменшені на 90% бази для
обчислення Лізингових платежів,
встановленої у такому договорі, однак
не більше, ніж до розміру цих належних
до сплати сум.

8.2. У разі дострокового припинення
Договору у випадках, передбачених цим
Договором. Лізингодавець направляє
Лізингоодержувачу письмове
повідомлення про вилучення Предмета
лізингу. У повідомленні зазначається
дата місце та час передачі Предмета
лізингу, що вилучається. Документом, що
підтверджує вилучення Предмета
лізингу, є Акт вилучення Предмета
лізингу.

8.3. Після одержання відповідного
повідомлення Лізингоодержувач
зобов'язаний за власний рахунок
привести Предмет лізингу у придатний
стан з урахуванням нормального зносу
та у строк, вказаний Лізингодавцем в
повідомленні, повернути Предмет
лізингу Лізингодавцю у вказане ним
місце.

8.4. У разі неможливості приведення
Предмета лізингу в придатний стан,
Лізингоодержувач відшкодовує
Лізингодавцю збитки, спричинені
втратою придатного стану Предмета
лізингу, та/або упущену вигоду у разі
вилучення Предмета лізингу
Лізингодавцем.

8.5. Якщо Лізингоодержувач не поверне
Предмет лізингу відповідно до умов п.8.3.
Договору, Лізингодавець може
здійснити його перевезення на власний
розсуд за рахунок Лізингоодержувача. В
такому випадку Лізингоодержувач не має
права чинити перешкоди Лізингодавцю, в
тому числі і щодо доступу на місце
знаходження Предмета лізингу.

8.6. Ризики, пов'язані з поверненням
Предмета лізингу, у всіх випадках
покладаються на Лізингоодержувача.

8.7 За продовження утримання Предмета
лізингу Лізингоодержувач зобов'язаний
сплачувати Лізингодавцю неустойку в
розмірі трикратного щомісячного
Лізингового платежу, визначеного для
місяця, в якому повинно було відбутись
повернення Предмета лізингу за кожен
повний місяць продовження утримування
Предмета лізингу.

Крім того, Лізингоодержувач
відшкодовує Лізингодавцю всі інші
витрати, понесені Лізингодавцем у
зв'язку із вилученням, зберіганням,
продажем Предмета лізингу, припиненням
Договору та інше.

Згідно до пункту 9.1. Договору у
випадку порушення зобов'язання, що
виникає з цього Договору, винна Сторона
несе відповідальна визначену цим
Договором.

Пунктом 9.2. Договору передбачено, що
Сторона, яка порушила умови цього
Договору, повинна відшкодувати завдані
цим збитки іншій Стороні.

Листом від 03.07.2009 року № 562-232/t/0/1від
03.07.2009 року лізингодавець повідомив
Іноземне підприємство «Технопарк» про
відмовлення від договорів лізингу № F
166 від 20.06.2008 року та № F 167 від 20.06.2008 року
( частина 1 пункту 77 договорів) в
односторонньому порядку з моменту
отримання даного листа у зв»язку з тим,
що лізингодавець не виконував своїх
зобов»язань щодо сплати лізингових
платежів більше 30 календарних днів.

В листі також пропонувалося по факту
отримання цього листа підготувати
предмети лізингу та передати їх
представнику Лізингодавця в строк до
10.07.2009 року, даний лист отримано
боржником 08.07.2009 року ( том 2 грошових
вимог а.с. 129-130).

22.08.2009 року Іноземне підприємство
«Технопарк» передало Товариству з
обмеженою відповідальністю»СГ
Еквіпмент Лізинг Україна» предмет
лізингу (Самоскид Hyundai HD-270; рік
виробництва: 2008, серійний номер
КМCDBI8CP8CO24405), про що складено Акт
вилучення предмету лізинга за
Договором лізингу від 20.06.2008 року № F166.

Крім вказаних сум стягнених з боржника
за рішенням суду та процентів,
нарахованих по п.п.1 пункту 7.7 Договору
за несвоєчасну сплату лізингових
платежів, Товариство з обмеженою
відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг
Україна» також просило стягнути
витрати, понесені у зв»язку з
вилученням предмету лізингу у сумі
123740,81 грн. з яких : 25367,25 грн. боргу по
страхуванню; 16107,57 грн. витрат на ремонт
предмету лізингу; 79,68 грн. зняття з
обліку , відновлення свідоцтва, 34800,0
грн. боргу за перевезення предмету
лізингу; 480,0 грн. послуги автокрану;
6186,35 грн. по Договору зберігання №
R2/22/06/09 від 22.06.2009 року, 84.04 грн. по
Договору реєстрації; 2000,0 грн. за
вчинення виконавчого напису по
рахунку № 10 від 09.02.2010 року; 40635,92 грн.
юридичних послуг, згідно актів
виконаних робіт 38635,0 грн.

