ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2014 р.Справа № 922/5134/13

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Добрелі Н.С.

при секретарі судового засідання
Савукова М.Ю.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Енергомашспецсталь", м.
Краматорськ до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Транстерміналсервіс-2000", м. Харків ,
Приватного підприємства "Рест-профі", м.
Харків третя особа, що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Інтертранслогістік", м. Харків про
визнання недійсним договору за участю
представників:

позивача - Чумаков М.В., за довіреністю
№ 17/640 від 29.04.2011 року;

відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") - не з`явився;

відповідача (ПП "Рест-профі") - не
з`явився;

третьої особи, зо не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів ТОВ
"Інтертранслогістік" - Поддашкіна О.Ю.,
за довіреністю від 21.01.2013 року;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Енергомашспецсталь" звернулось до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Транстерміналсервіс-2000" та Приватного
підприємства "Рест-профі" про визнання
договору купівлі - продажу № 120402 від
02.04.2012 року недійсним з моменту його
укладення. Судові витрати позивач
просить суд покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на
момент укладення договору № 120402 від
02.04.2012 року, майно Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Транстерміналсервіс-2000" не належало, у
зв"язку з чим, останній не мав права
передавати дане майно у власність
Приватного підприємства "Рест-профі".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 18 грудня 2013
року було прийнято вказану позовну
заяву, порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 20 січня 2014
року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 13.01.2014 року від
представника позивача надійшли
пояснення по справі (вх. № 708) разом із
документами. В своїх поясненнях
позивач вказує на те, що на дату
укладення договору № 120402 від 02.04.2012
року станок, право власності на який,
передавалося відповідачу (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") відповідачу
(ПП "Рест-профі"), останньому не належав
та був переданий 17.07.2008 року ТОВ
"Інтертранслогістік" у власність
позивачу у відповідності до умов
договору № 15/1018 від 08.07.2008 року та
оплачений у повному обсязі згідно
платіжних доручень № 44171 від 08.07.2008
року, № 19091 від 10.07.2008 року. Факт
передачі станка підтверджується
видатковою накладною №РН-0000016 від
17.07.2008 року, підписаною уповноваженими
представниками сторін. Таким чином,
позивач вважає, що відповідач (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") на момент
укладення договору № 120402 від 02.04.2012
року правом передачі права власності
на станок не володів, а договір був
укладений з порушенням ст.ст.
316-317,319,655,658 ЦК України.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 17.01.2014 року від
представника позивача надійшли
доповнення до пояснень до позовної
заяви (вх. № 1580), в яких зазначає про те,
що факт поставки ТОВ
"Інтертранслогістік" станка по
видатковій накладній №РН-0000016 від
17.07.2008 року підтверджується рішенням
господарського суду Харківської
області від 08.08.2011 року по справі №
5023/3763/11, яке було залишено без змін
постановами Харківського апеляційного
господарського суду від 27.10.2011 року та
Вищого господарського суду України від
27.12.2011 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 17.01.2014 року від
відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") надійшло
клопотання (вх. № 1510) про залучення до
участі у справі в якості третьої особи,
що не заявляє самостійних вимог на
предмет спору Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтертранслогістік".
В своєму клопотанні відповідач (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") зазначає про
те, що за доводами позову ТОВ
"Інтертранслогістік" зобов"язалось
поставити на адресу позивача продольно
- фрезерний станок моделі № 6620, зав. № 20,
1971 року випуску, б/у виробництва
Ульянівського заводу тяжковий та
унікальних станків. Позивач вважає, що
таким чином набув право власності на
зазначене майно, що фактично не
відповідає дійсності, спростовується
матеріалами справи та суперечить
Закону. За твердженням відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") факт
підписання видаткової накладної
жодним чином не свідчить про перехід
права власності на предмет
оскаржуваного договору та явно
суперечить умовам наданого до позову
договору від 18.06.2008 року, укладеного між
ТОВ "Інтертранслогістік" та позивачем.
Фактично за умовами наданого позивачем
договору право власності на станок
переходить після завершення ТОВ
"Інтертранслогістік" робіт з доведення
до робочого стану станку та
підтверджується за умовами договору
виключно актом виконаних робіт, якого
до позову не надано. Позивач вважає, що
право власності на продовольно -
фрезерний станок моделі № 6620, зав. № 20,
1971 року випуску, б/у виробництва
Ульянівського заводу тяжовий та
унікальних станків до позивача згідно
рішення господарського суду
Харківської області № 5023/3763/11, так і
умов наданого позивачем договору - не
перейшло, оскільки фактично позивач
акт приймання - передачі підписати
відмовився, договір достроково
розірвав, вартість товару стягнув на
свою користь. Враховуючи викладене,
відповідач (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") вважає, що
рішення по даній справі безпосередньо
зачіпає права та обов"язки продавця,
тобто ТОВ "Інтертранслогістік" за
розірваним позивачем згідно рішення
суду договором.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 17.01.2014 року від
відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") надійшло
клопотання (вх. № 1511) про відкладення
розгляду справи, у зв"язку із
зайнятістю представника відповідача
(ТОВ "Транстерміналсервіс-2000") в іншому
судовому засіданні. В обґрунтування
свого клопотання надав копію повістки
про виклик до суду в справі.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 20.01.2014 року
клопотання відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") про залучення
до участі у справі третьої особи, що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору ТОВ "Інтертранслогістік"
задоволено; залучено до участі у справі
в якості третьої особи , що не заявляє
самостійних вимог на предмет спору ТОВ
"Інтертранслогістік"; клопотання
відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") про
відкладення розгляду справи
задоволено судом; розгляд справи
відкладено на 03.02.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 27.01.2014 року від
представника позивача надійшли
доповнення до пояснень до позовної
заяви (вх. № 2647), в яких зазначено про те,
що відповідач (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") на момент
укладення договору № 120402 від 02.04.2012
року правом передачі права власності
на станок не володів, а договір був
укладений з порушенням ст.ст.
316-317,319,655,658 ЦК України.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 27.01.2014 року від
представника позивача надійшли
доповнення до пояснень до позовної
заяви (вх. № 3327).

