ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.04.2014 р.
Справа№ 914/1153/14

Судя Сухович Ю.О. розглянувши матеріали

за позовом Управління Пенсійного фонду
України в м.Стрию та Стрийському районі
Львівської області, м.Стрий Львівської
області

до відповідача Відділу державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції,
м.Стрий Львівської області

про 1. Визнання дій начальника відділу
ДВС Стрийського МРУЮ Юрківа Е.Я. щодо
скасування процесуального документа
неправомірними.

2. Скасування постанови начальника
відділу ДВС Стрийського МРУЮ Юрківа
Е.Я. про скасування процесуального
документа від 06.03.2014 року та постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
06.03.2014р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду
Львівської області Управлінням
Пенсійного фонду України в м.Стрию та
Стрийському районі Львівської області
подано позов до Відділу державної
виконавчої служби Стрийського
міськрайонного управління юстиції про
визнання дій начальника відділу ДВС
Стрийського МРУЮ Юрківа Е.Я. щодо
скасування процесуального документа
неправомірними та скасування
постанови начальника відділу ДВС
Стрийського МРУЮ Юрківа Е.Я. про
скасування процесуального документа
від 06.03.2014 року та постанови про відмову
у відкритті виконавчого провадження
(відмову в прийнятті до провадження
виконавчого документа) від 06.03.2014р.

Вирішуючи питання про прийняття
позовної заяви за вих.№3185/06-23 від
17.03.2014р. (вх.№1200 від 04.04.2014р.) до розгляду,
судом встановлено наявність підстав
для відмови у її прийнятті зважаючи на
наступне.

Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має
право звернутися до суду за захистом
свого особистого немайнового або
майнового права та інтересу.

Як вбачаться із ч.2 ст. 16 ЦК України
одним із таких способів захисту є
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Частиною першою ст.1 ГПК України
встановлено, що підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими
актами України, до господарського суду
мають право також звертатися державні
та інші органи, фізичні особи, що не є
суб'єктами підприємницької діяльності.

Водночас, статтею 21 ГПК України
встановлено, що сторонами в судовому
процесі - позивачами і відповідачами -
можуть бути підприємства та
організації, зазначені у статті 1 цього
Кодексу. Позивачами є підприємства та
організації, що подали позов або в
інтересах яких подано позов про захист
порушеного чи оспорюваного права або
охоронюваного законом інтересу.
Відповідачами є підприємства та
організації, яким пред'явлено позовну
вимогу.

Стаття 12 ГПК України передбачає чіткий
перелік справ, підвідомчим
господарським судам. Даний перелік
справ є вичерпним та не підлягає
розширеному тлумаченню. Однак, серед
даного переліку не вказано про таку
категорію спорів, які виникають за
зверненням органу державної влади про
визнання дій начальника відділу
неправомірними та скасування
постанови про скасування
процесуального документа і постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа)
№42034195.

Водночас у ч.2 ст.17 Кодексу
адміністративного судочинства України
закріплено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема: 1)
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності; 2) спори з приводу
прийняття громадян на публічну службу,
її проходження, звільнення з публічної
служби; 3) спори між суб'єктами владних
повноважень з приводу реалізації
їхньої компетенції у сфері управління,
у тому числі делегованих повноважень; 4)
спори, що виникають з приводу
укладання, виконання, припинення,
скасування чи визнання нечинними
адміністративних договорів; 5) спори за
зверненням суб'єкта владних
повноважень у випадках, встановлених
Конституцією та законами України; 6)
спори щодо правовідносин, пов'язаних з
виборчим процесом чи процесом
референдуму.

Особливістю справ, які розглядаються у
порядку адміністративного судочинства
є їхній публічно-правовий характер, що
суттєво відрізняє їх від господарських
спорів, які носять приватно - правовий
характер. Адміністративні спори
виникають між суб'єктами, які
перебувають у відносинах
підпорядкування або ж
адміністративної залежності один від
одного. Тоді як господарські спори
виникають між юридично рівними
суб'єктами.

Згідно з п.п.3.1 п.3 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
24.10.2011р. №10 із змінами та доповненнями
"Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським судам"
господарський спір підвідомчий
господарському суду, зокрема, за таких
умов: участь у спорі суб'єкта
господарювання; наявність між
сторонами, по-перше, господарських
відносин, врегульованих Цивільним
кодексом України, Господарським
кодексом України, іншими актами
господарського і цивільного
законодавства, і, по-друге, спору про
право, що виникає з відповідних
відносин; наявність у законі норми, що
прямо передбачала б вирішення спору
господарським судом; відсутність у
законі норми, що прямо передбачала б
вирішення такого спору судом іншої
юрисдикції.

