ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.04.2014
Справа № 905/1005/14

Господарський суд Донецької області у
складі:

судді Бокової Ю.В., при секретері
судового засідання Д’яковій Ю.Ю.

розглянувши матеріали справи за
позовом: Соледарської міської ради, м.
Соледар

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Деконський
торгівельний дім", м.Сєвєродонецьк

про внесення змін до договору оренди
земельної ділянки та стягнення
заборгованості з орендної плати за
землю в сумі 24169,30 грн.

за участю представників:

від позивача: Нікітіна М.С. - за довір.
від 15.01.2014 р. № 58/01-43

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Соледарська міська рада,
звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Деконський
торгівельний дім" про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки та
стягнення заборгованості з орендної
плати за землю в сумі 24169,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилався на те, що рішенням
Соледарської міської ради № 5/57-778 від
28.01.2010 р. "Про затвердження технічної
документації з нормативної грошової
оцінки земель у м. Соледарі" була
затверджена технічна документація з
нормативної грошової оцінки земель
міста Соледар. Вказане рішення стало
підставою для перегляду розміру
орендної плати за користування
земельними ділянками. З цього приводу
позивач звертався до відповідача з
пропозицією внести зміни до договору
оренди земельної ділянки від 14.11.2003 р.
Проте, відповідач не відповідає на
пропозицію щодо підписання додаткової
угоди до договору оренди земельної
ділянки, що призводить до
недоотримання бюджетом міста належних
коштів. Окрім того, посилався на те, що в
порушення умов договору оренди
земельної ділянки від 14.11.2003 р.
орендарем не перераховується орендна
плата. Сума боргу станом на 01.01.2014 р.
складає 24169,30 грн., що призводить до
недоотримання місцевим бюджетом
грошових коштів та завдає шкоду
інтересам держави.

В судових засіданнях позивач підтримав
позовні вимоги та просив суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач жодного разу у судове
засідання не з'явився, відзив на
позовну заяву не надав, про дату та час
судового засідання був повідомлений
належним чином відповідними ухвалами
суду, які направлялися за його
місцезнаходженням.

Суд вважає за можливе розглянути спір в
порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в справі матеріалами,
оскільки їх цілком достатньо для
правильної юридичної кваліфікації
спірних правовідносин, а відсутність
належним чином повідомлених
представників сторін у світлі приписів
ст. ст. 4-3, 22, 33 та 77 цього Кодексу
істотним чином не впливає на таку
кваліфікацію і не перешкоджає розгляду
справи.

Розглянувши матеріали справи,
дослідивши обставини спору, доводи
учасників судового процесу суд

ВСТАНОВИВ:

14.11.2003 р. між Соледарською міською радою
(орендодавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Деконський торгівельний дім" (орендар)
був укладений договір оренди земельної
ділянки, який зареєстрований у
Артемівському міськвідділі ДРФ ДП
"Центр Державного земельного кадастру",
про що у державному реєстрі земель
вчинено запис від 08.01.2004 р. за № 3.

Відповідно до умов договору,
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку, яка знаходиться за адресою: м.
Соледар, вул. Комарова, кадастровий
номер :00:003:0632, загальною площею
3,1682 гектарів (п. 1.3 Договору).

Земельна ділянка надається орендареві
у платне користування терміном на
двадцять п'ять років для розміщення
авто гаражів виробничого
автотранспорту (п. 2.1 Договору).

Відповідно до п. 3.1 договору (в редакції
додаткової угоди до договору оренди
земельної ділянки від 14.11.2003 р.) орендна
плата вноситься орендарем у грошовому
вигляді у розмірі 24169,30 грн. на рік.
Розмір місячної орендної палати
складає 2014,11 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору орендна
плата вноситься рівними частинами
щомісячно, не пізніше п'ятнадцятого
числа місяця, наступним за звітним.