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 03.02.2014 року
представник позивача супровідним
листом (вх. № 3445) надав докази
направлення копії позовної заяви та
доданих до неї документів третій особі.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 03.02.2014 року від
представника відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") надійшов
зустрічний позов (вх. № 3390).

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 03.02.2014 року
відповідач (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") надав
клопотання про відкладення розгляду
справи, у зв"язку із зайнятістю
представника відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") в іншому
судовому засіданні. Також відповідач
(ТОВ "Транстерміналсервіс-2000") зазначає
про те, що ним було подано зустрічну
позовну заяву, та просить суд прийняти
її до розгляду.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 03.02.2014 року від
представника відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") надійшли
заперечення на позов, в яких відповідач
(ТОВ "Транстерміналсервіс-2000") зазначає
про те, що у позивача відсутні жодні
підстави стверджувати про наявність у
позивача права власності за договором
купівлі - продажу від якого позивач, як
покупець відмовився, стягнувши на свою
користь вартість товару, у зв"язку з чим
просить суд в задоволенні позову
відмовити.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 03.02.2014 року від
представника третьої особи (ТОВ
"Інтертранслогістік") надійшли
заперечення на позов, в яких зазначено
про те, що правовою підставою володіння
станком позивачем свого часу був
договір № 15/1018 від 18.06.2008 року, від якого
позивач відмовився згідно рішення суду
№5023/3763/11 (яке додається до заперечень) з
одночасним стягненням всієї суми його
попередньої оплати, як повної вартості
товару. Тобто не існує жодних правових
підстав, з якими закон пов"язує перехід
права власності за договором купівлі -
продажу.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 03.02.2014 року
було задоволено клопотання
відповідача "Транстерміналсервіс-2000"
про відкладення розгляду справи,
розгляд справи відкладено на 11.02.2014
року.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 04.02.2014 року
було повернуто без розгляду зустрічну
позовну заяву відповідача
"Транстерміналсервіс-2000" ( вх.. №3390) на
підставі п.4.ст.63, ст.. 86 ГПК України.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 07.02.2014 року від
представника 3-ї особи яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ТОВ фірма»
Інтертранслогістик» надійшли
додаткові заперечення.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 10.02.2014 року від
представника позивача надійшли
заперечення на відзив.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 10.02.2014 року від
відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") надійшла
зустрічна позовна заява (вх. № 4561), в
якій відповідач (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") просить суд
зобов"язати позивача підписати з
відповідачем (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") договір
(оферти) № 120427.1 від 27.04.2012 року, що
регулює правові зв"язки із власником
продовольно - фрезерного станку моделі
6620 зав. № 20,1971 року випуску, виробництва
Ульянівського заводу важких та
унікальних станків.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 11.02.2014 року
було повернуто без розгляду зустрічну
позовну заяву відповідача
"Транстерміналсервіс-2000" ( вх. №4561) на
підставі ст.60 ,п.5.ст.63, ст. 86 ГПК України.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 13.02.2014 року від
представника позивача надійшли
додатки до заперечень на відзив на
позовну заяву (вх. № 5179), в яких позивач
зазначає про те, що право власності на
спірний станок у відповідності до п. 9.5
договору № 15/1018 від 18.06.2008 року перейшло
від відповідача
("Транстерміналсервіс-2000") позивачу у
момент передачі відповідачем
("Транстерміналсервіс-2000") самого
станка, а також товарно - супровідних
документів, вказаних в п. 9.2 договору.
Також, позивач зазначає про те, що
приймаючи до уваги наявність у
договорі декількох зобов`язань
відповідача ("Транстерміналсервіс-2000"),
сторони при його укладенні в п. 9.4
зазначили про те, що зобов`язання
відповідача ("Транстерміналсервіс-2000")
передати товар та виконати роботи
позивачу вважається виконаною після
підписання акта виконаних робіт на
території позивача, тобто узгодили
момент з якого позивач буде вважатися
таким, що виконав свої зобов`язання за
договором належним чином та в повному
обсязі. Крім того, позивач вказує на те,
що положеннями Цивільного кодексу
України не передбачено автоматичного
повернення у власність продавця майна
у разі стягнення з останнього покупцем
вартості такого майна через неналежне
виконання продавцем своїх зобов"язань
за договором з підстав, вказаних у
договорі.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 13.01.2014 року
представник позивача надав клопотання
про продовження строку розгляду справи
на 15 днів за межі встановлені ст. 69 ГПК
України.

