ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.04.2014
Справа № 20/5009/3825/11

Розглянувши скаргу Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Запорізькій області (69001, м.
Запоріжжя, вул. Перемоги, 50) на дії
Відділу державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області (71100, Запорізька область, м.
Бердянськ, вул. Свободи, 60) щодо
виконання рішення господарського суду
Запорізької області у справі №
20/5009/3825/11

За позовом Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Запорізькій області (69001, м. Запоріжжя,
вул. Перемоги, 50)

до Суб'єкта підприємницької
діяльності-підприємця ОСОБА_1 (71100,
АДРЕСА_1)

про стягнення суми 36592,98 грн. неустойки

Суддя Гандюкова
Л.П.

Представники сторін:

Від скаржника (стягувача) - Ситнік Я.В.
(дов. № 01/963 від 09.12.2013 р.);

Від боржника - не з'явився;

Від ВДВС Бердянського МУЮ - Бєляєва А.С.
(дов. № 15276 від 26.03.2014 р.)

ВСТАНОВИВ:

13.02.2014 р. до господарського суду
Запорізької області від Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Запорізькій області
надійшла скарга № 10-01-00925 від 11.02.2014 р. на
дії Відділу державної виконавчої
служби Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області, щодо виконання рішення
господарського суду Запорізької
області у справі № 20/5009/3825/11.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 14.02.2014 р. скаргу
прийнято до розгляду, судове засідання
призначено на 04.03.2014 р., в судове
засідання викликано представників
стягувача, боржника та ВДВС
Бердянського МУЮ. На підставі ст. 77 ГПК
України, в зв'язку з неявкою в судове
засідання боржника та ВДВС
Бердянського МУЮ, розгляд скарги
відкладався на 20.03.2014 р., потім на 14.04.2014
р.

Представник скаржника (стягувача) в
судовому засіданні підтримав скаргу,
просить скасувати постанову старшого
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції Запорізької
області Бєляєвої А.С. від 25.12.2013 р. ВП №
28996896 про повернення виконавчого
документу стягувачеві. Стягувач вважає
оскаржувану постанову такою, що
винесена з порушенням норм
матеріального права і повинна бути
скасована з наступних підстав.
Постанова державного виконавця
мотивована тим, що стягувач відмовився
авансувати витрати на організацію та
проведення виконавчих дій, на підставі
п. 4 ч. 1 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження» (далі - Закон)
виконавчий документ повернутий
стягувачеві. Авансування витрат
відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону є правом
стягувача, необхідною умовою для
авансування є підстави для таких
витрат. Фінансування РВ ФДМУ по
Запорізькій області здійснюється з
Державного бюджету України, кошторисом
регіонального відділення не
передбачено таких витрат, як
авансування на організацію та
проведення виконавчих дій. Стягувачу
не надано жодного документа про
доцільність такого авансування, не
надано кошторису витрат, рахунків на
сплату тощо, не враховано також інших
стягувачів щодо даного боржника. При
винесенні оскаржуваної постанови не
враховані обставини щодо доцільності
авансування, обставини здійснення
інших заходів примусового характеру,
стягувача не було повідомлено про
порядок, суми, підстави внесення
грошових коштів і подальших дій щодо
оформлення правовстановлюючих
документів на земельну ділянку. В
зв'язку з цим, застосування п. 4 ч. 1 ст. 47
Закону є неправомірним, тому постанова
від 25.12.2013 р. ВП № 28996896 підлягає
скасуванню.

