ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 року Справа №
904/9527/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Чус О.В. -
(доповідача),

суддів: Герасименко І.М., Пруднікова В.В.

Секретар судового засідання: Валяр М.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Степанюк О.А. представник,
довіреність № б/н від 11.11.13;

від відповідача: Володько О.О.
представник, довіреність № 24-5-03 від
26.12.13.

Розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ
ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 28.01.2014р. у справі № 904/9527/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю підприємства
матеріально-технічного постачання
"ПРОМСНАБ", м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
"ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ
ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД",
м.Дніпропетровськ

про стягнення 89 952,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 28.01.2014р.
у справі №904/9527/13 (суддя Коваленко О.О.)
стягнуто з публічного акціонерного
товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод", м.Дніпропетровськ, на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю підприємство
матеріально-технічного постачання
"Промснаб", м.Дніпропетровськ, 89952,00 грн.
заборгованості; 1799,04грн. судового
збору.

Повернуто товариству з обмеженою
відповідальністю підприємству
матеріально-технічного постачання
"Промснаб", м.Дніпропетровськ, з
державного бюджету суму надміру
сплачений судовий збір у розмірі
180,96грн. за платіжним дорученням №544 від
13.11.13р.

В частині стягнення з публічного
акціонерного товариства "Інтерпайп
Нижньодніпровський трубопрокатний
завод" на користь товариства з
обмеженою відповідальністю
підприємство матеріально-технічного
постачання "Промснаб" 5000,00 грн. витрат
на оплату послуг адвоката відмовлено.

Рішення господарського суду
обґрунтовано тим, що відповідачем не
виконано обов'язки згідно укладеного
між сторонами договору, що
підтверджено матеріалами справи, а
тому підлягає стягненню на користь
позивача вартість поставленого товару.

Не погодившись з оскарженим рішенням,
Публічне акціонерне товариство
"ІНТЕРПАЙП НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ
ТРУБОПРОКАТНИЙ ЗАВОД" звернулося до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції,
прийняти нове, яким задовольнити заяву
відповідача про відстрочку виконання
рішення строком на шість місяців.
Вважає, що рішення було прийнято при
неповному з'ясуванні обставин, що мають
значення для справи, з порушенням норм
процесуального права.

В апеляційній скарзі скаржник
зазначає, що під час розгляду справи
відповідач звернувся до суду з заявою
№24-1-34 від 28.01.14р. про відстрочку
виконання рішення суду строком на
шість місяців з обґрунтуванням вимог
та доказами на підтвердження заяви.
Однак судом при прийняті рішення не
враховано фінансовий стан відповідача
та неспроможність його виконання. Крім
того у тексті рішення судом не
зазначено факт подання відповідачем
заяви про відстрочку та не
обґрунтовано відмову в задоволенні
даної заяви.

Товариство з обмеженою
відповідальністю підприємства
матеріально-технічного постачання
"ПРОМСНАБ" у відзиві на апеляційну
скаргу просить суд залишити
апеляційну скаргу без задоволення, а
рішення господарського суду - без змін.
Позивач зазначає, що відповідачем в
апеляційній скарзі не обґрунтовано
належними доказами доводи щодо
незаконності рішення суду першої
інстанції. Неврахування судом першої
інстанції заяви №24-1-34 від 28.01.14р. про
відстрочку виконання рішення не може
бути підставою для скасування рішення
суду, оскільки вказана заява була
подана до суду після оголошення
вступної та резолютивної частин
рішення та жодним чином не спростовує
наявність заборгованості перед
позивачем.

Як вбачається з матеріалів справи,
03.01.13р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю підприємства
матеріально-технічного постачання
"ПРОМСНАБ" (постачальник) та Публічним
акціонерним товариством "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" (покупець) укладено договір
поставки №511130089.

Відповідно до п.1.1 вказаного договору
постачальник зобов'язується поставити,
а покупець прийняти та сплатити
продукцію матеріально-технічного
призначення, що надалі іменується
товар. Найменування, асортимент,
номенклатура, сортамент, кількість,
ціна, умови і терміни постачання
товару вказані в Специфікаціях,
оформлених у вигляді додатків до цього
договору, що є невід'ємною його часткою.

Згідно з п.2.1 договору ціна товару, що
поставляється за цим договором,
визначається в гривнях і вказана в
Специфікаціях до цього договору. Ціна
товару не включає ПДВ, порядок
нарахування якого встановлений
Податковим кодексом України.

Сума договору складається з сум
Специфікацій, що є невід'ємною частиною
договору (п.2.4 договору).

Пунктом п.3.8 договору передбачено, що
товар передається постачальником
покупцю на підставі акту
приймання-передачі та/або
товаросупроводжувального документа з
відміткою покупця (відповідача) про
приймання товару.

