ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р.
Справа № 921/1156/13-г/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючого судді
Марка Р.І.

суддів
Бойко С.М.

Бонк Т.Б.

при секретарі судового засідання
Борщ І.О.

за участю представників

від позивача - ОСОБА_2;

від відповідача - Заруцька Т.С.;

третя особа-1: ОСОБА_4;

третя особа-2: ОСОБА_5,

розглянув матеріали
апеляційної скарги Тернопільської
обласної державної адміністрації, вих.
№ 02-599/16-10 від 04.02.2014р. (вх.№01-05/855/14 від
21.02.2014р.)

на рішення Господарського суду
Тернопільської області від 17.01.2014р.

у справі № 921/1156/13-г/13, суддя Стопник С.Г.

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_7, с. Верняки Збаразького району

до відповідача Тернопільської
обласної державної адміністрації, вул.
Грушевського, 8, м.Тернопіль, 46021

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача:

1 - Служба автомобільних доріг у
Тернопільській області, м. Тернопіль,
вул. О.Кульчицької, 8

2 - Відділ Держземагенства в
Тернопільському районі, вул. Кривоноса,
10, м.Тернопіль, 46027

про зобов'язання прийняти рішення про
надання Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_7 в оренду земельної ділянки
площею 0,0450 га для обслуговування
пункту громадського харчування на
території Смиковецької сільської ради
Тернопільського району Тернопільської
області та укласти з позивачем договір
оренди на цю земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду
Тернопільської області від 17.01.2014р. у
справі № 921/1156/13-г/13 Тернопільську
обласну державну адміністрацію (вул.
Грушевського, 8, м. Тернопіль)
зобов'язано прийняти рішення про
надання Фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_7 (АДРЕСА_1, ід. код НОМЕР_1) в оренду
земельної ділянки площею 0,0450 га,
кадастровий номер :01:018:0008, що
розташована на території Смиковецької
сільської ради Тернопільського району
Тернопільської області, для
обслуговування пункту громадського
харчування та укласти з Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_7 договір
оренди на цю земельну ділянку.

Рішення суду мотивоване
обґрунтованістю та підтавністю вимог.

Не погоджуючись з даним рішенням
місцевого господарського суду,
Тернопільська обласна державна
адміністрація звернулась до
Львівського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення суду
першої інстанції скасувати та прийняти
нове рішення, яким у задоволенні
позовних вимог відмовити, мотивуючи
свої доводи тим, що рішення місцевого
господарського суду у даній справі
прийняте з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
а висновки суду не відповідають
фактичним обставинам та наявним у
справі матеріалам. Відтак, на
переконання скаржника, правові
підстави для задоволення позовних
вимог - відсутні.

Ухвалою Львівського апеляційного
господарського суду від 21.02.2014р.
апеляційну скаргу Тернопільської
обласної державної адміністрації
прийнято до провадження, розгляд
справи призначено на 18.03.2014р.

На виконання вимог ухвали суду позивач
та третя особа - Служба автомобільних
доріг у Тернопільській області подали
відзиви на апеляційну скаргу, в яких
позивач просить у задоволенні вимог
апеляційної скарги відмовити,
оскаржуване рішення суду залишити без
змін, Служба автомобільних доріг у
Тернопільській області підтримує
доводи скаржника.

На клопотання позивача ухвалою суду
від 18.03.2014р. розгляд справи було
відкладено на 08.04.2014р.

8 квітня 2014р. в судовому засіданні, за
згодою представників сторін, було
оголошено перерву до 16.04.2014р.

В даному судовому засіданні учасники
судового процесу висловили свої
міркування з питань, що виникли в ході
розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
зібрані докази, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення місцевим господарським
судом, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
при винесенні оскаржуваного судового
рішення норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про те, що у
задоволенні вимог апеляційної скарги
слід відмовити, оскаржуване рішення
суду першої інстанції у даній справі
залишити без змін, з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським
судом і це вбачається з матеріалів
справи, відповідно до договору
купівлі-продажу від 08.08.2001 року,
укладеного між Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичної
особи ОСОБА_8 (Продавець), від імені
якого діяв його представник ОСОБА_9
(згідно доручення, посвідченого
приватним нотаріусом Тернопільського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
31.07.2002 року за реєстровим №3900) та
ОСОБА_11 (Покупець), у власність
останньої перейшли переносний кіоск та
два переносні саморобні
металево-дерев'яні вагончики,
розташовані в смузі відводу
автомобільної дороги
Львів-Кіровоград-Знам'янка біля села
Смиківці Тернопільського району
Тернопільської області.