Представник ВДВС Бердянського МУЮ
просить відмовити в задоволенні
скарги. В письмовому заперечення
зазначив наступне. У ВДВС на виконанні
перебувало зведене виконавче
провадження № 33935605 із примусового
виконання наказів суду, в т.ч. наказу №
20/5009/3825/11. У наданий державним
виконавцем строк для добровільного
виконання вимоги виконавчого
документа боржником виконано не було.
Згідно з інформаційної довідки з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно, за боржником зареєстровано
нерухоме майно, а саме: 1/5 частину
домоволодіння по АДРЕСА_1. 18.06.2012 р.
державним виконавцем складено акт
опису та арешту зазначеного майна.
26.07.2012 р. винесено постанову про
призначення експерта, суб'єкта
оціночної діяльності-суб'єкта
господарювання з метою визначення
вартості описаного майна. 30.11.2012 р. при
виході державного виконавця за адресою
проживання боржника було встановлено,
що рухомого майна, на яке може бути
звернуто стягнення, у боржника не
виявлено, про що складено акт
державного виконавця. Згідно з
відповіді управління Держкомзему від
21.12.2012 р. відсутні дані щодо отримання
та реєстрації земельних ділянок на
території м. Бердянськ за боржником.
05.12.2012 р. державним виконавцем
направлено подання до Бердянського
міськрайонного суду у Запорізькій
області про тимчасове обмеження
боржника у праві виїзду за межі
України. Подання було задоволено
ухвалою суду від 04.01.2013 р. Згідно з
відповідей Управління Держземагенства
від 14.08.2013 р., 14.11.2013 р. у національній
кадастровій системі відсутня
інформація щодо реєстрації земельної
ділянки по АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, відсутні
дані щодо отримання та реєстрації
земельних ділянок за боржником. 20.11.2013
р. до РВ ФДМУ направлено повідомлення
про авансування. Листом від 10.12.2013 р.
регіональне відділення повідомило про
відсутність грошових коштів на
авансування витрат. 25.12.2013 р. на
підставі п. 4 ст. 47 Закону України «Про
виконавче провадження» винесено
постанову про повернення виконавчого
документу. 06.03.2014 р. до ВДВС надійшла
заява РВ ФДМУ по Запорізькій області
про відкриття виконавчого провадження
з примусового виконання наказу №
20/5009/3825/11.

Боржник у судові засідання не з'явився,
будь-яких письмових заперечень,
пояснень суду не надав. Про час та місце
розгляду скарги був повідомлений
відповідно до вимог Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України
скарги на дії органів Державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень господарських судів можуть бути
подані стягувачем, боржником або
прокурором протягом десяти днів з дня
вчинення оскаржуваної дії, або з дня,
коли зазначеним особам стало про неї
відомо, або з дня, коли дія мала бути
вчинена. Неявка боржника, стягувача,
прокурора чи представника органу
Державної виконавчої служби в судове
засідання не є перешкодою для розгляду
скарги.

Враховуючи своєчасне повідомлення
боржника про місце та час розгляду
скарги, суд визнав можливим розглянути
скаргу за відсутності в судовому
засіданні боржника.

Згідно з п. 13 Пленуму Верховного Суду
України від 26.12.2003 р. N 14 "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження" у справах за скаргами на
рішення, дії або бездіяльність
державного виконавця чи інших
посадових осіб державної виконавчої
служби предметом судового розгляду
можуть бути рішення, дії або
бездіяльність державного виконавця
чи іншої посадової особи державної
виконавчої служби (дії чи
бездіяльність органів державної
виконавчої служби щодо виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів).

Як вбачається з матеріалів справи,
господарським судом Запорізької
області 26.08.2011 р. прийнято рішення у
справі № 20/5009/3825/11, яким позовні вимоги
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Запорізькій області задоволено
повністю, стягнуто з ПП ОСОБА_1 на
користь Державного бюджету (стягувач:
РВ ФДМУ по Запорізькій області)
неустойку у розмірі 36592,98 грн.; стягнуто
на користь Державного бюджету України
суму 365,93 грн. державного мита, 236,00 грн.
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

12.09.2011 р. господарським судом видано
окремо накази про стягнення 36592,98 грн.
неустойки, 365,93 грн. державного мита та
236,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Постановою старшого державного
виконавця ВДВС Бердянського МУЮ
Бєляєвою А.С. від 25.12.2013 р. ВП № 28996896
(далі - оскаржувана постанова)
виконавчий документ: наказ № 20/5009/3825/11,
виданий 12.09.2011 р., про стягнення з ПП
ОСОБА_1 неустойки у розмірі 36592,98 грн.
повернутий стягувачеві - РВ ФДМУ по
Запорізькій області. Постанова
винесена на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47, ст.. 50
Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Закон), оскільки
стягувач не здійснив авансування
витрат на організацію та проведення
виконавчих дій, авансування яких
передбачено цим Законом.