Ухвалами Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
13.02.2014 року та від 11.03.2014 року по справі
№ 34/5005/4642/2012 Товариство з обмеженою
відповідальністю «СГ Еквіпмент Лізинг
Україна», м.Київ зобов»язувалось
надати розрахунок суми грошових вимог
по договорам лізингу № F166 та F167 окремо,
з зазначенням сум боргу, стягнених по
рішенням суду; сум нарахованих за
пунктом 2.3.12 договорів; період за який
нараховані проценти за неправомірне
користування грошовими коштами;
висновки технічних експертиз;
договори , укладені з Товариством з
обмеженою відповідальністю «Амако
Україна» на сервісне обслуговування та
ремонт техніки; докази підтверджуючі
необхідність сервісного
обслуговування і строки його
проведення, акти виконаних робіт по
сервісному обслуговуванню та ремонту
техніки; докази надання послуг по
перевезенню та послуг автокрану (
договори, накладні, акти виконаних
робіт); обґрунтування підстав оплати
боржником страхових внесків після
розірвання договорів та вилучення
техніки, розрахунок страхових внесків
за час дії договорів лізингу, які не
були сплачені боржником.

Вимоги суду не виконані, а отже, грошові
вимоги не підлягають визнанню:

- у сумі 25367,25 грн. страхових
внесків, оскільки кредитором не
доведено,що страхові внески не
сплачені боржником саме на час дії
договору лізингу ( згідно до пункту 4.1
договору страхування предмета лізингу
здійснюється на весь час дії цього
Договору лізингоодержувачем і за його
власний рахунок);

- 16107,57 грн. за ремонт, 34800,0 грн. за
перевезення, 480,0 грн. -послуги
автокрану,6186,35 грн. по зберіганню
оскільки кредитором не надані первинні
документи, які б свідчили про виконання
вказаних робіт, а саме: договори, акти
виконаних робіт,накладні та інші
документи;

- 2000,92 грн. за вчинення
виконавчого напису згідно до рахунку 310
від 09.02.2010 року у зв»язку з тим, що
вказаний напис рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 27.09.2011 року по справі №
3/5005/9855/2011, залишеним без змін,
постановою Вищого господарського суду
України від 15.03.2012 року, визнаний
таким,що не підлягає виконанню;

- 40635,92 грн. за юридичні послуги,
так як вказані юридичні послуги надані
ОСОБА_4 по іншим справам, які відповідно
до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України
повинні були заявлені до стягнення
саме в тих справах.

Грошові вимоги по зняттю з обліку
( 79,68 грн.) та реєстрації (84,04 грн.)
повинні бути визнані. Оскільки згідно
до пункту 1.1 Договору від 20.06.2008 року
№F166 боржник зобов»язувався в кінці
строку дії договору придбати предмет
лізингу собі у власність за ціною,
визначеною в цьому Договорі, а при
невиконанні цього обов»язку боржником
кредитор поніс вказані витрати (163,72
грн.) по вилученню майна, які
відповідно до пунктів 8.6,9.2 Договору
покладаються на боржника.

Оскільки боржником не надані докази
своєчасної оплати рахунків: від 25.12.2008
року № 2556/6/F166, від 25.12.2008року № 2556/6/Г166,
від 25.01.2009 року № 219/7/F166, від 25.02.2009року №
747/8/F 1466, від 25.09.2009 року № 1006/9/F166, від
25.04.2009 року № 1467/10/F166, від 25.05.2009 року №
1706/11/F166, від 25.06.2009 року № 2042/12/К166, від
14.08.2008року № 1068/R/F 166 кредитором
відповідно до п.2.3.12 договору
нараховані проценти у сумі 103753,75 грн.(
розрахунок том грошових вимог 1, а.с. 84).

В матеріалах справи маються
докази надіслання боржнику копій заяв
з грошовими вимогами, які Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Райффайзен Лізинг Аваль» том грошових
вимог, а.с.105) так і Товариство з
обмеженою відповідальністю « СГ
Еквіпмент Лізинг Україна» ( том
грошових вимог 2, а.с. 130). До судового
засідання боржником, 10.12.2013 року перед
судовим засіданням надано клопотання
про відкладення судового засідання
12.12.2012 року на якому прийнята
оскаржувана ухвала, у зв»язку з участю
представника боржника в іншому
судовому засіданні.

Враховуючи викладене, колегія
суддів вважає, що боржник був обізнаний
про судове засідання господарського
суду Дніпропетровської області, яке
відбулося 12.12.2013 року та не був
позбавлений права ознайомитися з
матеріалами справи і на підставі
статті 22 Господарського
процесуального кодексу України та
пункту 4 статті 267 Цивільного кодексу
України надати свої заперечення по
грошовим вимогам кредиторів та
заявити про сплив позовної давності
саме суду першої інстанції.

А отже грошові вимоги по
процентам згідно до пункту 2.3.12
договору від 20.06.2008 року № F166 лізингу
повинні бути визнані у повному обсязі у
сумі 103753,75 грн. ( том грошових вимог 1,
а.с.84).

Всього по вказаному договору
підлягає задоволенню 757752,83 грн..

По Договору лізингу № F167 від 20.06.2008
року Товариство з обмеженою
відповідальністю « СГ Еквіпмент Лізинг
Україна» просило визнати грошові
вимоги у сумі 749652,86 грн., проценти в
розмірі 483563,94 грн. та 14440,21 грн., витрати
по сплаті судового збору.

Як вже зазначалось вище кредитор,
згідно до пункту 8.2 Договору лізингу №
F167 від 20.06.2008 року, направив на адресу
боржника лист № 562-232/t/0/1 від 03.07.2009 року
про відмову від договору та вилучення
предмету лізингу.

