ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014
Справа № 905/473/14
Господарський суд Донецької
області, у складі судді Огороднік Д.М.,
при секретарі судового засідання
Коровіній І.С. розглянувши матеріали

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Такт"до Приватного
акціонерного товариства
"Науково-виробниче підприємство
"Спецвуглемаш"про стягнення
122192,58грн.Представники сторін: від
позивача: від відповідача: не з'явився;
Бак Е.Л. - представник за довіреністю;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду
Донецької області передані позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Такт" до Публічного
Приватного акціонерного товариства
"Науково-виробниче підприємство
"Спецвуглемаш" про стягнення 122192,58грн.,
у тому числі основного боргу у розмірі
100886,59грн., штрафу у розмірі 22172,81грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач неналежним чином виконав
умови договору поставки №1784-Т від
14.03.2013 в частині своєчасної та повної
оплати вартості поставленого товару.

На підтвердження вказаних обставин,
позивач надав належним чином завірені
копії: договору поставки №1784-Т від
14.03.2013; додаткової угоди №1 від 24.03.2013 до
договору поставки №1784-Т від 14.03.2013;
специфікацій №1 від 22.04.2013, №2 від 30.04.2013,
№3 від 13.05.2013 до договору поставки №1784-Т
від 14.03.2013; рахунків на оплату №СФ-004951
від 20.03.2013, №СФ-005060 від 21.03.2013, №СФ-005358
від 26.03.2013, №СФ-005476 від 27.03.2013, №СФ-007308
від 27.03.2013, №СФ-007727 від 26.04.2013, №СФ-007950
від 08.05.2013, №СФ-008059 від 13.05.2013, №СФ-008156
від 14.05.2013, №СФ-009273 від 29.05.2013;
видаткових накладних: №РН-003837 від
22.03.2013, №РН-003838 від 22.03.2013, №РН-004198 від
29,03.2013, №РН-004210 від 29.03.2013, №РН-004212 від
29.03.2013, №РН-004483 від 04.04.2013, №РН-004482 від
04.04.2013, №РН-004483 від 04.04.2013, №РН-005645 від
25.04.2013, №РН-005732 від 25.04.2013, №РН-005924 від
30.04.2013, №РН-006232 від 15.05.2013, №РН-006257 від
16.05.2013, №РН-006258 від 16.05.2013, №РН-006369 від
17.05.2013, №РН-007159 від 31.05.2013;
товарно-транспортних накладних:
№7, №6 від 29.03.2013, №2 від
29.03.2013, №3 від 29.03.2013, №3 від
04.04.2013, №5 від 25.04.2013, №1 від
30.04.2013, №8 від 1505.2013, №9 від
16.05.2013, №4 від 17.05.2013 від 16.05.2013,
№3 від 31.05.2013 від 16.05.2013; платіжних
доручень: №537 від 21.03.2013, №571 від 28.03.2013,
№572 від 28.03.2013, №718 від 24.04.2013, №806 від
13.05.2013, №808 від 14.05.2013, №851 від 16.05.2013, №986
від 30.05.2013; довірчих листів №425 від
25.04.2013, б/н від 30.04.2013,№454 від 14.05.2013, №470
від 16.05.2013№527 від 30.05.2013.

25.02.2014 відповідач надав відзив на позов,
в якому основну заборгованість за
договором №1784-Т визнає, а у задоволенні
позовних вимог в частині штрафних
санкцій просить відмовити.

Відповідно до ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 25.02.2014 оголошено
перерву до 18.03.2014.

Ухвалою суду від 18.03.2014 в порядку ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України, за клопотанням відповідача,
розгляд справи продовжений до 06.04.2014.

13.03.2014 позивач, через канцелярію суду,
до прийняття рішення по справі подав
заяву про зменшення розміру позовних
вимог б/н від 11.03.2014, в якій позивач
просить стягнути з відповідача
основний борг у розмірі 10019,77 грн., штраф
у розмірі 22172,81 грн., витрати на оплату
послуг адвоката у розмірі 4000,00 грн.