Договір зареєстрований 08.08.2002 р.
приватним нотаріусом Тернопільського
міського нотаріального округу ОСОБА_10
в реєстрі за №4047.

Рішенням сесії Смиковецької сільської
ради №141 від 26.12.2003 року, прийнятим за
результатами розгляду клопотання
підприємця ОСОБА_11, останній надано
дозвіл на юридичне оформлення та
складання проекту відведення
земельної ділянки для обслуговування
викупленого тимчасового пункту
сервісу (пункт громадського
харчування) за рахунок земель
Адміністрації автомобільних доріг у
Тернопільській області (чагарник) на
території Смиковецької сільської ради,
при виконанні умов визначення
власником землі, та іншими державними
виконавчими органами при погодженні
місця розташування об'єкта.

25 жовтня 2004 р. розпорядженням голови
Тернопільської районної державної
адміністрації №767, підприємцю ОСОБА_11
надано дозвіл на складання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки загальною площею 0,045 га для
обслуговування викупленого пункту
сервісу (пункт громадського
харчування) за рахунок земель смуги
автомобільної дороги
Львів-Кіровоград-Знам'янка, км 137+500 на
території Смиковецької сільської ради
для передачі її в оренду терміном на 5
років.

Рішенням №188 від 11.11.2004 року
Смиковецькою сільською радою
погоджено підприємцю ОСОБА_11 проект
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки на умовах оренди терміном на 5
років, загальною площею 0,045 га, за
рахунок земель служби автомобільних
доріг Тернопільській області (смуга
відводу автодороги
Львів-Кіровоград-Знам'янка, км. 137+500) на
території Смиковецької сільської ради.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки, наданої підприємцю
ОСОБА_11 для обслуговування викупленого
пункту сервісу (пункту громадського
харчування) за рахунок земель Служби
автомобільних доріг в Тернопільській
області (смуга відводу автодороги
Львів-Кіровоград-Знам'янка, км. 137+500) на
території Смиковецької сільської ради,
погоджено рішенням сесії
Тернопільської районної ради від 23.12.2004
року №262 (п.1 рішення).

Листом №04/170 від 05.03.2005р., адресованим
сільському голові с.Смиківці
Тернопільського району, Служба
автомобільних доріг у Тернопільській
області не заперечила проти надання
підприємцю ОСОБА_11 земельної ділянки
площею 0,045 га в тимчасове користування
на умовах оренди терміном на 5 років за
рахунок смуги відводу автодороги
Львів-Кіровоград-Знам'янка на км 137+500
ліворуч для влаштування тимчасового
пункту громадського харчування без
права викупу та вилучення з
землекористування.

В серпні 2005р. переносний саморобний
дерев'яний кіоск та два переносні
саморобні металево-дерев'яні
вагончики, що знаходяться в смузі
відводу автомобільної дороги
Львів-Кіровоград-Знам'янка біля села
Смиківці Тернопільського району
Тернопільської області, були відчужені
ОСОБА_11 (Продавець) на користь ОСОБА_12
(Покупець) за договором купівлі-продажу
від 25.08.2005р., та згодом були продані
ОСОБА_12 (Продавець) ОСОБА_13 (Покупець) за
договором купівлі-продажу від 28.03.2008
року.

7 квітня 2008 року за договором дарування,
укладеним між ОСОБА_13 (Дарувальник) та
ОСОБА_7 (Обдаровуваний), вищезгадане
майно (переносний кіоск та два
переносні саморобні металево-дерев'яні
вагончики) перейшло у власність
позивача. Вказаний договір посвідчено
приватним нотаріусом ОСОБА_14 та
зареєстровано в Реєстрі за №936.

В обгрунтування заявлених вимог
позивач посилається на те, що в силу
приписів ст.377 Цивільного кодексу
України та ст.120 Земельного кодексу
України, при переході права власності
на майно (переносний кіоск та два
переносні саморобні металево-дерев'яні
вагончики), до нього перейшло і право
(яке було у попереднього власника
ОСОБА_11) на користування на правах
оренди земельною ділянкою загальною
площею 0,045 га, яка необхідна для
обслуговування належного йому на праві
власності майна, і на яку підприємцем
ОСОБА_11 виготовлено проект землеустрою
щодо відведення земельної ділянки.
Проте, на даний час договір оренди
земельної ділянки з ним не оформлено, а
на його звернення (№420 від 03.08.2012р.)
Управління Держкомзему у
Тернопільському районі надало
відповідь (№1289/03/01-26 від 16.08.2012р.) про те,
що для надання дозволу на складання
технічної документації із землеустрою
щодо відведення вищезазначеної
земельної ділянки в оренду, необхідно
звернутись до обласної державної
адміністрації, відповідно до п.4 ст.122
Земельного кодексу України.