Не погоджуючись із даною постановою,
скаржник (стягувач) просить її
скасувати.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши доводи скаржника та
зацікавленої особи, оглянувши в
судовому засіданні оригінал зведеного
виконавчого провадження, суд приходить
до висновку, що заявлена скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

За приписом ст. 124 Конституції
України, ст. 115 ГПК України судові
рішення є обов'язковими до виконання на
всій території України і виконуються в
порядку, визначеному Законом України
"Про виконавче провадження".

Статтею 1 Закону України "Про
виконавче провадження" встановлено, що
виконавче провадження як
завершальна стадія судового
провадження та примусове виконання
рішень інших органів (посадових осіб) -
це сукупність дій органів і посадових
осіб, визначених у цьому Законі, що
спрямовані на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які провадяться на
підставах, в межах повноважень та у
спосіб, визначених цим Законом,
іншими нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до цього Закону
та інших законів, а також рішеннями, що
відповідно до цього Закону підлягають
примусовому виконанню (далі - рішення).

Статтею 32 даного Закону визначено
заходи примусового виконання рішень:
звернення стягнення на кошти та інше
майно (майнові права) боржника, у тому
числі якщо вони перебувають в інших
осіб або належать боржникові від інших
осіб; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи,
пенсію, стипендію боржника; вилучення
в боржника і передача стягувачу
певних предметів, зазначених у рішенні;
інші заходи, передбачені рішенням.

Обґрунтовуючи скаргу, скаржник,
зокрема, посилається на той факт, що при
винесенні оскаржуваної постанови
державним виконавцем не було враховано
певні обставини, а саме: необхідність
(доцільність) авансування; обставини
здійснення інших заходів примусового
характеру; перш ніж надавати
пропозицію про авансування витрат,
державний виконавець зобов'язаний був
повідомити стягувача про порядок, суми,
підстави внесення грошових коштів і
подальших дій щодо оформлення
правовстановчої документації на
земельну ділянку.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про
виконавче провадження» стягнення за
виконавчими документами звертається в
першу чергу на кошти боржника у
гривнях та іноземній валюті, інші
цінності, у тому числі кошти на
рахунках і вкладах боржника у банках
та інших фінансових установах, на
рахунки в цінних паперах у
депозитарних установах. У разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення
звертається також на належне боржнику
інше майно, за винятком майна, на яке
згідно із законом не може бути
накладено стягнення. Звернення
стягнення на майно боржника не
зупиняє звернення стягнення на кошти
боржника. Боржник має право
запропонувати ті види майна чи
предмети, на які необхідно в першу
чергу звернути стягнення. Черговість
стягнення на кошти та інше майно
боржника остаточно визначається
державним виконавцем.