24.03.2014 від позивача надійшло клопотання
про виправлення технічної помилки в
заяві про зменшення розміру позовних
вимог б/н від 11.03.2014 та заява про
зменшення розміру позовних вимог у
новій редакції, в якій просить суд
стягнути з відповідача основну
заборгованість у розмірі 100019,77грн.,
штраф у розмірі 22172,81грн. Заява
вмотивована тим, що відповідачем
надані позивачу розпорядження щодо
зайво сплачених коштів за виставленими
рахунками, які зараховані позивачем на
погашення заборгованості за договором
поставки №1874-Т.

Заява позивача про зменшення позовних
вимог прийнята судом. Спір вирішується
в межах вимог заявлених у такій заяві.
Новою ціною позову вважати: 122192,58грн. , у
тому числі основний борг у розмірі
100019,77грн., штраф у розмірі 22172,81грн.

Представники позивача та відповідача
клопотання щодо фіксації судового
процесу не заявляли, у зв'язку з чим,
розгляд справи здійснювався без
застосуванням засобів технічної
фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані позивачем та
відповідачем документи і матеріали,
всебічно і повно з'ясувавши фактичні
обставини, на яких ґрунтується позов,
об'єктивно оцінивши докази, які мають
значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, господарський
суд

В С Т А Н О В И В:

14.03.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Такт" (постачальник)
та Приватним акціонерним товариством
"Науково-виробниче підприємство
"Спецвуглемаш" (покупець) підписаний
договір поставки №1784-Т (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
постачальник зобов'язується
поставляти і передавати у власність
покупця металопрокат (далі - товар), а
покупець зобов'язується своєчасно
сплачувати і приймати цей товар на
умовах, визначених цим договором.

Пунктом 1.2 договору визначено
найменування, асортимент товару, об'єм
партії, що поставляється, ціна за
одиницю товару, ціна партії товару,
умови постачання партії товару
узгоджуються сторонами в специфікації,
або у рахунку-фактурі, які додаються до
цього договору і є його невід'ємною
частиною.

Загальна сума цього договору
визначається, як наростаюча сума за
всіма поставками, згідно Специфікації,
протягом всього терміну дії цього
договору (п. 3.1 договору).

Згідно з п. п. 3.2, 3.3 покупець оплачує
поставлений постачальником товар за
ціною, вказаною в специфікації, або у
рахунку-фактурі, які додаються до цього
договору і є його невід'ємною частиною;
оплата вартості товару в об'ємі партії
постачання, вказаного в специфікації
або у рахунку-фактурі - 100% передплата.
Оплата здійснюється покупцем
шляхом перерахування грошових
коштів на поточний рахунок
постачальника, вказаний в цьому
договорі або додатковій угоді до нього.

Товар, за цим договором, поставляється
на умовах ЕХW (склад постачальника,
м.Дніпропетровськ) згідно Міжнародних
правил торгівельних термінів
"Інкотермс 2000", якщо інші умови
постачання не погоджені сторонами в
специфікації (п.4.1 договору).

Відповідно до п. 10.3 договір набирає
чинності з моменту підписання
сторонами і діє до 31 грудня 2013 року.

Одночасно з підписанням договору було
погоджено та підписано специфікації №1
від 22.04.2013, №2 від 30.04.2013, №3 від 13.05.2013 до
договору поставки №1784-Т від 14.03.2013,
відповідно до якої постачальник
зобов'язався здійснити поставку
продукції за найменуванням, у
кількості, за ціною, визначеними у
даній специфікаціях. Умови оплати: 100%
оплата протягом 20 (двадцяти)
календарних днів з дати завантаження;
умови постачання: СРТ
м.Дніпропетровськ; термін поставки:
квітень 2013.

Договір та специфікації до договору,
підписані сторонами, скріплені їх
печатками та містяться в матеріалах
справи.