Відповідно до положень ст. 377
Цивільного кодексу України, ст.120
Земельного кодексу України (в редакції,
що діяла до 05.11.2009р. і була чинною на
момент набуття позивачем права
власності на майно) до особи, яка
придбала житловий будинок, будівлю або
споруду, переходить право власності на
земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором.

Якщо договором про відчуження
житлового будинку, будівлі або споруди
розмір земельної ділянки не
визначений, до набувача переходить
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка є необхідною для їх
обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній
ділянці, наданій у користування, то у
разі їх відчуження до набувача
переходить право користування тією
частиною земельної ділянки, на якій
вони розміщені, та частиною ділянки,
яка необхідна для їх обслуговування.

Як зазначено у Постанові пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики розгляду
справ у спорах, що виникають із
земельних відносин" №6 від 17.05.2011 року
(п.2.11.), до відносин, пов'язаних з
переходом права користування
земельною ділянкою, на якій
знаходиться житловий будинок, будівля,
споруда, до особи, що набула права
власності на відповідне майно, в тому
числі стосовно розміру такої земельної
ділянки, застосовується законодавство,
що діяло на час переходу права
власності на житловий будинок, будівлю,
споруду (п.2.11).

Дослідивши матеріали справи, та
враховуючи, що земельна ділянка площею
0,045 га виділена в натурі, також при
виготовленні ОСОБА_11 проекту
землеустрою земельній ділянці
присвоєно кадастровий номер, який
запроваджено з метою ідентифікації
земельної ділянки в базах даних та на
кадастрових планах для забезпечення
створення і функціонування
автоматизованої системи ведення
державного земельного кадастру,
системи реєстрації земельних ділянок,
об'єктів нерухомості, та прав на них,
місцевий господарський суд дійшов
правомірного висновку, що ОСОБА_11
набула право оренди зазначеної
земельної ділянки, яке, однак,
оформлене належним чином не було.

В силу вимог ст.377 ЦК України та ст.120 ЗК
України при переході права власності
на майно (переносний кіоск та два
переносні саморобні металево-дерев'яні
вагончики), до позивача фактично
перейшло право користування (оренди)
земельною ділянкою площею 0,045 га,
розташованою в смузі відводу
автодороги Львів-Кіровоград-Знам'янка,
км. 137+500, на території Смиковецької
сільської ради, проект землеустрою
щодо відведення якої було погоджено
підприємцю ОСОБА_11 для обслуговування
викупленого пункту сервісу (пункту
громадського харчування) за рахунок
земель Служби автомобільних доріг в
Тернопільській області. Разом з тим,
договір оренди зазначеної земельної
ділянки з позивачем укладено не було.

Відповідно до пояснень Служби
автомобільних доріг у Тернопільській
області (відзив вх. №19779 від 28.11.2013р.),
Постановою Кабінету Міністрів України
від 24.06.2006р. №865 "Про затвердження
переліку автомобільних доріг
загального користування державного
значення" затверджено новий перелік
автомобільних доріг загального
користування державного значення,
відповідно до якої автомобільну дорогу
М-12 Львів-Кіровоград-Знам'янка
замінено на М-12
Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка з
протяжністю в 746,7 км. У зв'язку з чим
прив'язка спірної земельної ділянки в
смузі відводу автомобільної дороги,
згідно паспорту М-12, змінилась по
відношенню до її протяжності: а/д
Львів-Кіровоград-Знам'янка км 137+500 на
а/д
Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам'янка
км 159+150.

Оскільки відповідно до частини 3 ст.122
Земельного кодексу України районні
державні адміністрації на їхній
території передають земельні ділянки
із земель державної власності, крім
випадків, визначених частинами
четвертою і восьмою цієї статті, у
власність або у користування у межах
сіл, селищ, міст районного значення для
всіх потреб та за межами населених
пунктів лише для: а) ведення водного
господарства; б) будівництва об'єктів,
пов'язаних з обслуговуванням жителів
територіальної громади району (шкіл,
закладів культури, лікарень,
підприємств торгівлі тощо), з
урахуванням вимог частини сьомої цієї
статті; в) індивідуального дачного
будівництва, таким чином, в силу вимог
ст.17, ч.5 ст.122 Земельного кодексу
України, повноваження щодо передачі
спірної земельної ділянки у
користування на даний час відноситься
до компетенції Тернопільської
обласної державної адміністрації.

