Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" квітня 2014 р.
Справа № 906/198/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Свириденко О.Й -
довіреність від 02.01.14р.;

від відповідача: не з'явився.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бадваси" (м. Київ)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Йосипівське" (с.
Йосипівка, Ружинський район,
Житомирська область)

про стягнення 109890,40 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 109890,40грн.
заборгованості, з яких: 105000,00 грн. -
основний борг, 4890,40 грн. - 3%річних.

10.04.14р. до суду надійшла заява ТОВ
"Бадваси" про збільшення розміру
позовних вимог, відповідно до якої
останній просить стягнути з
відповідача 105000,00 грн. основного боргу,
2845,50 грн. - інфляційних, 5434,09 грн. - 3%
річних.

Враховуючи передбачене ст. 22 ГПК
України право позивача на зміну
підстави або предмету позову,
збільшення розміру позовних вимог,
відмову від позову або зменшення
розміру позовних вимог, вказана заява
не суперечить вимогам чинного
законодавства України та не порушує
чиїх-небудь прав та охоронюваних
законом інтересів, вищевказана заява
про зменшення позовних вимог від 10.04.14р.
приймається господарським судом.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги з урахуванням
заяви про збільшення розміру позовних
вимог підтримав, просив задовольнити,

Відповідач свого представника в судове
засідання не направив, вимог ухвал суду
не виконав. 10.04.14р. на адресу суду
надійшло клопотання засновника
відповідача ОСОБА_2 про відкладення
розгляду справи, оскільки
уповноважений представник
підприємства перебуває у військкоматі.

Представник позивача заперечив щодо
відкладення розгляду справи.

З приводу клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 69 ГПК України спір має
бути вирішено господарським судом у
строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви. У виняткових
випадках за клопотанням сторони, з
урахуванням особливостей розгляду
спору, господарський суд ухвалою може
продовжити строк розгляду спору, але не
більш як на п'ятнадцять днів.

В даному випадку строк розгляду справи,
передбачений ч. 1 ст. 69 ГПК України майже
сплинув, клопотань про продовження
строку розгляду справи не надходило.

Відповідно до статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод від 04.11.1950 р., ратифікованої
Україною 17.07.97 р., кожен має право на
справедливий і публічний розгляд його
справи упродовж розумного строку
незалежним і безстороннім судом,
встановленим законом, який вирішить
спір щодо його прав та обов'язків
цивільного характеру.

Враховуючи викладене, господарський
суд Житомирської області відмовляє
відповідачу в клопотанні про
відкладення розгляду справи.

За таких обставин, неявка в засідання
суду відповідача або його
представника, належним чином та
відповідно до законодавства
повідомлених про дату, час та місце
судового засідання, не перешкоджає
розгляду справи, суд дійшов висновку
про розгляд справи за наявними у ній
матеріалами згідно із ст. 75 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Бадваси" (Позивач) на
підставі усної домовленості поставило
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Йосипівське"
(Відповідач) товар - засоби захисту
рослин на загальну суму 256320,90 грн., що
підтверджується відповідними
видатковими накладними, які долучені
до матеріалів справи (а.с. 9-15).

Відповідач отриманий товар оплатив
частково в сумі 151320,90 грн., на
підтвердження чого в матеріалах справи
містяться банківські виписки (а.с. 16-20).

Таким чином, внаслідок неналежного
виконання відповідачем своїх
зобов'язань щодо своєчасної оплати
товару, станом на день звернення
позивача з позовом до суду у
відповідача перед позивачем існує
заборгованість у сумі 105000,00 грн.

За вказаних обставин ТОВ "Бадваси"
звернулося до суду з позовом про
стягнення з відповідача
заборгованості за поставлений товар.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку (ст. 173 ГК України).

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК
України).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства (ч. 2 ст.
530 ЦК України).

Крім цього п.п. 1.7. постанови пленуму
Вищого господарського суду України
передбачено, якщо у договорі або законі
не встановлено строку (терміну), у який
повинно бути виконано грошове
зобов'язання, судам необхідно виходити
з приписів частини другої статті 530 ЦК
України. Цією нормою передбачено, між
іншим, і можливість виникнення
обов'язку негайного виконання; такий
обов'язок випливає, наприклад, з
припису частини першої статті 692 ЦК
України, якою визначено, що покупець за
договором купівлі-продажу повинен
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього; відтак якщо
договором або актами цивільного
законодавства не встановлено інший
строк оплати товару, відповідна оплата
має бути здійснена боржником негайно
після такого прийняття, незалежно від
того, чи пред'явив йому кредитор
пов'язану з цим вимогу. При цьому
передбачена законом відповідальність
за невиконання грошового зобов'язання
підлягає застосуванню починаючи з дня,
наступного за днем прийняття товару,
якщо інше не вбачається з укладеного
сторонами договору. Відповідні
висновки випливають зі змісту частини
другої статті 530 ЦК України.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст. 193
ГК України, згідно якої об'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

За таких обставин, господарський суд
приходить до висновку про задоволення
позову в частині стягнення основного
боргу в сумі 105000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача (а.с. 32),
перевіреного судом, розмір 3% річних
складає 5434,09 грн. Отже дана вимога
позивача є обґрунтованою та підлягає
задоволенню.

Також господарським судом перевірено
розрахунок інфляційних, в результаті
чого встановлено, що інфляційні
становлять 3598,10 грн. Та оскільки
клопотання про вихід за межі позовних
вимог заінтересована сторона не
подала, суд вважає обґрунтованою та
такою, що підлягає до задоволення суму
інфляційних - 2845,50 грн.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об`єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов`язковим.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного
доказу на спростування позовних вимог,
в тому числі доказів проведення
розрахунків (платіжні доручення,
виписки банківських установ щодо руху
коштів, квитанції до прибуткових
касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані, заявлені у відповідності
до вимог чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
які є в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,75,49,82-85 ГПК
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Йосипівське" (13642,
Житомирська область, Ружинський район,
с. Йосипівка, вул. Грушевського, 1, ід.
код 36731591)

- на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бадваси" (факт.
адреса: 03178, м. Київ, вул. Академіка
Заболотного, 150А оф. 103; юр. адреса: 03027,
Київська область, Києво-Святошинський
район, с. Новосілки, вул. Садова, 17 кв. 5,
ід. код 34779207) 105000,00 грн. основного боргу,
54343,09 грн. - 3% річних, 2845,50 грн. -
інфляційних, а також 2265,50 грн.
сплаченого судового збору.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.04.14

Суддя
Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - відповідачу (рек. з повід.)