ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2014 р.
Справа № 926/56/14

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді
Малех І. Б.

суддів
Желік М. Б.

Кузь В. Л.

при секретарі судового засідання
Кришталь М.Б.

за участю представників:

від позивача - не з'явився,

від відповідача -Сухар Т. В.,

від третьої особи - не з'явився,

розглянувши апеляційну скаргу
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області від 28.03.2014 року №
24-25-17-17/2490

на рішення господарського суду
Чернівецької області від 12.03.2014 року

у справі № 926/56/14

за позовом Управління освіти
Чернівецької міської ради

до відповідача Приватного
підприємства "Ампір плюс", м. Чернівці

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Державна фінансова
інспекція в Чернівецькій області

про стягнення 191978,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

рішенням господарського суду
Чернівецької області від 12.03.2014 року у
справі №926/56/14 у позові Управління
освіти Чернівецької міської ради до
Приватного підприємства "Ампір плюс",
за участі третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Державна фінансова
інспекція в Чернівецькій області, про
стягнення 191978,00 грн. відмовлено.
Стягнуто з Товариства з додатковою
відповідальністю "Червоноградський
завод металоконструкцій" (80100,
Львівська область, м.Червоноград,
вул.Львівська, 53, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агентство безпеки
"Тайфун" (91055, м.Луганськ, вул.Почтова, 1ч,
) 38 064,00 грн. основного
боргу, 38 064,00 грн. штрафу, 22,05 грн. пені,
290,95 грн. 3% річних та 1 672,74 грн. судового
збору. В задоволенні решти позовних
вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням,
Державна фінансова інспекція в
Чернівецькій області, подала
апеляційну скаргу, в якій просить
рішення господарського суду
Чернівецької області від 12.03.2014 року у
справі №926/56/14 скасувати та прийняти
нове рішення, яким задоволити позовні
вимоги Управління освіти Чернівецької
міської ради до Приватного
підприємства "Ампір плюс", за участі
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Державна фінансова
інспекція в Чернівецькій області, про
стягнення 191978,00 грн. В обґрунтування
апеляційної скарги, апелянт,
посилається на те, що внаслідок оплати
відповідачу завищених обсягів
зазначених робіт, Управлінню освіти
Чернівецької міської ради завдано
матеріальної шкоди на загальну суму 191
978, 00 грн. Окрім того зазначив, що судом
не надана належна оцінка експертизи,
яка проводилась в межах досудового
розслідування.

Представник відповідача надіслав на
адресу суду відзив, в якому заперечив
проти доводів апеляційної скарги,
просив рішення господарського суду
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення. При цьому відповідач
вказав, що з огляду на положення статті
22 ЦК України та статті 224 ГК України для
застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, збитків, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та збитками, вини. За відсутності хоча б
одного з цих елементів
цивільно-правова відповідальність не
настає. Однак в ході розгляду справи
складу цивільного правопорушення в
діях ПП "Ампір Плюс", тобто невиконання
певних робіт і завищення обсягів
виконаних робіт, судом не встановлено.

Представник апелянта та позивача до
суду не з'явились, причин неявки не
повідомили, хоча належним чином були
повідомленні про час та місце судового
засідання. Однак, позивач направив, на
адресу суду відзив, в якому просив
вимоги апеляційної скарги задоволити,
рішення Чернівецької області від
12.03.2014 року у справі №926/56/14 скасувати,
позов задоволити. При цьому позивач
навів аналогічні викладеним в
апеляційній скарзі доводи. Також
надійшов лист від державної фінансової
інспекції, в якому остання просила в
разі прийняття рішення направити його
копію.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив доводи
апеляційної скарги, при цьому вказав,
що в задоволенні апеляційної скарги
слід відмовити, а рішення
господарського суду Чернівецької
області від 12.03.2014 року у справі №926/56/14
без змін, при цьому навів доводи,
аналогічні викладеним у своєму відзиві
на апеляційну скаргу.