Через канцелярію господарського
суду Харківської області від
представника позивача надійшло
клопотання (вх. № 5220) про проведення у
справі № 922/5134/13 судової технічної
експертизи. В обґрунтування свого
клопотання позивач посилається на
неможливість ідентифікації станка,
який був переданий у власність
відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") за договором
купівлі - продажу № 120402 від 02.02.2012 року
та станка, який було передано за
договором купівлі - продажу № 15/1018 від
18.06.2008 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 13.02.2014 року від
представника відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") надійшли
заперечення (вх. № 5280) на клопотання
позивача про призначення у справі
судової технічної експертизи. В своїх
запереченнях відповідач (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") вказує на те,
що з предмету договору купівлі -
продажу від 02.04.2012 року № 120402
вбачається, що право власності до ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000" перейшло від
ПП "Рест-Профі" на продольно - фрезерний
станок моделі 6620 заводський № 20, 1971
року випуску у комплекті зі столом
6300х2000мм та 4фрезерні головки, який був у
застосуванні, виробництва
Ульянівського заводу важких та
унікальних станків у кількості 1 шт.
Крім того, згідно п. п. 3.1.2, 3.3.4, 8.1
договору зазначено, що місце
знаходження товару: ЦРМП розташованих
на території заводу ПАТ
"Енергомашспецсталь" м. Краматорск.
Відповідно до договору купівлі -
продажу № 15/1018 від 18.06.2008 року, що був
укладений між позивачем та третьою
особою - предметом договору був
продольно - фрезерний станок моделі 6620
заводський № 20, 1971 року випуску, стол
6300х2000мм та фрезерні головки, бувший у
застосуванні, виробництва
Ульянівського заводу важких та
унікальних станків у кількості 1 шт.
Тобто за договором було передано
індивідуально визначене майно, яке
знаходиться на території цеху ЦРМП
заводу ПАТ "Енергомашспецсталь" м.
Краматорськ.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 13.02.2014 року від
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача ТОВ фірма
"Інтертранслогістик" надійшли
заперечення на клопотання (вх. № 5287), в
яких третя особа заперечує проти
клопотання позивача про призначення у
справі судової технічної експертизи,
оскільки згідно клопотання позивача не
визначено коло питань, яке належить
поставити на вирішення експерту та яке
належить до компетенції вирішення
експертом.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 13.02.2014 року
клопотання позивача про продовження
строку вирішення спору на 15 днів за
межі встановлені ст. 69 ГПК України
задоволено; строк розгляду справи
продовжено по 04.03.2014 року; клопотання
(вх. № 5220) позивача про проведення у
справі № 922/5134/13 судової технічної
експертизи задоволено; призначено у
справі судову технічну експертизу;
провадження у справі № 922/5134/13 зупинено.

17.02.2014 року відповідачем (ТОВ
"Трастерміналсервіс-2000") через
канцелярію господарського суду
Харківської області було подано
апеляційну скаргу на ухвалу суду від
13.02.2014 року.

