ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
РІШЕННЯ

24.04.2014
Справа № 907/138/14

За позовом Заступника Закарпатського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України, м. Ужгород

в інтересах держави в особі:

Західного територіального
квартирно-експлуатаційного
управління, м. Львів

Ужгородського військового лісництва,
м. Перечин

до відповідача фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Перечин

Про стягнення 10800 грн.

Головуючий суддя Якимчук Л.М.

За участю представників:

від позивача (Ужгородське військове
лісництво) - не з'явився,

від відповідача - ОСОБА_1, фізична
особа-підприємець,

від прокуратури - Продан О.С. прокурор,
посвідчення №012745 від 06.11.12.

СУТЬ СПОРУ: Заступник Закарпатського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері Західного
регіону України, м. Ужгород, звернувся
до суду з позовом в інтересах держави в
особі Західного територіального
квартирно-експлуатаційного
управління, м. Львів, Ужгородського
військового лісництва, м. Перечин, до
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Перечин про стягнення 10800 грн. боргу
за отриману лісопродукцію.

Присутній у судовому засіданні
прокурор просить задоволити позовні
вимоги в повному обсязі з мотивів,
викладених у позовній заяві,
посилаючись на їх обґрунтованість
матеріалами справи. Вважає, що вимоги
підтверджені належними доказами
долученим до матеріалів справи.

Позивач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, натомість від нього
надійшла заява №40 від 16.04.2014 про
розгляд справи без його участі;
відповідно до вказаної заяви позовні
вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач, присутній у судовому
засіданні, позовні вимоги визнав у
повному обсязі. Разом з тим, просить
розстрочити виконання рішення суду
строком на 6 місяців у зв'язку зі
скрутним матеріальним становищем.

Прокурор проти задоволення такого
клопотання не заперечує.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення відповідача та
прокурора, оцінивши докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді у судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Четвертого січня 2012 року між
Ужгородським військовим лісництвом
(далі - Позивач) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, м. Перечин
(далі - Відповідач) укладено договір
купівлі-продажу №2 (далі - Договір),
згідно умов п. п. 1.1, 2.1 якого позивач
взяв на себе зобов'язання продати
лісопродукцію (дрова твердих порід:
франко-верхній склад - 130 грн.,
франко-нижній склад - 220 грн.), а
відповідач - оплатити її шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок Продавця на
умовах 30% передоплати і в подальшому по
мірі фактичного вивезення дров згідно
товаро-транспортних накладних.

На виконання договірних зобов'язань
позивачем здійснено відпуск
лісопродукції на загальну суму 27140,00
грн., що підтверджується накладними:

№39 від 28.02.2012;

№48 від 29.02.2012;

№65 від 13.03.2012;

№74 від 30.03.2012;

№135 від 31.05.2012;

№150 від 26.06.2012.

Проте, відповідач взяті на себе
зобов'язання виконав лише частково, а
саме - здійснив оплату за отриману
лісопродукцію у розмірі 16340,00 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем за
отриману лісопродукцію становить 10800,00
грн., що підтверджується довідкою про
заборгованість, копію якої долучено до
матеріалів справи.

Згідно з ст. 193 Господарського кодексу
України, ст. 526 Цивільного кодексу
України, господарське зобов'язання
(зобов'язання) має виконуватися
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що за певних умов звичайно
ставляться.

Згідно з п. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Матеріалами справи підтверджено
заборгованість відповідача в сумі 10800,00
грн., яку відповідач визнав; отже,
порушене право позивача підлягає
захисту судом шляхом стягнення з
відповідача на його користь суми боргу.

Також суд прийшов до висновку про
задоволення клопотання про розстрочку
виконання рішення з огляду на наступне.

Відповідно до п.6 ст.83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Відповідно до положень Господарського
процесуального кодексу України суд
може відстрочити або розстрочити
виконання рішення, ухвали, постанови,
змінити спосіб та порядок їх виконання
при наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи,.

Пунктом 7.2 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17
жовтня 2012 року N 9 „Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України"
встановлено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо.

У даному випадку, керуючись правовою
позицією, викладеною Вищим
господарським судом України у вказаній
постанові, з огляду на позицію
прокурора, з метою захисту суб'єкта
підприємницької діяльності від
наявної загрози фінансової скрути та з
урахуванням матеріальних інтересів
сторін, суд розстрочує виконання
рішення строком на 6 місяців.

Крім того, у позовній заяві ставиться
питання про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на грошові кошти
відповідача в розмірі ціни позову,
однак у вказаному клопотанні належить
відмовити, оскільки воно не
обґрунтовано і суду не надано жодних
доказів про те, що невжиття таких
заходів може утруднити чи зробити
неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Статтею 5 Закону України "Про судовий
збір" визначені пільгові категорії
щодо сплати судового збору, зокрема,
органи прокуратури - при здійснені
представництва інтересів громадян або
держави в суді.

Відповідно до п. 4.6. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.2013 №7 „Про деякі питання практики
застосування розділу VІ Господарського
процесуального кодексу України",
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

За таких обставин, витрати з оплати
судового збору в розмірі 1827,00
грн. підлягають стягненню з
відповідача в доход Державного бюджету
України.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 82- 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) на користь
Ужгородського військового лісництва
Західного територіального
квартирно-експлуатаційного управління
(Закарпатська область, Перечинський
район, м.Перечин, пров.
Червоноармійський, 5, код 22999043) суму 10800
грн. (десять тисяч вісімсот грн. 00 коп.)
заборгованості за отриману
лісопродукцію.

3. Розстрочити виконання рішення на 6
(шість) місяців наступним чином:

до 10 травня 2014 року - 1800,00 грн.;

до 10 червня 2014 року - 1800,00 грн.;

до 10 липня 2014 року - 1800,00 грн.;

до 10 серпня 2014 року - 1800,00 грн.;

до 10 вересня 2014 року - 1800,00 грн.;

до 10 жовтня 2014 року - 1800,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 код НОМЕР_1) в доход
Державного бюджету (отримувач коштів -
Управління державної казначейської
служби України у м. Ужгороді
Закарпатської області, код отримувача
(код за ЄДРПОУ) - 38015610, банк отримувача -
ГУДКСУ у Закарпатській області, код
банку отримувача (МФО) - 812016, рахунок
отримувача - №3002, код
класифікації доходів бюджету - 22030001,
найменування суду - господарський суд
Закарпатської області) суму 1827,00 грн.
(одна тисяча вісімсот двадцять сум грн.
00 коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Рішення суду набирає законної сили в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25.04.2014.

Суддя
Л.М. Якимчук