Розглянувши наявні в справі матеріали,
давши належну оцінку доводам та
запереченням, які містяться в
апеляційній скарзі, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Чернівецької області слід залишити без
змін, а апеляційну скаргу Державної
фінансової інспекції в Чернівецькій
області без задоволення з наступних
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи
01.09.2008р. управління освіти Чернівецької
міської ради, як замовник, та приватне
підприємство "Ампір Плюс", як
виконавець, уклали між собою договір №
8 на виконання капітальних робіт,
згідно умов якого відповідач
зобов'язався в строк до 15.10.2008р.
проводити роботи по відновленню
покрівлі загальноосвітньої школи № 8,
розташованої по вул. Дзержика, 22, м.
Чернівці, вартістю 349996 грн. за рахунок
коштів державного бюджету, виділених
на ліквідацію наслідків стихійного
лиха від 25-27 липня 2008 року.

За змістом договору замовник
зобов'язався протягом одного місяця з
моменту підписання договору надати
виконавцю аванс в межах 50% вартості
робіт. Приймання замовником робіт,
виконаних згідно з кошторисом,
проводиться по акту виконаних робіт
(форма № КБ-2в). Перерахування коштів
виконавцю за виконані роботи замовник
зобов'язався здійснювати протягом 10
днів у відповідності до актів
виконаних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що на
виконання умов договору позивач
платіжним дорученням від 03.09.2008 № 21
перерахував відповідачеві аванс в сумі
174998,00 грн., а решту суми в такому ж
розмірі він перерахував останньому
платіжним дорученням від 19.09.2008 № 35,
тобто після підписання сторонами 18.09.2008
акту приймання виконаних підрядних
робіт без будь-яких зауважень та
застережень.

Відповідно до постанови слідчого
управління МВС України в Чернівецькій
області та ухвали Шевченківського
районного суду м. Чернівці від 18.06.2013
державною фінансовою інспекцією в
Чернівецькій області в липні 2013 року
проведено позапланову ревізію
фінансово-господарської діяльності
управління освіти Чернівецької
міської ради в частині проведення
ремонтних робіт ЗОШ № 8 м. Чернівці в
період з 01.09.2008 по 30.06.2013, про що складено
відповідний акт від 23.07.2013 № 08-40/9.

Із змісту акту ревізії вбачається, що
за результатами огляду та контрольного
обміру покрівлі названої школи від
16.07.2013 встановлено завищення фактично
виконаних відповідачем робіт, а саме:
розбирання покриттів покрівлі та
елементів покрівлі з листової сталі,
розбирання поясків, сандриків, жолобів,
відливів, навішування водостічних труб
фарбування суриком за 2 рази раніше
пофарбованих металевих поверхонь
покрівлі на загальну суму 18088,00 грн.

Крім того, контрольними обмірами
встановлено також невиконання
відповідачем таких робіт, як
укріплення та заміна кроквяних ніг із
брусів, улаштування покриття з
листової сталі тільки скатів,
улаштування з листової сталі
розжолобків, промазування фальців і
свищів покриття з листової сталі,
фарбування покрівлі нової за 2 рази,
улаштування підшивки карнизів
струганими дошками та поліпшене
фарбування підшивки стель на загальну
суму 191978,00 грн.

Таким чином, загальна сума завищених
обсягів робіт та невиконаних робіт
згідно акту ревізії склала суму позову
- 191978,00 грн.

01 серпня 2013 року Державна фінансова
інспекція в Чернівецькій області
надіслала управлінню освіти
Чернівецької міської ради лист за №
24-08-15-15/5575 про усунення порушень та
недоліків, виявлених ревізією, в якому,
зокрема, вимагається забезпечення
відшкодування коштів в сумі 191978,00 грн.,
у тому числі, шляхом проведення
претензійно-позовної роботи з ПП "Ампір
Плюс" або за рахунок винних осіб, якими
допущено виявлені ревізією порушення,
а отримані зазначені кошти
перерахувати в дохід міського бюджету.

Незважаючи на те, що відповідно до
пункту 7 статті 10 Закону України "Про
основні засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні", на
який ДФІ в Чернівецькій області й
послалася у зазначеному листі, вимоги
державних фінансових органів щодо
усунення виявлених порушень
законодавства являються обов'язковими
для виконання керівниками та іншими
особами підприємств, установ та
організацій, що контролюються, в 2013
році третя особа звернулася до
Чернівецького окружного
адміністративного суду з
адміністративним позовом до
управління освіти Чернівецької
міської ради про виконання її вимог від
01.08.2013 в частині забезпечення
відшкодування коштів в сумі 191978,00 грн.