10.09.2009 року за Актом вилучення предмету
лізингу Товариство з обмеженою
відповідальністю «Технопарк» передало
Товариству з обмеженою
відповідальністю « СГ Еквіпмент Лізинг
Україна» Бульдозер Shantui SD 23i рік
виробництва - 2008; серійний номер SD23AA100699.

Також в заяві про грошові вимоги
кредитор вказує, що 10.09.2009 року йому був
переданий і Екскаватор Hyndai R 320LC-7; 2007
року випуску, серійний номер 90111234.

Гідромолот Kuanglim SG 2800S, 2008 року
виробництва, серійний номер KS9J34
кредитору боржником не передано до
теперішнього часу.

Згідно до пункту 3 статті 203 Цивільного
кодексу України волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Укладений між Товариством з обмеженою
відповідальністю « СГ Еквіпмент Лізинг
Україна» та Іноземним підприємством
«Технопарк» договір від 20.06.2008 року №
F167, в установленному чинним
законодавством порядку (пункт 3 статті
215 Цивільного кодексу України) не
визнався недійсним .

Згідно до статті 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов»язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Зобов»язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту,що звичайно ставляться.

На виконання умов договору №F167 від
20.06.2008 за актом приймання-передачі від
07.07.2008 товариство з обмеженою
відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг
Україна" передало іноземному
підприємству "Технопарк" наступне
майно: Бульдозер Shantui SD23 у кількості 1
шт., Ескаватор Hyundai R320LS-7 у кількості 1
шт., Гідромолот Kwanglsm SG 2800 S у кількості 1
шт. на загальну суму 2 671 350,00 грн. Предмет
лізингу отриманий представником
іноземного підприємства "Технопарк"
07.07.2008 за довіреністю ЯОЯ №145263.

Пункт 2.2. Договору визначає порядок
розрахунку та коригування лізингових
платежів.

Пункт 2.3.8. Договору встановлює порядок
та строки оплати щомісячних лізингових
платежів.

Відповідно до п. 2.3.12. Договору, у разі
несвоєчасного внесення будь-якого
платежу із платежів, передбачених п. 2.3.
Договору, лізингоодержувач
зобов'язується сплатити лізингодавцю
проценти за прострочення виконання
грошового зобов'язання на підставі
рахунків-фактур.

Відповідно до п.7.7. Договору
лізингодавець має право відмовитися
від Договору в односторонньому порядку
у випадку, зокрема, якщо
лізингоодержувач не виконує свої
зобов'язання щодо сплати лізингових
платежів більше 30 календарних днів.

03.07.2009, вих. № 562-232/t/0/1, позивач повідомив
відповідача про відмову від Договору
через обставини не оплати відповідачем
лізингових платежів протягом більш
тривалого строку, ніж передбачає п. 7.7.
Договору.

Лист про відмову від Договору
отриманий відповідачем 08.07.2009.

10.09.2009 позивач та відповідач склали акт
вилучення предмета лізингу, відповідно
до змісту якого відповідач частково
повернув позивачу предмет лізингу. В
акті вилучення предмета лізингу
значиться серійний номер предмета
лізингу - бульдозер Shаntui SD 23АА 100699, рік
виробництва: 2008.

Доказів повернення гідромолоту Kwanglim SG
2800 S, рік виробництва -2008, відповідачем
не надано.

Також, відповідно до п.7.7. Договору, у
разі відмови лізингодавця від Договору
в односторонньому прядку у випадках,
передбачених цим пунктом Договору,
сплачені лізингові платежі
лізингоодержувачу не повертаються.

Відповідно до п. 8.1. Договору при
відмові лізингодавця від Договору, в
тому числі згідно з п. 7.7. Договору,
лізингоодержувач зобов'язаний негайно
сплатити лізингодавцю:

- суми лізингових платежів, право
вимагати сплати яких уже виникло і які
залишилися несплаченими, разом з
процентами за несвоєчасне внесення
будь-якого платежу згідно п. 2.3.12.;

- суми решти лізингових платежів, які
залишилося сплатити, та вартості
викупу предмета лізингу (по залишковій
вартості), зменшених шляхом
дисконтування. Розмір дисконту
встановлюється за достовірною
відсотковою ставкою, що діятиме на дату
повідомлення лізингодавця про
розірвання Договору. У разі продажу
предмета лізингу лізингодавцем
належні до сплати суми будуть зменшені
на 90% суми, отриманої від продажу
предмета лізингу, однак не більше, ніж
до розміру цих належних до сплати сум. А
у разі передачі предмета лізингу
іншому суб'єктові в користування, ці
належні до сплати суми будуть зменшені
на 90% бази для обчислення лізингових
платежів, встановленої у такому
договорі, однак не більше, ніж до
розміру цих належних до сплати сум.