На виконання умов договору, позивач
поставив, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 1 166 807,63грн., що
підтверджується видатковими
накладними: №РН-003837 від 22.03.2013 на суму
79385,93грн., №РН-003838 від 22.03.2013 на суму
42432,30грн., №РН-004198 від 29.03.2013 від
128073,02грн., №РН-004212 від 29.03.2013 на суму
137641,60грн.грн., №РН-004482 від 04.04.2013 на суму
17715,60грн., №РН-004483 від 04.04.2013 на суму
15062,26грн., №РН-004483 від 04.04.2013, №РН-005645 від
25.04.2013 на суму 86394,95грн., №РН-005732 від
25.04.2013 на суму 50641,40грн., №РН-005924 від
30.04.2013 на суму 50641,40грн., №РН-006232 від
15.05.2013 на суму 117394,19грн., №РН-006257 від
16.05.2013 на суму 35221,94грн., №РН-006258 від
16.05.2013 на суму 1037981,29грн., №РН-006369 від
17.05.2013 на суму 161895,41грн., №РН-007159 від
31.05.2013 на суму 5960,86грн., які надані
позивачем та містяться в матеріалах
справи.

Поставлений згідно вищезазначених
накладних товар на підставі довірчих
листів №425 від 25.04.2013, б/н від 30.04.2013,№454
від 14.05.2013, №470 від 16.05.2013, №527 від 30.05.2013
на отримання товарно-матеріальних
цінностей з боку відповідача прийнято
уповноваженою особою, що
підтверджується підписом останньої на
вказаних накладних.

Також позивачем до матеріалів справи
надано копії рахунків на оплату
№СФ-004951 від 20.03.2013, №СФ-005060 від 21.03.2013,
№СФ-005358 від 26.03.2013, №СФ-005476 від 27.03.2013,
№СФ-007308 від 27.03.2013, №СФ-007727 від 26.04.2013,
№СФ-007950 від 08.05.2013, №СФ-008059 від 13.05.2013,
№СФ-008156 від 14.05.2013, №СФ-009273 від 29.05.2013,
які виставлені на виконання договору
поставки №1784-Т на загальну суму 1 066 787,86
грн; товарно-транспортних накладних
№7, №6 від 29.03.2013, №2 від
29.03.2013, №3 від 29.03.2013, №3 від
04.04.2013, №5 від 25.04.2013, №1 від
30.04.2013, №8 від 1505.2013, №9 від
16.05.2013, №4 від 17.05.2013 від 16.05.2013,
№3 від 31.05.2013 від 16.05.2013.

В матеріалах справи містяться платіжні
доручення №537 від 21.03.2013, №571 від 28.03.2013,
№572 від 28.03.2013, №718 від 24.04.2013, №806 від
13.05.2013, №808 від 14.05.2013, №851 від 16.05.2013, №986
від 30.05.2013.

Позивач свої зобов'язання щодо
поставки товару за договором виконав
належним чином.

Відповідачем жодних заперечень щодо
отримання товару від позивача на
підставі договору, не надано.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що поставка товару позивачем
відповідачу на підставі вищевказаних
накладних здійснювалась на виконання
договору поставки №1784-Т від 14.03.2013.

Оскільки відповідачем отримано
продукцію, відповідно до
вищезазначеної товарної накладної, у
позивача без будь-яких зауважень,
оплата повинна здійснюватись в
терміни, передбачені сторонами у
договорі та специфікації.

Спір виник з причини того, що
відповідач не розрахувався вчасно з
позивачем за поставлений товар, у
зв'язку з чим виникла заборгованість.

Оцінивши зміст даного договору, з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм статті 712 Цивільного
кодексу України та статей 264-271
Господарського кодексу України.

Статтею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. У разі прострочення сплати за
товар продавець має право вимагати
сплати товару.