28.01.2010 р. Соледарська міська рада
рішенням № 5/57-778 на виконання вимог
ст. 23 Закону України "Про оцінку земель"
було затверджено технічну
документацію з нормативної грошової
оцінки земель міста Соледар.

Зазначене рішення Соледарської
міської ради не було оприлюднено
шляхом опублікування у жодному
друкованому виданні на виконання вимог
Закону України "Про засади державної
регуляторної політики у сфері
господарської діяльності".

На виконання вказаного рішення,
позивач звертався до відповідача з
пропозицією щодо укладання додаткової
угоди до договору оренди земельної
ділянки від 14.12.2010 р., 10.01.2011 р., 13.05.2013 р.,
18.06.2013 р.

Проте, відповідач ухиляється від
підписання та реєстрації додаткової
угоди до спірного договору, що
призводить до недоотримання бюджетом
міста належних коштів, за рахунок яких
повинно забезпечуватись виконання
соціально-економічних програм.

Відмова відповідача укласти додаткову
угоду до договору оренди землі від
14.11.2003 р. призвела до недоотримання
бюджетом міста належних коштів, що
обумовило звернення позивача до суду з
даним позовом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
оренду землі", оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Статтею 13 цього ж закону передбачено,
що договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 15 Закону
України "Про оренду землі" однією з
істотних умов договору оренди землі є
орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату.

За змістом частин 1, 2 статті 21 Закону
України "Про оренду землі" орендна
плата за землю - це платіж, який орендар
вносить орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюється за згодою сторін
у договорі оренди ( крім строків
внесення орендної плати за земельні
ділянки державної і комунальної
власності, які встановлюються
відповідно до Податкового кодексу
України).

Таким чином, правовідносини щодо
оренди землі полягають у оплатному
користуванні земельною ділянкою на
умовах, передбачених договором. Такі
правовідносини (і зобов'язання щодо
оплатної передачі і зобов'язання щодо
користування і сплати орендної плати)
виникають між орендодавцем і орендарем
одночасно в момент укладання договору
оренди.

Як зазначалось, правовідносини оренди
землі, відповідно до закону не можуть
бути безоплатними і полягають у
одночасному виникненні всіх прав і
обов'язків, які з них випливають,
зокрема, обов'язку сплачувати
встановлену договором орендну плату.
Ці правовідносини (зобов'язання
передати земельну ділянку, прийняти
земельну ділянку, користуватися
земельною ділянкою, сплачувати орендну
плату і т. ін.) є нерозривними,
неможливо відокремити права і
обов'язки щодо користування земельною
ділянкою права і обов'язки щодо сплати
орендної плати і оцінювати окремо,
оскільки самі по собі такі права і
обов'язки не визначають правовідносин
оренди землі. Тільки сукупність таких
прав і обов'язків (як то передбачено
законом) складає правовідносини оренди
землі.

Пунктом 3.4 Договору розмір орендної
плати щорічно переглядається у
випадках і з моменту зміни умов
господарювання, передбачених
договором, підвищення цін, тарифів
тощо, у тому числі внаслідок
інфляційних процесів, у разі
невиконання орендодавцем обов'язку
повідомити орендаря про права третіх
осіб на орендовану земельну ділянку,
збільшення розмірів ставки земельного
податку, в інших випадках передбачених
законодавчими актами України.

Відповідно до вимог статті 144
Конституції України органи місцевого
самоврядування в межах повноважень,
визначених законом, приймають рішення,
які є обов'язковими до виконання на
відповідній території.