Оскільки, відмова від договору лізингу
від 20.06.2008 року лізингодавця сталася з
причини невиконання умов договору
лізингоодержувачем, а, як зазначалось
вище договір не визнано недійним в
установленому чинним законодавством
порядку, умови його повинні
виконуватись сторонами у
відповідності до вимог наведених
статей 525,526 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що грошові вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю « СГ
Еквіпмент Лізинг Україна» які
нараховані кредитором згідно до умов
договору підлягають задоволенню у
сумі 749652,86 грн. лізингових
платежів,483563,94 грн. та 14440,21 грн. -
проценти за простроченя грошового
зобов»язання, 1550373,0 грн. решти
лізингових платежів та вартість
викупу предмета лізингу ( по
залишковій вартості), зменшених шляхом
дискотування; 163,72 грн. (79,68 грн.+84,04 грн.)
витрати зняття з обліку ( відновлення
свідоцтва), всього 2798193,64 грн.

В решті грошових вимог, а саме: 25367,25 грн.
витрат за договором добровільного
страхування за період з 31.08.2009 року по
03.08.2012 рік ( після розірвання договору
лізингу,16107,57 грн. - витрат на ремонт,
34800,0 грн.- витрат по перевезенню, 480 грн. -
послуги автокрану,6186,35 грн. -витрат по
зберіганню, 40635,92 грн. - витрат по
вчиненню виконавчого напису та
юридичні послуги повинні бути
відхилені, з підстав, які були
викладені при розгляді вказаних вимог
по договору № F166 від 20.06.2008 року.

Грошові вимоги на суму 26026,14 грн.
судового збору у справі № 30/5005/5812/2012
визнанню не підлягають, так як
зазначалось вище рішення та постанова
попередніх інстанцій по даній справі
були скасовані касаційною інстанцією.

Щодо кредиторських вимог Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ слід
зазначити наступне.

Згідно до п.1.2 статті 14 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження
у справі про банкрутство, протягом
тридцяти днів від дня опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення провадження
у справі про банкрутство зобов»язані
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Вимоги конкурсних кредиторів, що
заявлені після закінчення строку
встановленого для їх подання , або не
заявлені взагалі не розглядаються і
вважаються погашеними, про що
господарський суд зазначає в ухвалі
якою затверджує реєстр вимог
кредиторів. Зазначений строк є
граничним і відновленню не підлягає.

Як вже зазначалось вище 01.09.2012 року в
газеті «Урядовий кур»єр» №157 було
опубліковано оголошення про порушення
провадження у справі № 34/5005/4642/2012 про
банкрутство Іноземного підприємства
«Технопарк».

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ звернулось до
господарського суду Дніпропетровської
області по пошті 28.09.2012 року у
відповідності до частини 8 статті 11
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», якою
встановлено, що кредитор, за заявою
якого порушено провадження у справі
про банкрутство, має право заявити
додаткові майнові вимоги до боржника у
межах строку, встановленого у статті 14
цього Закону, та просить стягнути борг
у сумі 8454243,91 грн. по восьми договорам
фінансового лізингу № L 1730-02/08, № L
1731-02/08, № L 1732-02/08, № L 1733-02/08, № L 1734-02/08, № L
1735-02/08, № L 1736-02/08, № L 1738-02/08, положення
яких є подібними.

Пунктом 1.1. Договорів сторони узгодили,
що Лізингодавець на підставі
договорів купівлі-продажу (поставки)
зобов'язався придбати у свою власність
та передати на умовах фінансового
лізингу, без надання послуг з
управління та технічної експлуатації,
у тимчасове володіння та користування
за плату майно, найменування, технічний
опис, модель, рік випуску, ціна одиниці,
кількість і загальна вартість якого
визначаються в Специфікації (Додаток
№2 до Договорів лізингу), а
Лізингоодержувач зобов'язався
прийняти предмети лізингу та
сплачувати лізингові платежі на умовах
цих Договорів.

На виконання умов вищеозначених
Договорів, кредитор (Лізингодавець)
придбав предмети лізингу за договорами
купівлі-продажу та передав їх у
тимчасове володіння та користування
боржнику (Лізингоодержувачу), що
підтверджується підписаним
представниками Сторін актами
приймання-передачі предметів лізингу.

Між тим, боржник свої зобов'язання за
Договорами виконував неналежно,
порушуючи порядок та строки сплати
лізингових платежів, у зв»язку з чим
сторони виклали договори у новій
редакції від 28.02.2012 року..

Згідно пункту 1.2 Договорів лізингу
строк лізингу складається з Періодів
лізингу, зазначених в Графіку
лізингових платежів (додаток №1 до
Договорів лізингу) та не може бути
менше одного року. Додаток №1 до
кожного Договору лізингу - Графік
лізингових платежів (надалі - Графік) є
його невід'ємною частиною, у
відповідності з пунктом 9.4 Договору
лізингу.

Пунктами 4.1 та 4.2 Договору лізингу
встановлено, що лізингові платежі
складаються з авансового лізингового
платежу та поточних лізингових
платежів, що включають суму, яка
відшкодовує частину вартості Предмета
лізингу, та комісію Лізингодавця
(кредитора). Розмір поточного
лізингового платежу за певний період
лізингу зазначається в Графіку.