19.02.2014 року справу № 922/5134/13 було
направлено до Харківського
апеляційного господарського суду для
вирішення питання щодо прийняття до
розгляду вищезазначеної апеляційної
скарги.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 17.03.2014 року від
Донецького науково-дослідного
інституту судових експертиз надійшов
лист про неможливість проведення
судової технічної експертизи, у зв`язку
з відсутністю в інституті фахівців
відповідної галузі інженерно -
технічних знань.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014 року
ухвалу господарського суду
Харківської області від 13.02.2014 року у
справі № 922/5134/13 залишено без змін, а
апеляційну скаргу (ТОВ
"Трастерміналсервіс-2000") відповідача
без задоволення.

04.04.2014 року справа №922/5134/13 надійшла до
господарського суду Харківської
області.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07.04.2014 року
провадження у справі № 922/5134/13
поновлено та призначено її розгляд у
судовому засіданні на 17.04.2014 року.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 16.04.2014 року від
представника відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") надійшло
клопотання (вх. № 13117), в якому
відповідач зазначає про те, що у зв`язку
з неможливістю представника ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000" прийняти
участь у судовому засіданні, просить
суд розглянути справу без його участі,
просив суд в задоволенні позову
відмовити.

Через канцелярію господарського суду
Харківської області 17.04.2014 року від
представника позивача надійшло
клопотання (вх. № 13182) про призначення у
справі судової технічної експертизи,
на вирішення якої поставити питання
про те, чи є продольно - фрезерний
станок моделі 6620, зав. № 20, 1971 року
випуску у комплекті зі столом 6300х2000 мм.,
4-ма фрезерними головками, виробництва
Ульянівського заводу важких та
унікальних станків, що поставлявся
Приватним підприємством "Рест-профі" на
адресу Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Транстерміналсервіс-2000" у рамках
договору купівлі - продажу № 120402 від
02.04.2012 року тим же самим майном, яке було
передано Товариству з обмеженою
відповідальністю "Інтертранслогістік"
у власність Відкритого акціонерного
товариства "Енергомашспецсталь" у
рамках договору купівлі - продажу №
15/1018 від 18.06.2008 року. Проведення
вищезазначеної експертизи позивач
просить суд доручити Одеському науково
- дослідному інституту судових
експертиз.

Суд, розглянувши клопотання
відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000"), щодо
розгляду справи за відсутності
представника відповідача, вважає його
таким, що не суперечить діючому
законодавству та інтересам сторін, а
тому задовольняє його.

Щодо клопотання позивача про
призначення у справі судової технічної
експертизи, суд виходить із наступного.

Статтею 41 Господарського
процесуального Кодексу України
передбачено, що для роз'яснення питань,
що виникають при вирішенні
господарського спору і потребують
спеціальних знань, господарський суд
призначає судову експертизу.

Дослідивши матеріали справи суд вважає
за необхідне зазначити, що згідно ч.3 ст.
22 ГПК України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи. Подача клопотань
спрямованих на штучне затягування
судового процесу, суперечить, зокрема,
вимогам статті 6 Конвенції про захист
праві людини і основоположних свобод
1950 року, учасником якої є Україна,
стосовно права кожного на розгляд його
справи судом упродовж розумного
строку.

Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 69 ГПК
України спір має бути вирішено
господарським судом у строк не більше
двох місяців від дня одержання
позовної заяви. У виняткових випадках
за клопотанням сторони, з урахуванням
особливостей розгляду спору,
господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але
не більш як на п'ятнадцять днів.

Отже, в даному випадку строк розгляду
справи № 922/5134/13 спливає 26 квітня 2014
року (з урахуванням клопотання
позивача про продовження строку
вирішення спору на 15 днів за межі
встановлені ст. 69 ГПК України).

Крім того, суд приймає до уваги те, що
позивачем вже подавалося клопотання
(вх. № 5220) про проведення у справі №
922/5134/13 судової технічної експертизи.

Дане клопотання задоволено судом 13.02.2014
року, проте 07.03.2014 року від Донецького
науково-дослідного інституту судових
експертиз надійшов лист про
неможливість проведення судової
технічної експертизи, у зв`язку з
відсутністю в інституті фахівців
відповідної галузі інженерно -
технічних знань.

Повторне клопотання позивача про
проведення у справі судової технічної
експертизи також подано без доказів в
підтвердження того, що у відповідній
експертній установі є фахівці
відповідної галузі інженерно -
технічних знань, тому суд приходить до
висновку, що відповідне клопотання є
таким, що не відповідає принципу
добросовісності в користуванні
процесуальними правами та спрямоване
на штучне затягування судового
процесу.