Згідно п. 34, 35 ст. 26 Закону України „Про
місцеве самоврядування в Україні"
виключно на пленарних засіданнях
сільської, селищної, міської ради
вирішуються такі питання: вирішення
відповідно до закону питань
регулювання земельних відносин;
затвердження відповідно до закону
ставок земельного податку, розмірів
плати за користування природними
ресурсами, що є у власності відповідних
територіальних громад.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності» регуляторний акт - це
прийнятий уповноваженим регуляторним
органом нормативно-правовий акт, який
або окремі положення якого спрямовані
на правове регулювання господарських
відносин, а також адміністративних
відносин між регуляторними органами
або іншими органами державної влади та
суб'єктами господарювання; прийнятий
уповноваженим регуляторним органом
інший офіційний письмовий документ,
який встановлює, змінює чи скасовує
норми права, застосовується
неодноразово та щодо невизначеного
кола осіб і який або окремі положення
якого спрямовані на правове
регулювання господарських відносин, а
також адміністративних відносин між
регуляторними органами або іншими
органами державної влади та суб'єктами
господарювання, незалежно від того, чи
вважається цей документ відповідно до
закону, що регулює відносини у певній
сфері, нормативно-правовим актом

Статтею 12 зазначеного Закону
передбачено, що регуляторні акти,
прийняті органами та посадовими
особами місцевого самоврядування,
офіційно оприлюднюються в друкованих
засобах масової інформації
відповідних рад, а у разі їх
відсутності - у місцевих друкованих
засобах масової інформації, визначених
цими органами та посадовими особами, не
пізніш як у десятиденний строк після їх
прийняття та підписання.

07.04.2014 р. Соледарською міською радою
через канцелярію господарського суду
надані пояснення, в яких позивач
зазначив, що рішення Соледарської
місткої ради № 5/57-778 від 28.01.2010 р. «Про
затвердження технічної документації з
нормативної грошової оцінки земель м.
Соледар» не оприлюднювалось оскільки
не підпадає під дію Закону України «Про
засади державної регуляторної
політики у сфері господарської
діяльності».

Суд бере до уваги зазначені пояснення,
проте сприймає їх критично, оскільки
рішення органів місцевого
самоврядування підпадають під
класифікацію регуляторного акту.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
позивачем не доведено обґрунтованість
позовних вимог стосовно внесення змін
в договір оренди земельної ділянки від
14.11.2003 р.

Посилаючись на те, що відповідач своїх
зобов'язань по сплаті орендних
платежів за договором від 14.11.2003 р. не
виконав, позивач просив стягнути з
відповідача заборгованість в сумі 24169,30
грн. за період з січня по грудень 2013 р.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
оренду землі», оренда землі - це
засноване на договорі строкове платне
володіння і користування земельною
ділянкою, необхідною орендареві для
проведення підприємницької та інших
видів діяльності.

Статтею 13 цього ж закону визначено, що
договір оренди землі - це договір, за
яким орендодавець зобов'язаний за
плату передати орендареві земельну
ділянку у володіння і користування на
певний строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

За своєю правовою природою договір є
правочином. Водночас, договір є й
основною підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків (ст.11
Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 21 Закону України
«Про оренду землі» орендна плата за
землю - це платіж, який орендар вносить
орендодавцеві за користування
земельною ділянкою. Розмір, форма і
строки внесення орендної плати за
землю встановлюються за згодою сторін
у договорі оренди. Обчислення розміру
орендної плати за землю здійснюється з
урахуванням індексів інфляції, якщо
інше не передбачено договором оренди.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про
оренду землі» передбачено, що
орендодавець має право вимагати від
орендаря: використання земельної
ділянки за цільовим призначенням
згідно з договором оренди; дотримання
екологічної безпеки землекористування
та збереження родючості ґрунтів,
додержання державних стандартів, норм
і правил; дотримання режиму
водоохоронних зон, прибережних
захисних смуг, зон санітарної охорони,
санітарно-захисних зон, зон особливого
режиму використання земель та
територій, які особливо охороняються;
своєчасного внесення орендної плати.

Зважаючи на наведені положення
законодавства та наведені вище
положення укладеного між сторонами
договору оренди землі, суд дійшов до
висновку, що між сторонами наявні саме
правовідносини щодо оренди землі, який
регулює строкове платне володіння і
користування земельною ділянкою, а
тому до цього договору в повній мірі
застосовані положення Закону України
«Про оренду землі» та іншого
законодавства, яке регулює земельні
відносини в Україні.