Варто зазначити, що трактувати
вищенаведені умови підвідомчості
справ господарським судам потрібно
лише у сукупності. Відсутність однієї
із зазначених умов свідчить про
неможливість розгляду справи у порядку
господарського судочинства.

Зокрема, із поданої Управлінням
Пенсійного фонду України в м.Стрию та
Стрийському районі Львівської області
позовній заяві за вих.№3185/06-23 від
17.03.2014р. (вх.№1200 від 04.04.2014р.) вбачаться,
що спір виник між двома субґєктами
владних повноважень та порядок його
вирішення регулюється нормами
адміністративного права (Кодекс
адміністративного судочинства
України).

Окрім того, п.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
24.10.2011р. №10 із змінами та доповненнями
"Про деякі питання підвідомчості і
підсудності справ господарським
судам"містить положення про те, що з
огляду на приписи частини третьої
статті 22 Закону України "Про
судоустрій і статус суддів", згідно з
якими місцеві господарські суди
розглядають справи у спорах, що
виникають з господарських
правовідносин, а також інші справи,
віднесені процесуальним законом до їх
підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1,
12 ГПК господарські суди розглядають
справи в порядку позовного
провадження, коли склад учасників
спору відповідає приписам статті 1 ГПК,
а правовідносини, з яких виник спір,
мають господарський характер.

Таким чином, господарські суди
розглядають справи в порядку позовного
провадження, якщо склад учасників
спору відповідає положенням ст.1 ГПК
України, а правовідносини, щодо яких
виник спір, мають господарський
характер.

Із позовної заяви вбачається, що
підставою для подання позовної заяви
Управлінням Пенсійного фонду України в
м.Стрию та Стрийському районі
Львівської області є неправомірність
дій державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції, а саме щодо скасування
процесуального документа-постанови
про відкриття виконавчого провадження
(ВП №42034195 від 13.02.2014р.) на підставі ст.83
Закону України «Про виконавче
провадження» від 21.04.1999р. щодо
примусового виконання виконавчого
листа №2/1432-6/244А, виданого
господарським судом Львівської
області про стягнення з фізичної
особи-підпримця ОСОБА_4 5 859,91 грн.
заборгованості по страхових внесках на
загальнообов'язкове державне пенсійне
страхування та щодо винесеної
державним виконавцем Заліщук В.І.
постанови про відмову у відкритті
вищезазначеного виконавчого
провадження.

Позивач у позовній заяві посилається
на ст.ст. 18,104-106, 181 КАС України. Однак,
господарський суд розглядає справи у
порядку, передбаченому Господарським
процесуальним кодексом України, а не
Кодексом адміністративного
судочинства України.

Відтак, враховуючи той факт, що
господарські суди не розглядають у
порядку позовного провадження позовні
заяви учасників виконавчого
провадження до органу Державної
виконавчої служби про оскарження дій
чи бездіяльності цього органу, суд
дійшов висновку відмовити у прийнятті
позовної заяви до розгляду на підставі
п.1 ч.1 ст.62 ГПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.62 ГПК України суд
відмовляє у прийнятті позовної заяви,
якщо заява не підлягає розгляду в
господарських судах України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 62, ст.86 ГПК України,
суд,-

У Х В А Л И В :

1. Відмовити у прийнятті позовної
заяви вих.№3185/06-23 від 17.03.2014р. (вх.№1200
від 04.04.2014р.) Управління Пенсійного
фонду України в м.Стрию та Стрийському
районі Львівської області до Відділу
державної виконавчої служби
Стрийського міськрайонного управління
юстиції про визнання дії начальника
відділу ДВС Стрийського МРУЮ Юрківа
Е.Я. щодо скасування процесуального
документа неправомірними та
скасування постанови начальника
відділу ДВС Стрийського МРУЮ Юрківа
Е.Я. про скасування процесуального
документа від 06.03.2014 року та постанови
про відмову у відкритті виконавчого
провадження (відмову в прийнятті до
провадження виконавчого документа) від
06.03.2014р.

2. Позовну заяву та додані до неї
документи, всього на 15 аркушах
повернути Управлінню Пенсійного фонду
України в м.Стрию та Стрийському районі
Львівської області.

3. Копії ухвали надіслати сторонам.

4. Ухвала може бути оскаржена до
Львівського апеляційного
господарського суду в порядку і строки
вказані в ст.ст.91-93 ГПК України.

Суддя
Сухович Ю.О.