Як визначено положеннями ст. 526
Цивільного кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до умов
укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Як роз'яснено у п.п.1.7 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.12.2013р. №14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань" передбачено, що -
якщо у договорі або законі не
встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання, судам необхідно виходити
з приписів частини другої статті 530
Цивільного кодексу України. Цією
нормою передбачено, між іншим, і
можливість виникнення обов'язку
негайного виконання; такий обов'язок
випливає, наприклад, з припису частини
першої статті 692 ЦК України, якою
визначено, що покупець за договором
купівлі-продажу повинен оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. При цьому передбачена законом
відповідальність за невиконання
грошового зобов'язання підлягає
застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 Цивільного кодексу
України.

Судом встановлено, що відповідно до
умов договору та специфікацій
позивачем було здійснено поставку
товару відповідачу, вартість якого
відповідачем повинна бути оплачена
відповідно до п. 2 специфікації, а саме у
вигляді 100% оплати протягом 20 (двадцяти)
календарних днів з дати завантаження.

Проте, відповідач свої зобов'язання не
виконав, станом на момент звернення
позивача до суду, заборгованість
відповідача становить 100019,77грн., що
також підтверджується відповідачем та
актом звірки.

Доводи відповідача про наявність
форс-мажорних обставин, які стали
причиною невиконання відповідачем
грошових зобов'язань судом не
приймаються, оскільки не доведені
належними засобами доказування.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу у розмірі 100019,77грн.
обґрунтованими і такими, що підлягають
задоволенню повністю. Сума
заборгованості відповідача перед
позивачем складає 100019,77грн..

За несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, позивач на підставі п. 8.3
договору (в редакції додаткової угоди
№1 від 24.03.2013 до договору) просить
стягнути з відповідача штраф у розмірі
22172,81грн..

Відповідно до п. 8.3 договору (з
урахуванням додаткової угоди від 24.04.2013
до договору) за несвоєчасну оплату
товару по закінчення перших 30
(тридцяти) календарних днів після
настання строку оплати за поставлений
товар, покупець протягом трьох
банківських днів, після настання
вищевказаної події, виплачує
постачальнику штраф у розмірі 15
(п'ятнадцяти)% від суми простроченого
платежу.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, якими зокрема є сплата
неустойки, відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Аналогічні положення закріплені і в
ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу
України. При цьому, несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань є
належною підставою у розумінні ст. 218
Господарського кодексу України для
застосування заходів
господарсько-правової
відповідальності.

Як встановлено ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу
України у разі якщо розмір штрафних
санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

За правовою природою заявлена до
стягнення сума у розмірі 22172,81грн. є
штрафом, умови п. 8.3 договору не
суперечать чинному законодавству
України, оскільки граничний розмір
відповідальності у вигляді штрафу за
прострочку платежу законодавством не
встановлений, у зв'язку з чим суд вважає
вимоги позивача в частині стягнення
штрафу є доведеними та такими, що
підлягають задоволенню за розрахунком
позивача зробленим по кожній накладній
окремо з урахуванням наступнання
строку платежу.

Доводи відповідача про наявність
форс-мажорних обставин, які стали
причиною невиконання відповідачем
грошових зобов'язань та відповідно є
підставою для не притягнення
відповідача до відповідальності у
вигляд стягнення штрафу, судом не
приймаються, оскільки не доведені
належними засобами доказування.

Представник відповідача у судовому
засіданні просив суд зменшити розмір
штрафу. Позивач заперечує проти
зменшення штрафу посилаючись при цьому
на понесені позивачем збитки у зв'язку
з невиконанням відповідачем грошових
зобов'язань та адекватний розмір
штрафу.