Статтею 526 ЦК України, що
кореспондується зі ст. 193 ГК України,
передбачено, що зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, проте відповідач
неналежним чином виконав свій
обов'язок щодо розрахунку за
орендовану земельну ділянку, що
призвело до виникнення заборгованості
у спірній сумі.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Отже, орендна плата за землю має
сплачуватися своєчасно та в повному
обсязі, згідно з умовами укладеного
договору оренди землі.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не виконуються умови
договору оренди землі від 14.11.2003 р., а
саме, в обумовлені договором строки
останнім не перераховується орендна
плата, в результаті чого виникла
заборгованість в розмірі 24169,30 грн. за
період з 01.01.2013 р. по 31.12.2013 р., що
підтверджується розрахунком позивача
та довідкою Соледарської міської ради,
що містяться в матеріалах справи.

На момент розгляду справи доказів
погашення заборгованості з орендної
плати у сумі 24169,30 грн. перед позивачем
відповідачем не надано.

Дослідивши матеріали справи в їх
сукупності, перевіривши нарахування
заборгованості орендної плати за
землю, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги Соледарської міської ради до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Деконський
торгівельний дім» про стягнення
заборгованості з орендної плати за
землю в сумі 24169,30 грн. за період з 01.01.2013
р. по 31.12.2013 р., є такими, що підлягають
задоволенню.

Судом встановлено, що при подачі позову
позивач сплатив судовий збір в розмірі
3441,00 грн., тоді як за подачу позову про
внесення змін до договору оренди
земельної ділянки та стягнення
заборгованості з орендної плати за
землю в сумі 24169,30 грн. розмір судового
збору складає 3045,00 грн.

Згідно ст.7 Закону України «Про судовий
збір» в разі внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом сплачена сума судового збору
повертається в розмірі переплаченої
суми.

Таким чином, переплачена сума судового
збору підлягає поверненню позивачу.

Судові витрати підлягають віднесенню
на сторін пропорційно, відповідно до
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України.

Керуючись ст. ст. 1, 13, 21, 24 Закону України
„Про оренду землі", ст. 193
Господарського кодексу України, ст. ст.
11, 526, 530, 626 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 22, 25, 33, 43, 49, 75, 77, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, ч.5 п. 1 ст. 7 Закону України „Про
судовий збір", господарський суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Соледарської міської
ради до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Деконський
торгівельний дім" про внесення змін до
договору оренди земельної ділянки та
стягнення заборгованості з орендної
плати за землю в сумі 24169,30 грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Деконський
торгівельний дім» (83400, Луганська обл.,
м. Севєродонецьк, вул. Донецька, 37а,
) на користь місцевого
бюджету Соледарської міської ради (84545,
Донецька обл., м. Соледар, вул. Леніна, 3,
) заборгованість з орендної
плати за землю в сумі 24169,30 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Деконський
торгівельний дім» (83400, Луганська обл.,
м. Севєродонецьк, вул. Донецька, 37а,
) на користь місцевого
бюджету Соледарської міської ради (84545,
Донецька обл., м. Соледар, вул. Леніна, 3,
) витрати зі сплати судового
збору в сумі - 1827,00 грн.

В залишковій частині позовних вимог
відмовити

На підставі ч. 1 п. 5 ст. 7 Закону України
„Про судовий збір" повернути з
Державного бюджету України до
місцевого бюджету Соледарської
міської ради (84545, Донецька обл., м.
Соледар, вул. Леніна, 3, )
сплачену в розмірі 396,00 грн. суму
судового збору, перерахованого
платіжним дорученням № 2040 від 18.12.2013 р.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення може бути оскаржене до
Донецького апеляційного
господарського суду в порядку
передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписаний 14.04.2014
р.

Суддя
Ю.В. Бокова