Згідно з Загальними умовами
фінансового лізингу (додаток № 4 до
Договору лізингу) (надалі - Загальні
умови) Лізингоодержувач (боржник)
сплачує поточні лізингові платежі
щомісяця авансом до 8 числа поточного
місяця на підставі рахунку
Лізингодавця (кредитора), направленого
на вказану в Договорі електронну
адресу Лізингоодержувача або за
допомогою факсимільного зв'язку. При
чому, у разі неотримання рахунку
Лізингодавця (кредитора) до 5 числа
поточного місяця Лізингоодержувач
(боржника) зобов'язаний звернутися до
Лізингодавця (кредитора) та отримати
свій рахунок самостійно. В цьому
випадку Лізингоодержувач (боржник)
зобов'язаний оплатити рахунок до 10
числа поточного місяця (пункт 5.3
Загальних умов).

З пункту 5.4 Загальних умов вбачається,
що Лізингоодержувач (боржник) сплачує
поточні лізингові платежі починаючи з
першого періоду лізингу. При цьому,
першим періодом лізингу вважається
календарний місяць, що слідує за
місяцем в якому Предмет лізингу був
переданий Лізингоодержувачу (боржнику)
за Актом приймання-передачі. Зазначені
у Графіку порядкові номери періодів
лізингу відповідають календарним
місяцям, які слідують за першим
періодом лізингу в прямому порядку.

Пунктом 4.9. Договору лізингу
передбачено, що для розрахунку розміру
лізингових платежів у гривні, сторони
обрали валюту - долар США. При цьому всі
визначені цим Договором платежі, за
виключення компенсації відсотків за
фінансування придбання Предмета
лізингу, Лізингоодержувач сплачує за
правилами, наведеними в Графіку.

У Графіку сторони домовились, що
зазначений в цьому Графіку розмір
поточних лізингових платежів у гривні
розраховується за курсом НБУ до
обраної згідно Договору іноземної
валюти на перший робочий день першого
лізингового періоду, а у випадку зміни
на день складання рахунку Лізингодавця
за другий та наступні лізингові
періоди встановленого НБУ курсу гривні
до обраної згідно Договору іноземної
валюти, зазначені в цьому Графіку
лізингові платежі за кожний з періодів
лізингу змінюються пропорційно зміні
курсу на день складання рахунку за
відповідний лізинговий період.

Відповідно до пунктів 6.1,6.3. Загальних
умов Лізингодавець (позивач) має право
в односторонньому порядку змінити суму
лізингових платежів у наступних
випадках (включаючи, але не
обмежуючись):

6.1.1. У випадку зміни встановленого
на день укладення Договору розміру
ставки USD LIBOR на період 3 місяць, розмір
комісії змінюється відповідно за
кожний з періодів лізингу починаючи з
такого чергового періоду лізингу. При
цьому для визначення LIBOR на період 3
місяці застосовується календарний
квартал.

Розмір лізингових платежів
зазначається у відповідному рахунку
Лізингодавця (Кредитора) та підлягає
сплаті Лізингоодержувачем (боржником)
у безспірному порядку.

Тобто, у випадку зміни встановленого
Національним Банком України курсу
гривні до іноземної валюти, а також
ставки фінансування на період 1 місяць
відбувається зміна розміру визначених
у Графіку лізингових платежів.
Розрахована таким чином сума підлягає
сплаті Лізингоодержувачем (боржником).

Згідно з частиною 2 статті 7 Закону
України «Про фінансовий лізинг»
Лізингодавець має право відмовитися
від договору лізингу та вимагати
повернення предмета лізингу від
Лізингоодержувача у безспірному
порядку на підставі виконавчого напису
нотаріуса, якщо Лізингоодержувач не
сплатив лізинговий платіж частково або
у повному обсязі та прострочення
сплати становить більше 30 днів.

Пунктом 4. частини 1 статті 10 Закону
України «Про фінансовий лізинг»
встановлює, що Лізингодавець має право
вимагати розірвання договору та
повернення предмета лізингу у
передбачених законом та договором
випадках.

Крім того, правове закріплення
можливості такої поведінки сторони
міститься в пунктах 1 і 2 статей
611, 615 та частині 2 статті 598
Цивільного кодексу України.

Відповідно до підпункту 6.1.2. пункту 6.1.
Договору Лізингодавець має право
достроково, в односторонньому порядку
розірвати Договір фінансового лізингу
та/або вилучити у Лізингоодержувача
Предмет лізингу у безспірному порядку,
у випадках, коли Лізингоодержувач,
зокрема, не сплатив лізинговий платіж
(частково або у повному обсязі) та
прострочення сплати становить більше 30
днів.

Умови, за яких Лізингодавець може
достроково в односторонньому порядку
розірвати Договір фінансового лізингу,
закріплені у розділі 6 Договорів.
Зокрема, Лізингодавець набуває такого
права у разі не сплати лізингових
платежів та прострочення сплати
складає більше 30 днів. Відповідно до
п.6.2 у такому випадку Лізингодавець
письмово повідомляє про це
лізингоодержувача, що і було зроблено
ТОВ «Райффайзен Лізинг Аваль» у листах
за вих. №705-03/10 та №706-03/10 від 31.03.2010р.
Таким чином ТОВ «Райффайзен Лізинг
Аваль» в односторонньому порядку
відмовилось від Договорів фінансового
лізингу від 01.02.2008 р. в редакції від
28.02.2009 р, оскільки ІП «Технопарк»
порушило свої зобов'язання, не
виконавши умови Договорів. У постанові
Вищого господарського суду України
від 15.03.2012р. у справі №3/5005/9855/2011р.
зазначено, що означені Договори
припинили свою дію з 30.04.2010року.