Крім того, суд приймає до уваги, що
судом сторонам були створені належні
умови для надання усіх необхідних
доказів (надано достатньо часу для
підготовки до судового засідання,
розгляд справи неодноразово
відкладався з метою надання нових
доказів).

Враховуючи вищевикладене та те, що
строк розгляду справи спливає 26.04.2014
року, суд вважає за необхідне відмовити
в задоволенні клопотання позивача про
призначення у справі судової технічної
експертизи.

Представник позивача у призначеному
судовому засіданні 17.04.2014 року
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі, вважає що спірний договір є
недійсним, оскільки був проданий не
власником майна. Також зазначає, що
існування спірного договору порушує
його права як власника майна.

Представник відповідача (ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000") в судове
засідання 17.04.2014 року не з`явився.

Представник відповідача (ПП
"Рест-профі") в судове засідання 17.04.14р.
не з'явився, документів, витребуваних
судом та відзиву на позовну заяву, не
надав.

Представник 3-ї особи яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача ТОВ фірма
"Інтертранслогістик" в судовому
засіданні 17.04.14р. проти позову
заперечував з підстав викладених у
запереченнях на позов.

Присутні в судовому засіданні 17 квітня
2014 року представник позивача та
представник третьої особи надали
пояснення по справі вважають за
можливе розглянути справу по суті в
даному судовому засіданні без участі
представників відповідача (ТОВ
"Траснтерміналсервіс-2000") та
відповідача (ПП "Рест-профі"), пояснили,
що ним надані всі документи, які
необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і
основних свобод людини 1950 року,
ратифікованою Верховною Радою України
( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР
), кожній особі гарантовано право на
справедливий і відкритий розгляд при
визначенні її громадських прав і
обов'язків впродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
створеним відповідно до закону.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 07 квітня 2014
року сторони попереджені про розгляд
справи за наявними в ній матеріалами у
разі неявки представників сторін у
судове засідання та ненадання
витребуваних судом документів.
Враховуючи це, враховуючи також
достатність часу, наданого сторонам
для підготовки до судового засідання
та підготовки витребуваних судом
документів, приймаючи до уваги
принципи змагальності та
диспозитивності господарського
процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129
Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК
України, суд вважає, що господарським
судом в межах наданих йому повноважень
сторонам створені усі належні умови
для надання доказів у справі та є
підстави для розгляду справи за
наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно та
всебічно дослідивши обставини та
докази на їх підтвердження, вислухавши
уповноваженого представника позивача
та третьої особи, судом встановлено
наступне.

02.04.2012 року між TOB
"Транстерміналсервіс-2000" (відповідач-1)
ПП "РЕСТ- ПРОФІ" (відповідач-2) було
укладено договір купівлі-продажу № 120401
(далі - Договір), у відповідності до умов
якого (п.1.1.), ПП "Рест-профі", за текстом
договору-продавець, передає право
власності покупцю - TOB
"Трантерміналсервіс-2000" (відповідачу-1)
на продольно - фрезерний станок моделі
6620 зав. № 20, 1971 року випуску у комплекті
зі столом 6300x2000мм та 4 фрезерних
головки, що був у експлуатації,
виробництва Ульянівського заводу
важких та унікальних станків, у
кількості 1 шт., за ціною 2776000,00 грн., у
тому числі ПДВ 462666,67 грн. (далі-товар).

Відповідно до вимог п. 2.6. договору,
право власності на товар переходить
від продавця - покупцю з моменту
підписання договору.

Згідно з п.п.13.3 договору, договір
вступає в силу з моменту його
підписання та діє до 30.04.2013р., проте,
відповідно до п.13.3 договору, він діє до
моменту повного виконання сторонами
своїх обов`язків.

Згідно з п.п.1.2., 1.3. договору, TOB
"Транстерміналсервіс-2000" зобов'язався
прийняти від Відповідача-2 товар та
право власності на нього, та сплатити
його вартість на умовах договору.

Згідно з п.3.1.3. договору, продавець
зобов'язаний передати покупцю
видаткову накладну та податкову
накладну на товар, вказаний у п.п.1.1
Договору, в строк до 25.04.2012р.

