ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р.Справа № 922/914/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання
Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом ТОВ "Автодистриб"юшн Карго
Партс", м. Київ до ФОП ОСОБА_2, м.
Харків про стягнення 19 221,25грн. за
участю представників сторін:

позивача - Будіянський О.С., дов. б/н від
10.06.13р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою, в якій просив стягнути з
відповідача суму основного боргу в
розмірі 9 000,00грн., пеню в розмірі 8
190,00грн., 24% річних в розмірі 2 031,25грн. за
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за договором поставки №
3569-22/2011 від 19.07.11р., а також покласти на
відповідача понесені витрати зі сплати
судового збору.

Представник позивача 14.04.14р. надав суду
заяву про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої просить суд
стягнути з відповідача суму основного
боргу в розмірі 9 000,00грн., пеню в розмірі
658,11грн., 24% річних в розмірі 2 031,25грн. за
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за договором поставки
№ 3569-22/2011 від 19.07.11р., а
також покласти на відповідача понесені
витрати зі сплати судового збору.

В судовому засіданні представник
позивача звернувся до суду з заявою, в
якій, посилаючись на арифметичну
помилку під час здійснення розрахунку
24% річних, уточнив їх розмір, який
складає 2 029,81грн. Позивач позовні
вимоги підтримує та просить суд
стягнути з відповідача 9 000,00грн.
основного боргу; 658,11грн. пені;
2 029,81грн. 24% річних.

Із суті наданого позивачем уточнення,
виходячи з його змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, суд дійшов
висновку, що дане уточнення є заявою
про зменшення розміру позовних вимог.

Враховуючи те, що позивач, відповідно
до ст.22 Господарського процесуального
кодексу України, вправі до прийняття
рішення по суті спору зменшити розмір
позовних вимог, ці дії не суперечать
законодавству та не порушують
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси, дана заява приймається судом
до розгляду як така, що не суперечить
вимогам чинного законодавства України.

Представник відповідача у призначене
судове засідання не з`явився,
витребуваних судом документів не
надав, про час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення, з
відміткою отримання ухвали про
порушення провадження у справі
відповідачем, яке міститься в
матеріалах справи.

Враховуючи те, що судом вжито всі
заходи для належного повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи, проте відповідач не
скористався своїм правом, передбаченим
ст. 22 ГПК України, оскільки в судові
засідання не з`являвся, витребувані
судом докази не подавав, не повідомив
суд про причини своєї неявки, тому суд
вважає за можливе розглядати справу за
відсутності представника відповідача
за наявними в справі матеріалами,
відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

19.07.11р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Автодистриб'юшн
Карго Партс" (позивач) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач)
укладено договір поставки № 3569-22/2011
(далі договір), відповідно до умов якого
позивач зобов'язався в порядку та на
умовах, визначених даним договором,
поставляти відповідачу запчастини та
експлуатаційні матеріали (товар), а
відповідач приймати та оплачувати їх
вартість.

Сторони погодили, що номенклатура,
найменування, одиниця виміру,
походження товару, загальні кількість
та ціна товару, термін та умови
поставки визначаються в
рахунках-фактурах та товарних
накладних, або інших, передбачених
чинним законодавством документах на
товар, які є невід'ємною частиною
договору та остаточно узгоджуються
сторонами на кожну окрему партію
товару (п.1.2 договору).

Товар за домовленістю сторін
продається на умовах попередньої
оплати або на умовах відстрочення
платежу. У разі продажу товару на
умовах відстрочення платежу, такий
термін зазначається у накладній. У разі
відстрочення платежу товар має бути
сплачений не пізніше останнього дня
відтермінування включно (п.2.2 договору).

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором
поставки.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст.265 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Позивач на виконання умов договору
поставив на адресу відповідача товар
на загальну суму 153 831,63грн. Факт
поставки товару на вказану суму
підтверджується видатковими
накладними, оформленими належним чином
та наявними у матеріалах справи.

Видаткові накладні відповідають
вимогам ст.9 Закону України від 16.07.99р.
№ 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", пункту
2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку. Дані накладні
є первинними документами, які фіксують
здійснення господарської операції
(поставка товару) та початок перебігу
строку для оплати за поставлений товар.

Як зазначає позивач, відповідач взяті
на себе зобов'язання за договором
належним чином не виконав, за отриманий
товар розрахувався частково, на
загальну суму 144 831,63грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
поставлений за договором товар складає
9 000,00грн.

Як зазначає позивач та вбачається
судом із матеріалів справи, частково
несплаченою залишилась остання
видаткова накладна № КВSІ550387 від 13.02.13р.
на суму 11 040,84грн. Кінцевий строк оплати
за отриманий за цією видатковою
накладною товар сторони погодили у цій
видатковій накладній та визначили до
27.02.13р.

Враховуючи викладене, судом
встановлено, що відповідач повинен був
сплатити за отриманий за договором
товар в строк до 27.02.13р. включно.

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Факт наявності заборгованості за
спірним договором на суму 9 000,00грн.
підтверджується належними доказами,
наявними у справі.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та те, що
відповідач не надав суду доказів на
підтвердження сплати ним
заборгованості перед позивачем у сумі 9
000,00грн., суд дійшов висновку, що позовні
вимоги в цій частині є обґрунтованими,
законними та такими, що підлягають
задоволенню.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до п.5.2 договору сторони
погодили, що у разі прострочення
платежу більше трьох календарних днів,
відповідач сплачує пеню в розмірі 0,5%
від суми заборгованості за кожний день
прострочення.

За приписами ст.3 Закону України від
22.11.96р. № 543/96-ВР "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" розмір пені, за
невиконання грошового зобов'язання
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

З врахуванням вимог цього Закону
позивач нарахував відповідачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за період із 02.03.13р. по 02.09.2013р., яка
складає 658,11грн.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок, суд дійшов висновку, що
позивач правомірно розраховує пеню, її
розмір відповідає наданому розрахунку,
а тому позовні вимоги в цій частині є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Відповідно до умов договору (п.5.3)
сторони погодили, що у разі
прострочення грошового зобов'язання
строком більше 30 календарних днів,
відповідач на вимогу позивача
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 24% річних від простроченої суми.

На підставі зазначеного, позивач
нарахував відповідачу за період з
29.03.13р. по 06.03.14р. 24% річних на загальну
суму 2 029,81грн.

Нарахування 24% річних не суперечить
вимогам чинного законодавства України,
воно відповідає умовам договору та
наданому розрахунку, тому позовні
вимоги в цій частині є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 610, 612, 625, 692, 712 Цивільного
кодексу України, статтями 193, 265
Господарського кодексу України,
статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, іден. код НОМЕР_1 (АДРЕСА_1,
р/рахунок НОМЕР_2 в ПАТ "ВТБ Банк", МФО
321767) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Автодистриб'юшн
Карго Партс", (02660, м.
Київ, вул. Закревського, 16, р/р 4544 у
ПАТ "ВТБ Банк", МФО 321767) - 9 000,00грн.
основного боргу; 658,11грн. пені; 2 029,81грн.
24% річних; 1 827,20грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 16.04.2014 р.

Суддя Т.А. Лавренюк