Листами за вих. №705-03/10 та №706-03/10 від
31.03.2010р. Кредитор повідомив Боржника
про наявність заборгованості за
Договорами та відмову від Договорів у
випадку несплати заборгованості у
встановлені строки. У зв'язку із
несплатою заборгованості,
Лізингодавець відмовився від
Договорів з 30.04.2010року.

Згідно із пунктом 6.4. Договору, у разі
припинення або розірвання цього
Договору та/або вилучення Предмета
лізингу всі витрати, пов'язані з
вилученням Предмета лізингу та його
подальшою реалізацією здійснюються за
рахунок Лізингоодержувача або
відшкодовуються Лізингодавцю
Лізингоодержувачем в повному обсязі.

Згідно пунктів 8.1.17 Загальних умов
фінансового лізингу (додаток № 4 до
Договору) у разі дострокового
припинення Договору Лізингоодержувач
зобов'язаний повернути предмет лізингу
та сплатити Лізингодавцю платежі,
визначені пунктами 10.3.2. цих Загальних
умов.

Пунктом 10.3.2 Загальних умов фінансового
лізингу (додаток № 4 до Договору)
встановлено, що у разі дострокового
припинення Договору Лізингоодержувач
зобов'язаний сплатити Лізингодавцю
наступні платежі:

1) комісію за дострокове
припинення Договору в розмірі 2% від
суми непогашеної вартості Предмету
лізингу, визначеної за правилами ч.5
п.п.10.3.2. цих Загальних умов;

2) нараховані за Договором штрафні
санкції (штраф, пеня);

3) суми, які відшкодовують витрати
Лізингодавця та не були сплачені
Лізингоодержувачем;

4) заборгованість по поточних
лізингових платежах та нарахованих
штрафних санкціях;

5) суму непогашеної вартості
Предмета лізингу зазначену в Графіку
для лізингового періоду, в якому має
місце дострокове припинення Договору,
та змінену за визначеними в Договорі та
додатках до нього (Загальні умови,
Графік) правилами.

Наведене також кореспондується із
пунктом 5.8. Договору фінансового
лізингу, за яким у разі вилучення у
Лізингоодержувача Предмета лізингу
та/або розірвання Договору
Лізингоодержувач крім визначених
Договором платежів, відшкодовує
Лізингодавцю завдані збитки, зокрема
проценти по кредитним договорам
(договору), які сплачує Лізингодавець з
суми загальної заборгованості
Лізингоодержувача за цим Договором.

Отже, після розірвання Договору
фінансового лізингу, на боржника
покладається обов'язок сплати суми
заборгованості, визначеної за умовами
такого договору, зокрема, пункт 10.3.2.
Загальних умов фінансового лізингу.

З наведених підстав підлягають
визнанню грошові вимоги за договором
фінансового лізингу №L1730-02/08 від 28.02.2009
року у сумі 2185893,96 грн. з таких підстав.

27.09.2010 року рішенням господарського
суду Дніпропетровської області у
справі №14/263-10 задоволено позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» (надалі також іменується
Кредитор) до Іноземного підприємства
«Технопарк» (надалі також іменується
Боржник), вирішено стягнути з Боржника
806 060,69 грн. основного боргу за
договором фінансового лізингу №L1730-02/08
від 28.02.2009 року, 8060,00 грн. витрат по
сплаті державного мита, 236,00 грн. витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, а разом 814 356,69 грн.

Постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
07.12.2010 року рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 27.09.2010
року у справі №14/263-10 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 02.03.2011 року постанову
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 07.12.2012 року та
рішення господарського суду м. Києва
від 27.09.2010 року у справі №14/263-10 залишено
без змін.

Станом на 28.09.2012 року переданий
Іноземному підприємству «Технопарк»
предмет лізингу боржником не
повернутий та всупереч відмови
кредитора від Договору у зв'язку із
прострочення сплати лізингових
платежів більше 30 днів, вчиненню
приватним нотаріусом Київського
міського нотаріального округу ОСОБА_11
виконавчого напису від 22.04.2010р.,
реєстровий №904, про повернення
переданого на умовах договору
фінансового лізингу №L1730-02/08 від 28.02.2009
року предмету лізингу «Екскаватору
гусеничного Hyundai R320LC-7, 2007 р.в. серійний
№90111111 у кількості 1 шт. та гідромолоту
KWANGLIM SG3300S, 2007 р.в., серійний №RD07A08»
Боржник ухиляється від виконання
вказаного виконавчого документу.

Як вбачається із рішення
господарського суду Дніпропетровської
області у справі №14/263-10 від 27.09.2010 року,
стягнення заборгованості за поточними
лізинговими платежами у розмірі 806060,69
грн. відбувалося з восьмого по
дев'ятнадцятий лізингові періоди, що
згідно узгодженого сторонами Графіку
платежів (Додаток №1 до Договору)
відповідає лютому 2009 року - лютому
2010року.