На виконання умов договору, та зокрема
вимог п.3.1.3. Договору, було складено та
підписано Відповідачем-1 та
Відповідачем-2 видаткову накладну
№РН-040501 від 04.05.2012 року на товар, та
податкову накладну № 27 від 04.05.2012 року
на суму 2776000,00 грн. (а.с. 14-15).
Вищезазначені документи підписані
уповноваженими особами та скріплені
печатками Відповідача-1 та
Відповідача-2. Тобто сторони вчинили
дії для виконання умов договору.

Звертаючись до суду з позовом, позивач
посилався на те, що договір
купівлі-продажу №120402 від 02.04.2012 року,
укладений між TOB
"Транстерміналсервіс-2000" та ПП "РЕСТ-
ПРОФІ", є недійсним, оскільки був
проданий не власником майна. Також
зазначає, що існування спірного
договору порушує його права як
власника майна . Свої вимоги
обґрунтовує тим, що право власності на
спірне майно підтверджується
договором купівлі продажу №15/1018 від
18.06.2008 року та накладною № РН-0000016 від
17.06.2008 року.

У відповідності до умов
вищезазначеного договору, ТОВ
«Інтертранслогістік» (третя особа)
передає у власність позивача на умовах
СРТ м. Краматорськ, склад третьої особи
продольно - фрезерний станок моделі 6620
зав. № 20, 1971 року випуску, стол 6300х2000мм, 4
фрезерних головки, які були у
використанні, виробництво
Ульяновський завод важких та
унікальних станків - 1 шт., за ціною,
вказаною у специфікації № 1 (товар).

Заперечення відповідача-1 ТОВ
"Транстерміналсервіс-2000, ґрунтуються
на тому, що у позивача відсутні жодні
підстави стверджувати про наявність у
позивача права власності за договором
купівлі - продажу №15/1018 від 18.06.2008 року
від якого позивач, як покупець
відмовився, стягнувши на свою користь
передплату за рішенням суду від 08.08.2011
року по справі №5023/3763/11, у зв`язку з чим
просить суд в задоволенні позову
відмовити.

Надаючи правову кваліфікацію доказам
які надані сторонами та викладеним
обставинам з урахуванням фактичних та
правових підстав позовних вимог і
заперечень проти них суд виходить з
наступного.

Відповідно до ст. 1 ГПК України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Як вбачається з аналізу діючої норми
сторона має право звернутись до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом свого
порушеного або оспорюваного права і
охоронюваного законом інтересу.

З матеріалів справи вбачається, що 18
червня 2008 року між ПАТ
"Енергомашспецсталь" та ТОВ
"Інтертранслогістик" укладений договір
купівлі-продажу, відповідно умов якого
(п.1.1, продавець за текстом договору
передає у власність покупця на умовах
СРТ м. Краматорськ склад покупця
(Інкотермс 2000) продольно - фрезерний
станок моделі 6620 зав. № 20, 1971 року
випуску, стол 6300х2000мм, 4 фрезерних
головки, який був у застосуванні,
виробництва Ульяновський завод важких
та унікальних станків - 1 шт., за ціною,
що вказана у Специфікації № 1, а також
виконує роботи з дефекації станка,
складанню специфікації за електричною,
механічною, гідравлічною частинам
станку, монтаж та пуско наладку,
перевірку на технологічну точність,
здачу за силовими показниками. Згідно
умов п. 1.2. договору позивач
зобов'язується прийняти та оплатити
товар та послуги відповідно умов
укладеного договору.

Згідно п. 2.2. договору, доданої до
договору специфікації № 1 сторони
врегулювали загальну суму договору
1400000,00грн., у тому рахунку ПДВ 233333,33 грн.,
відповідно вартість продольно -
фрезерного станку моделі 6620 зав. № 20, 1971
року випуску, стол 6300х2000мм, 4 фрезерних
головки, виробництва Ульяновський
завод важких та унікальних станків,
який був у застосуванні 1100000,00 грн. з
ПДВ, 916666,67 грн. без ПДВ, вартість послуг
250000,00грн. без ПДВ, 300000,00 грн. з ПДВ.
Згідно умов п.п.2.3., 2.4. договору сторони
домовилися, що зміни ціни можливі
виключно за згодою сторін з
обов'язковим оформленням додаткової
угоди, після перерахування попередньої
оплати ціна зміні не підлягає. Оплата
виконується покупцем шляхом
перерахування грошових коштів на
банківський рахунок продавця у
національній валюті України наступним
чином 80% вартості за договором
попередня оплата на протязі 10
календарних днів від дати підписання
договору та виставлення рахунку -
фактури; 20% вартості за договором - на
протязі 10 банківських днів зі дня
підписання Акту виконаних робіт (п.п.
12.1., 12.2. договору).