Відповідно до приписів п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд має право у
виняткових випадках зменшити розмір
пені, яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно зі ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду за
наявності обставин, які мають істотне
значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського
кодексу України у разі, якщо належні до
сплати штрафні санкції надмірно великі
порівняно зі збитками кредитора, суд
має право зменшити розмір санкцій. При
цьому повинно бути взято до уваги:
ступінь виконання зобов'язання
боржником; майновий стан сторін, які
беруть участь у зобов'язанні; не лише
майнові, але й інші інтереси сторін, що
заслуговують на увагу. Якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи
до уваги доводи позивача та
відповідача, майновий стан обох сторін,
стан виконання грошових зобов'язань
відповідача перед позивачем, строк
протягом якого відповідач не виконує
грошові зобов'язання, наявні в
матеріалах справи докази, суд прийшов
висновку про відмову у задоволенні
клопотання відповідача про зменшення
розміру штрафу.

Крім того, позивач просить суд
відшкодувати йому за рахунок
відповідача витрати по оплаті послуг
адвоката в сумі 4000,00грн.

Правовідносини між позивачем та
Адвокатським обєднанням "Статус"
підтверджуються договором №09/Гс про
надання правової допомоги
(адвокатських послуг) від 08.11.2013,
витягами з Єдиного реєстру адвокатів
України, актами прийому-передачі
адвокатських послуг від 12.12.2013 та від
24.02.2014 за договором №09-ГС про надання
правової допомоги (адвокатських
послуг) від 08.11.2013, звітом адвокату б/н
від 12.12.2013, платіжним дорученням №4004
від 13.01.2014, №4349 від 10.02.2014 з призначенням
платежу: оплата за адвокатські послуги
за договором №09/ГС від 12.12.2013.

Відповідно до п.1.1 договору виконавець
за завданням клієнта бере на себе
зобов'язання надавати клієнту правову
допомогу (платні адвокатські послуги)
а питань стягнення заборгованості з
Приватного акціонерного товариства
"Науково-виробниче підприємство
"Спецвуглемаш" (надалі - за текстом -
боржник, ідентифікаційний ) за договором № 1784-Т від 14.03.2013,
товарно-супровідними документами та
представництва інтересів клієнта в
господарських судах, всіх інстанцій, що
пов'язано з таким стягненням, а клієнт
зобов'язується оплатити виконавцю
вказані послуги відповідно до умов
цього договору.

Згідно з п. 2.1 виконавець зобов'язаний:

2.1.2. перевірити та проаналізувати
матеріали, на яких грунтується
попередня правова позиція клієнта
також інші наявні у клієнта матеріали з
метою встановлення ймовірного
результату розгляду господарської
справи на підставі закону та практики
його застосування у разі звернення до
суду з позовом;

2.1.3 надавати клієнту усні та письмові (у
разі потреби) консультації і
роз'яснення з правових питань, які
стосуються предмету спору, в тому числі
повідомити клієнта про ймовірний
результат доручення розгляду справи)
на підставі закону та практики його
застосування; .

2.1.4 скласти проект позовної заяви з
розрахунком штрафних санкцій,
відсотків, що підлягають тощо;

2.1.5 за дорученням клієнта на підставі
ордеру, витягу з цього договору (копії
договору) щодо прав адвоката
представника, обмежень його прав на
вчинення окремих процесуальних дій
представляти в господарських судах
інтереси клієнта, як сторони у справі, з
усіма правами наданими позивачу
відповідачу) законом, крім права
відмови від позову, зменшення позовних
вимог, визнання позовних вимог
відкриття провадження судом у справі
складати проекти процесуальних та
інших документів, у разі потреби, в
особі адвоката виконавця, який діє на
підставі ордеру підписувати та
подавати їх суду; отримувати
процесуальні документи;

2.1.6 знайомитися з матеріалами справи, в
т.ч. в суді з метою встановлення
правової позиції відповідача та обсягу
поданих ним доказів, а також для
підготовки процесуальних документів
до початку з: розгляду судом справи по
суті.

Розмір гонорару погоджений сторонами у
розмірі (п.4.1 договору):

- 1500,00грн. (за адвокатські послуги
передбачені п.п. 2.1.2-2.1.4 договору);

- 4000,00грн. (за адвокатські послуги
передбачені п.п. 2.1.5-2.1.6 договору).