Як слідує з матеріалів зведеного
виконавчого провадження, які
оглядалися в судовому засіданні та
копії якого долучені до матеріалів
справи, державним виконавцем
Бердянського МУЮ здійснювалися заходи
щодо виконання наказу у справі №
20/5009/3825/11. Актом опису та арешту майна
від 18.06.2012 р. було накладено арешт на 1/5
частину домоволодіння по АДРЕСА_1, яке
належить на праві власності боржнику -
ОСОБА_1 Постановою від 25.07.2012 р.
призначено експерта, суб'єкта
оціночної діяльності - суб'єкта
господарювання у зведеному
виконавчому провадженні відносно
боржника ОСОБА_1 Державним виконавцем
було виявлено рухоме майно, належне
боржнику - автомобіль марки ЗАЗ968М.
Постановою від 02.10.2012 р. був накладений
арешт на все майно, що належить ОСОБА_1,
в т.ч. транспортний засіб ЗАЗ968М.
Постановою від 25.04.2013 р. оголошено
розшук автотранспортного засобу
ЗАЗ968М. Ухвалою Бердянського
міськрайонного суду Запорізької
області від 27.12.2012 р. обмежено ОСОБА_1 у
праві виїзду за межі України (за
поданням державного виконавця ДВС
Бердянського МУЮ). Актами державного
виконавця від 31.05.2013 р., 12.06.2013 р. при
виході за адресою боржника було
встановлено відсутність останнього за
місцем проживання. 06.02.2013 р. , 09.04.2013 р. та
28.10.2013р. були винесені постанови про
привід боржника до ВДВС. Відповідно до
пояснювальної боржника від 05.11.2013 р.,
боржнику відомо про наявність
заборгованості та надано зобов'язання
про погашення заборгованості. В
матеріалах виконавчого провадження
маються відповіді на запити державного
виконавця стосовно відсутності
рахунків боржника, відкритих у банках
та інших фінансових установах України,
відсутності інформації про трудові
відносини. На запити державного
виконавця Управлінням Держземагенства
у Бердянському районі Запорізької
області надано відповіді від 18.10.2013 р.,
14.11.2013 р. про відсутність в національній
кадастровій системі інформації щодо
реєстрації земельної ділянки по
АДРЕСА_1 за ОСОБА_1, відсутність даних
щодо отримання та реєстрації земельних
ділянок за останнім.

20.11.2013 р. державним виконавцем на адресу
стягувача було направлено
повідомлення про авансування витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій в зв'язку з відсутністю
правовстановлюючих документів на
земельну ділянку, на якій розташоване
нерухоме майно, що належить боржнику.
Авансування витрат обґрунтовано
неможливістю підготувати майно до
реалізації через відсутність
зазначених документів, оскільки
виготовлення таких документів
здійснюється за рахунок коштів
стягувача. У повідомленні міститься
попередження із посиланням на п. 4 ст. 47
Закону України «Про виконавче
провадження» у разі відмови стягувачем
від авансування витрат. Листом від
03.12.2013 р. № 11-01-08486 стягувач повідомив
про відсутність грошових коштів на
авансування витрат.

25.12.2013 р. державним виконавцем
винесено постанову про повернення
виконавчого документа стягувачеві на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження», оскільки
стягувач відмовився авансувати
витрати на організацію та проведення
виконавчих дій, авансування яких
передбачено цим Законом.

Статтею 63 Закону України «Про
виконавче провадження» визначено
порядок звернення стягнення на
будинок, квартиру, інше приміщення та
земельну ділянку фізичної особи.
Звернення стягнення на будинок,
квартиру, земельну ділянку, інше
нерухоме майно фізичної особи
проводиться у разі відсутності в
боржника достатніх коштів чи рухомого
майна. При цьому в першу чергу
звертається стягнення на окрему від
будинку земельну ділянку, інше
приміщення, що належать боржнику. В
останню чергу звертається стягнення
на житловий будинок чи квартиру, в
якому фактично проживає боржник. (ч. 1).

Як зазначалося вище, державним
виконавцем було встановлено
відсутність грошових коштів боржника,
рухоме майно боржника (транспортний
засіб) не розшукано.

Відповідно до інформаційної
довідки з Реєстру прав власності на
нерухоме майно від 10.09.2013 р. за ОСОБА_1
зареєстровано право спільної
часткової власності на 1/5 частину
домоволодіння по АДРЕСА_1. На земельній
ділянці знаходяться самочинно
збудовані споруди.

Пунктом п.3.2 «Тимчасового положення про
порядок проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна», затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 27.10.1999
№ 68/5 (редакція з 24.12.2012), зокрема,
передбачено, що спеціалізована
організація проводить прилюдні торги
за заявкою державного виконавця. До
заявки додаються, в тому числі, копії
правовстановлювальних документів, що
підтверджують право власності або
право користування нерухомим майном;
документи, що характеризують об'єкт
нерухомості (копію технічного
паспорта на житловий будинок,
квартиру, земельну ділянку тощо).