Згідно зі ст.93 Земельного кодексу
України право оренди земельної ділянки
- це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною
орендареві для провадження
підприємницької та іншої діяльності.

Стаття 116 Земельного кодексу визначає,
що громадяни та юридичні особи
набувають право власності та право
користування земельними ділянками із
земель державної та комунальної
власності за рішенням органів
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим кодексом.

Як роз'яснено у п.2.16. Постанови пленуму
Вищого господарського суду України,
необхідною умовою укладення договору
оренди земельної ділянки, яка
перебуває у державній або в
комунальній власності, є наявність
рішення відповідного органу про
надання земельної ділянки. Водночас
зобов'язання цього органу в судовому
порядку укласти такий договір за
відсутності зазначеного рішення є
неможливим (крім випадку,
передбаченого статтею 120 ЗК України та
статтею 377 ЦК України).

У зв'язку з наведеним, та враховуючи, що
на даний час позивач фактично
користується земельною ділянкою
площею 0,045 га (на яку підприємцем
ОСОБА_11 вже виготовлено проект
землеустрою), а користування землею є
платним і повинно бути належним чином
оформленим, крім того, беручи до уваги,
що на вищезгаданій земельній ділянці
розташоване і інше нерухоме майно, що
належить позивачу на праві власності
за рішенням господарського суду
Тернопільської області від 02.04.2009р. у
справі №3/33-455 (пункт громадського
харчування), суд першої інстанції
дійшов правомірного висновку про
наявність правових підстав для
задоволення позову.

З приводу заперечень відповідача та
третьої особи 1 про те, що належне
позивачу майно (переносний кіоск та два
переносні саморобні металево-дерев'яні
вагончики) є рухомим майном, а відтак
посилання позивача на положення статей
377 ЦК України та 120 ЗК України, є
безпідставним, судом правомірно
вказано, що зазначені норми права не
вказують на те, що вони стосуються
виключно нерухомого майна. А
землекористування, що має місце в
даному випадку, потребує оформлення на
платній основі.

Заперечення про те, що передача в
користування земельної ділянки ФОП
ОСОБА_7 повинна відбуватись за
результатами проведених земельних
торгів, є безпідставними, оскільки на
спірній земельній ділянці знаходиться
і інше нерухоме майно, що належить
позивачу, а відтак в силу ст.124, ч.2 ст. 134
Земельного кодексу України, надання
такої земельної ділянки в оренду
здійснюється без проведення земельних
торгів.

Щодо посилань Служби автомобільних
доріг у Тернопільській області на
Державний акт на право користування
землею, виданий у 1980 році, суд зазначає,
що поданий Державний акт не вказує на
знаходження в користуванні третьої
особи земельної ділянки, на яку позивач
просить укласти договір оренди, а
присвоєння їй кадастрового номера з
цільовим призначенням (використанням)
на час складання проекту землеустрою -
для іншої комерційної діяльності
(згідно довідки Тернопільського
районного відділу земельних ресурсів
№54 від 25.01.2005р., наявної в проекті
землеустрою, та згідно інформації
Відділу Держземагенства у
Тернопільській області станом на
01.01.2014р.), свідчить про те, що вказана
земельна ділянка була окремо виділена
в натурі для надання її в оренду ОСОБА_11

З врахуванням викладеного в
сукупності, доводи скаржника про
невідповідність висновків суду першої
інстанції нормам матеріального є
безпідставними, оскільки
спростовуються вищевикладеним з
документальним підтвердженням
наявними у справі доказами.

Відповідно до ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами
у справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, апеляційний
господарський суд погоджується з
висновками місцевого господарського
суду про наявність правових підстав
для задоволення позовних вимог,
оскільки скаржник не подав у
встановленому законом порядку
належних та допустимих доказів, які б з
достовірністю підтверджували доводи,
викладені в апеляційній скарзі, та
обґрунтували неправомірність
заявленого позову, а тому не вбачає
підстав для скасування рішення суду
першої інстанції та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Тернопільської області від 17.01.2014р. у
справі № 921/1156/13-г/13 залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору
за перегляд рішення в апеляційному
порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повна постанова складена 18 квітня 2014р.

Головуючий суддя
Марко Р.І.

Суддя
Бойко С.М.

Суддя
Бонк Т.Б.