Постановою Чернівецького окружного
адміністративного суду від 15.01.2014
вказаний позов задоволено: зобов'язано
управління освіти Чернівецької
міськради виконати вимоги ДФІ в
Чернівецькій області від 01.08.2013 щодо
забезпечення відшкодування названих
коштів, в тому числі шляхом проведення
претензійно-позовної роботи з ПП "Ампір
Плюс" або за рахунок винних осіб, якими
допущено вказане порушення.

На виконання вимоги третьої особи
14.08.2013р. позивач пред'явив
відповідачеві претензію про
відшкодування суми позову, яка
відповідачем залишена без відповіді та
задоволення, а 14.01.2014р. позивач
звернувся до господарського суду
Чернівецької області з даним позовом.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання виникають
з підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу, зокрема, з договорів та інших
правочинів.

Частиною першою статті 173
Господарського кодексу України
встановлено, що в силу зобов'язання
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Згідно з приписами статті 193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності до статті 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Як вірно зазначив суд першої інстанції,
з матеріалів справи вбачається, що у
даному випадку правовідносини сторін
виникли на підставі названого вище
договору на виконання капітальних
робіт згідно з кошторисною
документацією.

Відповідно до частини першої статті 875
ЦК України за договором будівельного
підряду підрядник зобов'язується
збудувати і здати у встановлений строк
об'єкт або виконати інші будівельні
роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

За змістом частини першої статті 877 ЦК
України підрядник зобов'язаний
здійснювати будівництво та пов'язані з
ним будівельні роботи відповідно до
проектної документації, що визначає
обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які
ставляться до робіт та до кошторису, що
визначає ціну робіт.

Відповідно до статті 6 ЦК України
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

В силу ст. 632 ЦК України ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
Зміна ціни після укладення договору
допускається лише у випадках і на
умовах, встановлених договором або
законом. Зміна ціни в договорі після
його виконання не допускається.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Приписами статті 204 ЦК України
визначено, що правочин є правомірним,
якщо його недійсність прямо не
встановлена законом бо якщо він не
визнаний судом недійсним.

Обґрунтовуючи позовну вимогу, позивач
стверджує, що йому завдано збитків в
розмірі суми позову, які підлягають
стягненню з відповідача на підставі
частині першої статті 322
Господарського кодексу України.

Поняття збитків викладено в частині
другій статті 22 ЦК України, відповідно
до якої збитками є: 1) втрати, яких особа
зазнала у зв'язку зі знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); 2) доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Частиною другою Господарського
кодексу України також встановлено, що
під збитками розуміються витрати,
зроблені управненою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків.

За змістом частини першої статті
статті 614 ЦК України особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 623 ЦК України боржник,
який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором.

З огляду на положення статті 22 ЦК
України та статті 224 ГК України для
застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: протиправної
поведінки, збитків, причинного зв'язку
між протиправною поведінкою боржника
та збитками, вини. За відсутності хоча б
одного з цих елементів
цивільно-правова відповідальність не
настає.

Саме така позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
04.07.2011р. у справі за позовом товариства
з обмеженою відповідальністю "Фортекс"
до публічного акціонерного товариства
"УкрСиббанк" про стягнення 778713,71 грн.
збитків у вигляді неодержаних ним
доходів, яка відповідно до частини
першої статті 111-28 Господарського
процесуального кодексу України є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України.

Матеріалами справи, зокрема актом
ревізії, підтверджено, що фінансування
зазначених в договорі робіт
здійснювалося за рахунок коштів
державного бюджету через позивача.

Тому управління освіти Чернівецької
міськради, як замовник робіт,
фінансування яких здійснювалося за
рахунок субвенцій з державного
бюджету, та як сторона за договором
підряду зобов'язана була вжити усі
залежні від нього заходи, в тому числі
шляхом ретельної перевірки обсягу та
якості виконаних відповідачем
відновлювальних робіт покрівлі школи
задля забезпечення ефективного
використання державних коштів.

Колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
зазначає, що навіть у разі встановлення
наведених в акті ревізії фактів вони
являлись би результатом дій та
бездіяльності обох сторін договору,
тобто такі факти беззаперечно виникли
б також з вини позивача, який повинен в
такому випадку нести відповідальність,
тобто бути відповідачем у справі разом
з виконавцем робіт.

Такий висновок повністю
кореспондується із змістом пункту 10
статті 10 Закону України "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні", яким
органу державного фінансового
контролю надається право звертатися до
суду в інтересах держави, якщо
підконтрольною установою не
забезпечено виконання вимог щодо
усунення виявлених під час здійснення
державного фінансового контролю
порушень законодавства з питань
збереження і використання активів.

Відтак, суд першої інстанції дійшов
вірного висновку, що виконання
підрядних робіт відповідачем та їх
прийняття позивачем здійснено шляхом
оформлення відповідного акту
приймання виконаних підрядних робіт за
формою КБ-2в та довідки про вартість
виконаних підрядних робіт за формою
КБ-3 від 18.09.2013, які підписані та
скріплені печатками сторін без
будь-яких зауважень і претензій з боку
замовника, а також оплату останнім у
повному обсязі вартості фактично
виконаних підрядних робіт, визначеної
за домовленістю сторін у договорі, а
отже правовою підставою перерахування
коштів позивачем відповідачеві у
даному випадку є договір на виконання
капітальних робіт (підряду), у зв'язку з
чим кошти, які є предметом даного спору,
не є збитками в розумінні статті 22 ЦК
України.

Відповідно до положень статті 1 ГПК
України зазначені в ній суб'єкти мають
право звертатися до господарського
суду згідно з встановленою
підвідомчістю господарських справ за
захистом своїх порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів, а у випадках,
передбачених законодавчими актами
України, до господарського суду мають
право також звертатися державні та
інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Таким чином, в контексті статті 1 ГПК
України та статті 3 ЦК України, кожна
особа має право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів. Тобто,
названими статтями встановлено, що
позивач має право на подання позову
лише в тому разі, коли діями
відповідача порушується право чи
інтереси безпосередньо позивача, а не
взагалі з будь-яких питань, де, як
вважає позивач, є порушення норм
чинного законодавства.

Отже, для звернення до суду з позовом,
заявник повинен обґрунтувати не лише
порушення відповідачами положень
чинного законодавства, а і свій
матеріально-правовий інтерес.

Як вірно зазначив суд першої інстанції
звертаючись до господарського суду,
позивач посилається на обставини,
викладені в акті ревізії ДФІ в
Чернівецькій області від 23.07.2013 № 08-40/9,
який не може бути підставою для
задоволення позовних вимог, оскільки
згідно ст. 15 Закону України "Про основні
засади здійснення державного
фінансового контролю в Україні"
законні вимоги службових осіб органу
державного фінансового контролю є
обов'язковими для виконання службовими
особами об'єктів, що контролюються.

За умови існування між сторонами
договірних правовідносин, посилання на
висновки перевірки Державної
фінансової інспекції України, як на
підставу для задоволення позовних
вимог, є неправомірними. Виявлені
контролюючим органом порушення не
впливають на умови укладеного між
сторонами договору і не можуть їх
змінювати.

Разом з тим, виявлення контролюючим
органом будь-яких порушень може бути
підставою для притягнення до
відповідальності посадових осіб у
встановленому чинним законодавством
порядку.

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, апеляційний
господарський суд, вважає, що рішення
господарського суду першої інстанції
прийняте, з урахуванням всіх обставин
справи та з дотриманням норм чинного
законодавства, а тому не вбачає підстав
для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні апеляційної скарги
Державної фінансової інспекції в
Чернівецькій області відмовити.

2. Рішення господарського суду
Чернівецької області від 12.03.2014 року у
справі №926/56/14 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

4. Матеріали справи направити на
адресу місцевого господарського

суду.

Повний текст постанови
виготовлений 22.04.2014 р.

Головуючий суддя
Малех І. Б.

Суддя
Желік М. Б.

Суддя
Кузь В. Л.