Відповідно до абз. 1 п.4.1 договору
розрахунки за цим договором
проводяться покупцем (відповідачем)
шляхом перерахування грошових коштів у
розмірі вартості партії товару на
рахунок постачальника (позивача) в
порядку і терміни, вказані у
Специфікаціях до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору №511130089 від
03.01.13р. позивач поставив відповідачу
товар на загальну суму 89952,00грн., що
підтверджується видатковими
накладними підписаними повноважними
представниками сторін без зауважень та
заперечень, рахунками-фактурами та
податковими накладними (а.с.23-70).

Відповідачем, в свою чергу, оплату
отриманого товару не здійснив.
Наявність заборгованості відповідачем
не оскаржується.

Заслухавши пояснення
представників сторін, дослідивши
доводи апеляційної скарги, матеріали
справи та перевіривши відповідність
оскаржуваного рішення нормам діючого
законодавства, колегія суддів вважає,
що апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом
(ст.525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк його виконання, то
воно підлягає виконанню у цей строк.

Як встановлено ст.ст. 610, 612 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Факт виконання позивачем умов договору
в повному обсязі та існування
заборгованості відповідача по оплаті
за поставлений товар підтверджується
належними та допустимими доказами.
Тому, колегія суддів погоджується з
висновками суду першої інстанції
стосовно того, що вимоги позивача в
частині стягнення заборгованості по
оплаті за поставлений товар підлягають
задоволенню, оскільки вимоги є
обґрунтованими та доведеними.

Крім того позивачем заявлено до
стягнення з відповідача 5000,00грн. витрат
на послуги адвоката.

Відповідно до п. 6.3. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
21.02.13р. за № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України", витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49
Господарського процесуального кодексу
України. Відшкодування цих витрат
здійснюється господарським судом
шляхом зазначення про це у рішенні,
ухвалі, постанові за наявності
документального підтвердження витрат,
як-от: угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій. У разі неподання
відповідних документів у
господарського суду відсутні підстави
для покладення на іншу сторону
зазначених сум.

Оскільки позивачем до суду подано
копію угоди про надання правової
допомоги від 11.11.13р. (а.с.82), копію
свідоцтва про право на зайняття
адвокатською діяльністю №4007 від 07.09.11р.
(а.с.83), оригінал довіреності від 11.11.13р.
на адвоката Степанюк Ольгу Анатоліївну
(а.с.84), але не надано платіжного
доручення або іншого документа, який
підтверджує сплату послуг адвоката,
судом першої інстанції правомірно
відмовлено позивачу в частині
стягнення з відповідача 5000,00грн. витрат
на послуги адвоката.

Доводи скаржника, зазначені в
апеляційній скарзі, стосовно заяви
№24-1-34 від 28.01.14р. про відстрочку
виконання рішення суду, яка не була
розглянута судом та не врахована при
прийнятті рішення, спростовуються
наступним.

Як вбачається з матеріалів справи,
заяву №24-1-34 від 28.01.14р. про відстрочку
виконання рішення подано
відповідачем до суду 28.01.14р. о 10 год. 31
хв., про що свідчить відмітка
канцелярії суду на заяві (а.с.122). Тобто
відповідно до протоколу судового
засідання від 28.01.14р., на якому було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення, заяву про відстрочку
виконання рішення подано вже після
прийняття рішення по справі.

Твердження представника відповідача
на те, що заява про відстрочку була
оголошена ним у судовому засіданні,
спростовується протоколом судового
засідання від 28.01.2014 року ( а.с.- 114), в
якому зазначено, що сторони з
клопотаннями та заявами до суду не
зверталися. Зауваження на протокол
судового засідання, у порядку
визначеному ст. 811 Господарського
процесуального кодексу України,
відповідачем не подавалися

Відповідно до п. 7.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.12р. за №9 «Про деякі питання
практики виконання рішень, ухвал,
постанов господарських судів України»,
господарський суд на підставі статті 121
ГПК має право за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
власною ініціативою у виняткових
випадках залежно від обставин справи
відстрочити, розстрочити виконання
рішення, ухвали, змінити спосіб та
порядок їх виконання. Оскільки згадана
стаття не обмежує відповідне право
господарського суду певним строком,
воно може бути реалізоване у будь-який
час після набрання рішенням законної
сили і до його фактичного повного
виконання, в межах строку пред'явлення
наказу до виконання. Також не
обмежується право заявника на повторне
звернення з відповідною заявою, якщо
вона вже розглядалася судом.

З огляду на викладене, колегія суддів
не знаходить підстави застосування ст.
104 Господарського процесуального
кодексу України, у зв'язку з чим, вимоги,
викладені в апеляційній скарзі не
підлягають задоволенню, а рішення суду
першої інстанції - не підлягає
скасуванню.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП
НИЖНЬОДНІПРОВСЬКИЙ ТРУБОПРОКАТНИЙ
ЗАВОД" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 28.01.2014р.
у справі № 904/9527/13 залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено 22.04.2014
року

Головуючий суддя
О.В. Чус

Суддя
І.М. Герасименко

Суддя
В.В. Прудніков