У зв'язку із невиконанням боржником
рішення суду та несплатою означеною
безспірної заборгованості,
Лізингодавець керуючись положеннями
підпункту 6.1.2. пункту 6.1. Договору та
частини 2 статті 7 та пункту 4 частини 1
статті 10 Закону України «Про
фінансовий лізинг» відмовився від
Договору фінансового лізингу з
01.05.2012року, що відповідає початку
двадцятого лізингового періоду.

Таким чином, боржником залишилися
несплаченою в тому числі, передбачена
підпунктом 5 пункту 10.3.2. Загальних умов
фінансово лізингу, заборгованість
Лізингоодержувача зі сплати суми
непогашеної вартості Предмета лізингу
зазначену в Графіку для лізингового
періоду, в якому має місце дострокове
припинення Договору, та змінену за
визначеними в Договорі та додатках до
нього (Загальні умови, Графік)
правилами, що складає індексацію 1111267,9
грн.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу
України, передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми.

Станом на 28.09.2012 року, рішення
господарських суду боржником не
виконано, борг за Договором
фінансового лізингу у розмірі 814 356,69
грн. не погашено. Окрім цього,
Боржником не повернуто предмет лізингу
та не сплачено його індексовану
вартість у розмірі 1111 267,90 грн., що
визначена станом на 01.05.2010року
відповідно до умов договору.

А отже інфляційні витрати з суми боргу
814356,69 грн. за період з 07.12.2010 року по
27.05.2012 рік становлять 47232,69 грн., 3%
річних 36010,18 грн., підлягають визнанню, а
з непогашеної індексованої вартості
предмету лізингу у розмірі 1111267,9 грн. за
період з 01.05.2010 року по 27.05.2012 рік
інфляційні витрати які складають 107792,99
грн., 3% - 69233,51 грн. підлягають
відхиленню, оскільки листом від 31.03.2010
року кредитор вимагав повернення
майна предмету лізингу. Доказів
звернення до боржника з грошовими
вимогами в цій частині за вказаний
період, боржник не надав.

Всього за вказаним договором повинно
бути визнано 814356,69грн.+ 1111267,9
грн. + 47232,69грн. + 36010,18грн. = 2008867,46грн.

За договором фінансового лізингу №
L1731-02/08 від 28.02.2009 року слід визнати
грошові вимоги за рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 30.09.2010 року, залишеним без
змін постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
21.12.2010 року у справі № 1/281-10 у сумі 686848,94
грн., 34342,45 грн. - індекс інфляції за
період з 21.12.2010 року по 27.05.2012 року та
29581,55 - 3% річних за період з 21.12.2010 року по
27.05.2012 року.

Всього підлягають стягненню 686848,94 грн.
+34342,45 грн. +29581,55 грн.=750772,94 грн.

Щодо 668376,91 грн. індексованої вартості
предмету лізингу станом на 01.05.2010 року,
та нарахованих на вказану суму 33418,85
інфляції та 28785,99 грн. - 3% річних за
період з 21.12.2010 року по 27.05.2012 року,
нарахованих за прострочку погашення
індексованої вартості предмету
лізингу слід зазначити,що у визнанні
вказаних грошових вимог слід
відмовити, оскільки предмет лізингу -
екскаватор Hyundai R3ZOLC - 7 (2007 року випуску)
за вказаним договором був повернутий
лізингодавцю.

За договором № L1732-02/08 від 28.02.2009 року
повинні бути визнані грошові вимоги
за рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 23.09.2010
року, залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 05.04.2011 року у
справі № 28/358-10 у сумі 352973,23 грн., 5707,82
грн. індекс інфляції та 12285,5 грн. 3%
річних, нарахованих за період з 05.04.2011
року по 27.05.2012 року, всього 370967 грн.

Крім цього, як пояснив кредитор
боржнику по вказаному договору був
виставлений рахунок від 30.05.2011 року №
L1732-02/08/r1-002 на загальну суму боргу в
розмірі 959854,33 грн. в тому числі і
визнану судом ( 370967,0 грн.) решту
грошових вимог по вказаному рахунку
слід відмовити, так як кредитором не
наданий розрахунок та підстави
нарахування боргу.

За договором № L 1733-02/08 від 28.02.2009 року
повинні бути визнані грошові вимоги у
сумі 432622,86 грн. за рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 17.08.2010 року по справі №
35/212-10, залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 09.11.2010 року,
нараховані за період з 09.11.2010 року по
27.05.2012 рік, 24313,31 індекс інфляції та 18542,10
грн. 3% річних, всього 475478,27 грн.

Кредитором боржнику направлений
рахунок від 30.05.2011 року № L1733-02/08/r1-004 на
загальну суму боргу боржника 756143,83 грн.
( в тому числі і визнану судом у
розмірі 475478,27грн.), оскільки по решті
грошових вимог кредитором не наданий
розрахунок та підстави нарахування
боргу, грошові вимоги в цій частині
задоволенню не підлягають.

За договором № L1734-02/08 від 28.02.2009 року
повинні бути визнані 657719,18 грн. за
рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 02.11.2011
року у справі № 5005/797/2011, та нараховані
за період з 15.11.2011 року по 27.05.2012 рік -
4604,03 грн. індекс інфляції, 10541,53 грн. - 3%
річних. Всього 672864,74 грн.