На виконання умов вищезазначеного
договору ПАТ "Енергомашспецсталь"
перерахував на банківський рахунок
ТОВ "Інтертранслогістик" 1120000,00 грн.,
тобто 80% вартості за договором, а ТОВ
"Інтертранслогістик" передав у
власність ПАТ "Енергомашспецсталь" на
умовах СРТ м. Краматорськ склад покупця
(Інкотермс 2000) продольно - фрезерний
станок моделі 6620 зав. № 20, 1971 року
випуску, стол 6300х2000 мм, 4 фрезерних
головки, який був у застосуванні,
виробництва Ульяновський завод важких
та унікальних станків.

Як зазначає позивач ПАТ
"Енергомашспецсталь" також це
узгоджується з ст. 334 ЦК України право
власності на спірне майно було ним
набуте з моменту передачі речі.

Статтею 334 Цивільного кодексу України
передбачено, що право власності у
набувача майна за договором виникає з
моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Переданням майна вважається вручення
його набувачеві або перевізникові,
організації зв'язку тощо для
відправлення, пересилання набувачеві
майна, відчуженого без зобов'язання
доставки. До передання майна
прирівнюється вручення коносамента
або іншого товарно-розпорядчого
документа на майно.

Відповідно до частини 1 ст. 347 ЦК України
особа може відмовитися від права
власності на майно, заявивши про це або
вчинивши інші дії, які свідчать про її
відмову від права власності.

В подальшому ПАТ "Енергомашспецсталь"
звернувся до господарського суду
Харківської області з позовом до ТОВ
"Інтертранслогістик" стягнення з
товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтертранслогістик"
на користь Публічного акціонерного
товариства "Енергомашспецсталь" 1 120 000,00
грн. попередньої оплати за Договором №
15/1018 від 18.06.2008р., 27000,00 грн. пені за
несвоєчасне виконання робіт, 1080 000 грн.
пені за несвоєчасне повернення
попередньої оплати, 43419,18 грн. за
користування чужими грошовими коштами,
356,17 грн. 3% річних, 240 грн. інфляційний,
22710,16 грн. витрат з державного мита по
справі та 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи,
08.08.2011 року господарським судом
Харківської області по справі №5023/3763/11
було винесено рішення яким первісний
позов ПАТ "Енергомашспецсталь" до ТОВ
"Інтертранслогістик" задоволено
повністю. Стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Інтертранслогістик" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Енергомашспецсталь" 1 120 000,00 грн.
попередньої оплати за Договором № 15/1018
від 18.06.2008р., 27000,00 грн. пені за
несвоєчасне виконання робіт, 1080 000 грн.
пені за несвоєчасне повернення
попередньої оплати, 43419,18 грн. за
користування чужими грошовими коштами,
356,17 грн. 3% річних, 240 грн. інфляційний,
22710,16 грн. витрат з державного мита по
справі та 236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу. В задоволенні
зустрічного позову відмовлено.
Вищезазначене рішення набрало
законної сили.

Відповідно до ч.3 ст. 651 ЦК України
передбачено, що у разі односторонньої
відмови від договору у повному обсязі
або частково, якщо право на таку
відмову встановлено договором або
законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Частиною 2 ст. 347 ЦК України передбачено,
що у разі відмови від права власності
на майно, права на яке не підлягають
державній реєстрації, право власності
на нього припиняється з моменту
вчинення дії, яка свідчить про таку
відмову.

Виходячи з аналізу вищезазначених
норм, суд критично ставиться до
тверджень позивача, щодо того, що
спірне майно яке є предметом договору
купівлі-продажу №120402 від 02.04.2012 року, а
саме продольно - фрезерний станок
моделі 6620 зав. № 20, 1971 року випуску, стол
6300х2000мм, 4 фрезерних головки є його
власністю, оскільки останній своїми
діями відмовився від договору купівлі
- продажу №15/1018 від 18.06.2008 року, а також
від права власності на спірне майно
(продольно - фрезерний станок моделі 6620
зав. № 20, 1971 року випуску, стол 6300х2000мм, 4
фрезерних головки).

Таким чином, суд приходить до висновку,
що права позивача ПАТ
"Енергомашспецсталь" не порушені,
оскільки доказів права власності щодо
спірного майна позивачем не надано.
Посилання позивача щодо того що
стягнення передплати за рішенням суду
від 08.08.2011 року по справі №5023/3763/11 є
мірою відповідальності не
узгоджується з нормами діючого
законодавства, оскільки попередньою
оплатою є обов'язок покупця частково
або повністю оплатити товар до його
передання продавцем.