Як вбачається із матеріалів
виконавчого провадження, державним
виконавцем 05.04.2013р. було направлено
запити до бюро технічної
інвентаризації та боржника щодо
надання документів, що характеризують
об'єкт нерухомості. Документи не
надані.

Згідно з ч.ч. 2, 5 ст. 63 Закону разом
з житловим будинком стягнення
звертається також на прилеглу
земельну ділянку, що належить боржнику.
У разі відсутності документів, що
характеризують об'єкт нерухомості, у
зв'язку з чим його неможливо
підготувати до реалізації,
виготовлення таких документів
здійснюється у встановленому порядку
за рахунок коштів стягувача. У разі
якщо стягувач у двадцятиденний строк
з дня одержання відповідного
повідомлення державного виконавця не
авансує витрати, пов'язані з
підготовкою документів, що
характеризують об'єкт нерухомості,
арешт з нього знімається.

На повідомлення державного
виконавця стосовно необхідності
авансування витрат, пов'язаних з
підготовкою необхідних для реалізації
майна документів, стягувач повідомив
про відсутністю грошових коштів та, по
суті, відмовився, авансувати витрати.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 47 Закону України
«Про виконавче провадження» визначено,
що виконавчий документ, на підставі
якого відкрито виконавче провадження,
за яким виконання не здійснювалося або
здійснено частково, повертається
стягувачу у разі, якщо стягувач
перешкоджає провадженню виконавчих
дій або не здійснив авансування витрат
на організацію та проведення
виконавчих дій, авансування яких
передбачено цим Законом, незважаючи на
попередження державного виконавця про
повернення йому виконавчого документу.

Як зазначалося вище, державним
виконавцем було встановлено
відсутність правовстановлюючих
документів боржника, що перешкоджає
реалізації його майна на виконання
рішення суду. Законом покладено
здійснення авансування витрат,
пов'язаних з підготовкою необхідних
документів, саме на стягувача. Головною
підставою відмови від авансування у
листі 03.12.2013 р. № 11-01-08486 стягувач вказав
відсутність грошових коштів на
авансування витрат. Однак, звільнення
від авансування, в т.ч. органів
виконавчої влади, установ, що
фінансуються за рахунок державного
бюджету, не передбачено.

Як вбачається із оглянутого в судовому
засіданні зведеного виконавчого
провадження, стячувачем у ньому є лише
держава в особі уповноваженого органу.
Тобто, інших стячувачів щодо даного
боржника, в тому числі недержавних
установ, про що вказує у скарзі
Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Запорізькій області, немає. Таким
чином, постанова старшого державного
виконавця Відділу державної
виконавчої служби Бердянського
міськрайонного управління юстиції від
25.12.2013 р. ВП № 28996896 про повернення
виконавчого документа: наказу №
20/50009/3825/11 стягувачеві винесена
правомірно, відповідає вимогам
законодавства.

Крім того, суд бере до уваги, що
згідно з ч. 5 ст.47 Закону України «Про
виконавче провадження» повернення
виконавчого документа стягувачу з
підстав, передбачених цією статтею,
не позбавляє його права повторно
пред'явити виконавчий документ до
виконання. Скаржник скористався своїм
правом, і під час розгляду скарги, як
встановлено із матеріалів виконавчого
провадження і не заперечується
представником скаржника в судовому
засіданні, повторно звернувся з заявою
про відкриття виконавчого провадження
щодо стягнення неустойку у розмірі
36592,98 грн.

На підставі викладено вище, скарга РВ
ФДМУ по Запорізькій області
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 86, 121-2
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги № 10-01-00925 від 11.02.2014
р. Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Запорізькій області на постанову
старшого державного виконавця Відділу
державної виконавчої служби
Бердянського міськрайонного
управління юстиції від 25.12.2013 р. ВП №
28996896 про повернення виконавчого
документа стягувачеві: наказу
господарського суду Запорізької
області № 20/50009/3825/11 від
12.09.2011 р. - відмовити повністю.

Примірники даної ухвали направити
стягувачу, боржнику та Відділу
державної виконавчої служби
Бердянського МУЮ.

Суддя
Л.П. Гандюкова