Відповідно до ст.44 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Водночас, положеннями пункту 33 Правил
адвокатської етики, затверджених Вищою
кваліфікаційною комісією адвокатури
при Кабінеті Міністрів України 1 жовтня
1999 року (протокол від 1-2 жовтня 1999 року
№ 6/VI) зазначено, що гонорар,
отримуваний адвокатом за надання
правової допомоги, повинен бути
розумно обґрунтованим за розміром.
Аналогічні положення містяться і в
пункті 3.4.1 Загального кодексу правил
для адвокатів країн Європейського
Співтовариства, прийнятого делегацією
дванадцяти країн-учасниць на
пленарному засіданні у Страсбурзі в
жовтні 1988 року. При цьому до факторів,
що повинні братися до уваги при
визначенні обґрунтованого розміру
гонорару, відносяться обсяг часу і
роботи, що вимагаються для належного
виконання доручення, ступінь
складності та новизни правових питань,
що стосуються доручення, вірогідність
того, що прийняття доручення
перешкоджатиме прийняттю адвокатом
інших доручень або суттєво ускладнить
їх виконання в звичайному часовому
режимі, необхідність виїзду у
відрядження, професійний досвід,
науково-теоретична підготовка,
репутація, значні професійні здібності
адвоката тощо.

Оскільки статтею 44 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що до складу судових
витрат входить оплата послуг адвоката,
то суд вважає, що в контексті цієї норми
судові витрати за участь адвоката при
розгляді справи підлягають оплаті лише
в тому випадку, якщо вони сплачені
адвокату стороною, котрій такі послуги
надавались, та їх сплата
підтверджується відповідними
фінансовими документами, а також в тому
випадку, коли відповідні послуги
надавались адвокатом стосовно
конкретного боржника та по конкретній
судовій справі.

Дослідивши матеріали справи та
визначаючи роль адвоката
Адвокатського об'єднання "Статус" у
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді справи №905/473/14,
місцезнаходження позивача та
адвокатського об'єднання (м.
Дніпропетровськ), а також розрахунок
суми витрат адвоката, суд вважає, що
позивачем доведено витрати позивача на
оплату послуг адвоката у розмірі 4000,00
грн., оплата яких підтверджується
платіжним дорученням №4004 від 13.01.2014,
№4349 від 10.02.2014, які підлягають
стягненню з відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням
ст.ст. 32-36 Господарського
процесуального кодексу України, слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Беручи до уваги викладене, суд вважає
позовні вимоги обґрунтованими і
такими, що підлягають задоволенню
повністю.

Судові витрати, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, підлягають стягненню з
відповідача. В частині зменшення
позовних вимог, судовий збір підлягає
поверненню з бюджету на користь
позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства
"Науково-виробниче підприємство
"Спецвуглемаш" (вул. Володарського, 9,
м.Горлівка, Донецька область, 84603, з будь якого рахунку
виявленого державним виконавцем під
час виконавчого провадження) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Такт" (вул.Фурманова,
буд. 6-А, м.Дніпропетровськ, 49000, ) суму основного боргу у
розмірі 100019 (сто тисяч дев'ятнадцять)
грн. 77коп., штраф у розмірі 22172 (двадцять
дві тисячі сто сімдесят два)грн. 81коп.,
судовий збір у розмірі 2443 (дві тисячі
чотириста сорок три) грн. 85 коп., витрати
на оплату послуг адвоката у розмірі 4000
(чотири тисячі) грн. 00 коп.

3. Повернути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю "Такт"
(вул.Фурманова, буд. 6-А,
м.Дніпропетровськ, 49000, )
судовий збір у розмірі 17 (сімнадцять)
грн. 35 коп.

4. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
складення повного рішення та може бути
оскаржене в порядку та у строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

Суддя
Д.М. Огороднік

Дата складення повного рішення 07.04.2014.