Також посилання позивача про те, що
спірний договір купівлі-продажу №120402
від 02.04.2012 року встановлює обов'язки
щодо ПАТ "Енергомашспецсталь" є
необґрунтованим, та також не
підтверджується доказами, оскільки як
вбачається зі змісту спірного
договору, а саме розділ «Умови
постачання товару» сторони
передбачили, п.8.1, тільки, що місце
знаходження товару: цех ЦРМП
розташований на території заводу ПАТ
"Енергомашспецсталь", м. Краматорськ.

Позивачем також не доведено те, що
договір купівлі-продажу №120402 від 02.04.2012
не відповідає вимогам ст.ст. 203, 215 ЦК
України.

Крім того, суд зазначає, що у
відповідності до ст. 15, 16 ЦК України,
визнання правочинну недійсним є одним
із способів захисту цивільного права
та інтересу у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Аналогічно
ст.20 ГК України передбачає можливість
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом з
метою захисту прав і законних
інтересів суб'єкта господарювання.

Пунктом 7 та п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними", якими
передбачено, що правочин може бути
визнаний недійсним лише з підстав,
визначених законом, та із
застосуванням наслідків недійсності,
передбачених законом. Отже, в даній
справі необхідною умовою для визнання
Генеральної угоди та інших договорів
недійсними є умова щодо встановлення
обставин, передбачених ст. 215, ст. 203 ЦК
України.

Таким чином, позивач в силу викладеного
та відповідно ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України
(судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності;
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами; кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень) зобов'язаний довести за
допомогою належних та допустимих
доказів факт порушення спірним
правочином його прав та/або
охоронюваних законом інтересів, а
також це наявність передбачених
законом підстав для визнання договору
недійсним.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочинну є недодержання
в момент вчинення правочинну стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до 203 ЦК України
(загальні вимоги, додержання яких є
необхідним для чинності правочинну) 1.
Зміст правочинну не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; 2. Особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності; 3. Волевиявлення учасника
правочинну має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі; 4.
Правочин має вчинитися у формі,
встановленій законом; 5. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
6. Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що право
власності на продольно - фрезерний
станок моделі 6620 зав. № 20, 1971 року
випуску, стол 6300х2000мм, 4 фрезерних
головки у ПАТ "Енергомашспецсталь"
припинилось з моменту набрання
рішенням суду від 08.08.2011 року законної
сили.

Посилання ж позивача щодо того, що він й
на сьогодні є власником спірного майна
не узгоджується з цивільним кодексом
України, оскільки глава 54 Цивільного
кодексу України регламентує загальні
положення про купівлю-продаж
відповідно до ст. 655 передбачено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму. Тобто, діюча норма
передбачає, що цей договір є оплатний.

Згідно зі ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд
дійшов висновку, що договір
купівлі-продажу № 120402 від 02.04.2012 року є
укладеним сторонами з додержанням усіх
вимог, встановлених чинним
законодавством, дійсним і таким,
зобов'язання сторін за яким є
виконаними, оскільки ТОВ
"Трастерміналсервіс-2000" було сплачено
суму визначену договором у повному
обсязі та ПП "Рест-профі" було передано
у власність ТОВ "Трастерміналсервіс-2000"
продольно - фрезерний станок моделі 6620
зав. № 20, 1971 року випуску, стол 6300х2000мм, 4
фрезерних головки на підставі акту
приймання - передачі.

Відповідно до абзацу п'ятого п.2.10.
Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №11,
у силу припису статті 204 ЦК України
правомірність правочину презюмується.
Отже, обов'язок доведення наявності
обставин, з якими закон пов'язує
визнання господарськім судом
оспорюваного правочину недійсним,
покладається на позивача (прокурора - в
разі подання ним відповідного позову).

Отже, позивачем не доведено факт
наявності підстав для визнання
договору купівлі-продажу № 120402 від
02.04.2012 року недійсним в розумінні ст. ст.
203, 215 ЦК України, з чого слідує висновок
щодо безпідставності заявлених вимог,
що має наслідком відмову в позові.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, судовий збір у даній справі
покладається на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.
ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ч. 1
ст. 203, ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України; ч.ч. 1-4 ст. 180, ч. 1 ст. 265, ст. 266
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 12, 33, 43, 44, 47-49, 65, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 18.04.2014 р.

Суддя Н.С. Добреля

922/5134/14