За договором № L 1735-02/08 від 28.02.2009
року слід визнати грошові вимоги за
рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 21.06.2012
року у справі № 15/7-10 у сумі
451902,44грн., ( з яких 34044,05 грн. пеня).

Кредитором боржнику направлений
рахунок від 30.05.2011 року № L1735-02/08/r1-003 на
суму 829675,32 грн., що фіксує загальну суму
боргу ( з урахуванням стягненої за
рішенням суду у розмірі 451902,44 грн.,
решту грошових вимог 377773,0 грн., слід
відхилити так як кредитором не наданий
розрахунок та підстави нарахування
боргу).

За договором № L 1736-02/08 від 28.02.2009 року
визнаються грошові вимоги за рішенням
господарського суду Дніпропетровської
області від 27.09.2010 року, залишеним без
змін постановою Дніпропетровського
апеляційного господарського суду від
07.12.2010 року у справі № 14/262-10 у сумі 382140,6
грн.; нарахованих за період з 07.12.2010
року по 27.05.2012 року - 22164,15 грн. індекс
інфляції, 16897,94 грн. - 3% річних, всього
421202,69 грн.

Щодо грошових вимог кредитора на суму
743378,08 грн. за виставленим кредитором
боржнику рахунку № L1736-02/08/r1-002 від
30.05.2011року то з пояснень кредитора
вбачається , що частина вказаної суми
складається з 382140,6 грн. стягнутих за
вказаним рішенням суду, 16897,94 грн. 3%
річних, 22164,15 грн.,- 3% річних, (421202,69грн.), а
всього із загальної суми боргу 322176,0
грн., кредитором не надано розрахунку
суми, період нарахування, підстави
нарахування, у зв»язку з чим вказана
сума не підлягає визнанню.

За договором № L 1738-02/08 від 28.02.2009 року
підлягає визнанню стягнена з боржника
за рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 21.09.2010
року, залишеним без змін постановою
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду від 25.11.2010 року у
справі № 14/218-10 сума 357588,69 грн.,
нараховані за період з 25.11.2010 року по
27.05.2012 рік - 20740,14 грн. індекс інфляції та
16164,97 грн. - 3% річних, всього 394493,8 грн.

Щодо грошових вимог за рахунком
кредитора № L1738-02/08/r1-003 від 30.05.2011 року
на суму 681155,03 грн. слід зауважити, що
відповідно до пояснень кредитора в неї
увійшов весь розмір грошових вимог
боржника за вказаним договором, за
винятком визнаної суми (394493,8 грн.) 286662,0
грн. по зазначеному рахунку повинні
бути відхилені, оскільки кредитором не
наданий розрахунок грошових вимог на
дану суму, період розрахунку, та
підстави нарахування вказаної суми.

Враховуючи викладене, сума грошових
вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Райффайзен Лізинг
Аваль» по зазначеним договорам №№
L1730-02/08; L1731-02/08; L1732-02/08; L1733-02/08; L1734-02/08;
L1735-02/08; L1736-02/08; L1738-02/08 від 28.02.2009 року
склала 5546550,0 грн., з яких пені - 34044,05 грн.(
справа № 35/122-10) +34044,05 грн. ( справа №
15/7-10).

Також підлягають внесенню до реєстру
6739 грн. судових витрат.

З огляду на викладене, колегія суддів
вважає, що ухвала господарського суду
Дніпропетровської області від 12.12.2013
року у справі № 34/5005/4642/2012 підлягає
зміні.

Судовий збір покладається на сторони
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський суд
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Іноземного
підприємства "Технопарк", м.
Дніпропетровськ - задовольнити
частково.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 12.12.2013
року у справі № 34/5005/4642/2012- змінити,
виклавши резолютивну частину в
наступній редакції:

«Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 12.12.2013
року по справі № 34/5005/4642/2012 (суддя
Примак С.А.), порушеною за заявою
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ до боржника Іноземного
підприємства "Технопарк", м.
Дніпропетровськ про визнання
банкрутом, було відмовлено Іноземному
підприємству "Технопарк" у задоволенні
клопотання від 10.12.2013 року про
зобов»язання розпорядника майна
направити реєстр вимог кредиторів
боржнику для розгляду; затверджено
реєстр вимог кредиторів Іноземного
підприємства "Технопарк" з вимогами
наступних кредиторів:

І черга задоволення:

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ - основний борг - 6739,0 грн.

ІІ черга задоволення: вимоги відсутні.

ІІІ черга задоволення:вимоги відсутні.

IV черга задоволення:

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "СГ Еквіпмент Лізинг
Україна", м. Київ - основний борг - 2798193,64
грн.;

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ - основний борг - 5478462,0
грн.;

V черга задоволення: вимоги відсутні.

VI черга задоволення:

- Товариство з обмеженою
відповідальністю "Райффайзен Лізинг
Аваль", м. Київ - 68088,10 грн.

Загальна сума грошових вимог визнаних
господарським судом становить 8351482,74
грн.».

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку у двадцятиденний
строк до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови виготовлено та
підписано 14.04.2014 року.

Головуючий суддя
О.М.Лисенко Суддя О.В.Джихур
Суддя О.М.Виноградник