номер провадження справи 14/12/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2014
Справа № 908/358/14

За позовом Прокурора Жовтневого району
м. Запоріжжя (адреса - 690023 м. Запоріжжя,
вул. Гоголя, 74) в інтересах держави в
особі органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах - Концерну
"Міські теплові мережі" в особі Філії
Концерну "Міські теплові мережі"
Жовтневого району (юридична адреса - 69091
м. Запоріжжя, бул.
Гвардійський, 137; фактична адреса - 69002 м.
Запоріжжя, вул. Артема, 79А)

до відповідача Приватного
підприємства "Аверс-Трейд" (адреса - 69084
м. Запоріжжя, вул. Димитрова, 54)

про стягнення заборгованості

суддя
Сушко Л.М.

За участю представників сторін:

Від прокуратури: Чеканова В.І., службове
посвідчення № 001889 від 29.08.2012р.

від позивача: Іванчик О.М.,
довіреність № 9151/27 від 31.12.2013 р.;

від відповідача: Хомутов Г.В.,
довіреність б/н від 16.03.2011 р.;

Суть спору:

08.02.2013р. до господарського суду
Запорізької області звернувся
Прокурор Жовтневого району міста
Запоріжжя в інтересах держави в особі
органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах - Концерн
"Міські теплові мережі" в особі Філії
Концерну "Міські теплові мережі"
Жовтневого району, м. Запоріжжя
(далі-Позивач) з позовною заявою до
Приватного підприємства "Аверс-Трейд"
(далі-Відповідач) про стягнення
заборгованості.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 10.02.2014р.
порушено провадження у справі № 908/358/14,
справі присвоєно номер провадження
справи 14/12/14, судове засідання
призначено на 12.03.2014 р., у сторін
витребувані документи і матеріали,
необхідні для вирішення спору.

З метою витребування від сторін
додаткових документальних доказів, в
судовому засіданні оголошувалась
перерва до 26.03.2014р.

В судовому засіданні 26.03.2014р. справу
розглянуто, на підставі ст.ст. 82-85 ГПК
України, за згодою представників
Сторін, оголошено вступну та
резолютивну частини рішення,
повідомлено про час складання повного
рішення.

Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються
на ст. ст. 11, 15, 16, 526, 530 ЦК України,
ст., ст. 193, 276 ГК України, Законом
України "Про теплопостачання", Правилах
користування тепловою енергією,
затверджених постановою Кабінету
Міністрів України від 03.10.2007 р. №
1198 і полягають в наступному. Рішенням
господарського суду Запорізької
області від 19.10.2011 р. у справі № 28/5009/5302/11
ПП "Аверс-Трейд" було зобов'язано
укласти з Концерном "МТМ" в особі Філії
Концерну "МТМ" Жовтневого району
договір купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 600268. Зазначене
судове рішення набрало законної сили з
30.10.2011 р. Згідно з п. 1.1 договору № 600268
позивач зобов'язався відпустити
теплову енергію в гарячій воді
відповідачу, а відповідач зобов'язався
прийняти та оплатити її вартість за
діючими тарифами (цінами) в терміни та
порядку, встановлені умовами договору
та додатками до договору, що є його
невід'ємними частинами. Теплова
енергія відпускалася до нежитлових
приміщень відповідача, розташованих за
адресою: м. Запоріжжя, вул.
Червоногвардійська, 48, згідно з
додатком № 1 до договору. Вартість
наданих послуги по постачанню теплової
енергії відповідачем оплачена не була.
У зв'язку із цим, станом на час
вирішення справи за відповідачем
рахується заборгованість за спожиту
теплову енергію в період з жовтня по
листопад 2013 року в сумі 50 330 грн. 39 коп.

Крім того, у зв'язку з не виконанням
взятих на себе договірних зобов'язань,
позивачем також представлена до
стягнення сума пені в розмірі 2998 грн. 98
коп., що відображена та узгоджена
сторонами в п. 7.2.8. договору. Крім того,
відповідно до ст. 625 ЦК України,
позивачем нараховані 3% річних в сумі
1117гр. 55 коп.

Враховуючи викладене, позивач просить
суд стягнути з ПП «Аверс-Трейд» на
користь Концерну "МТМ" в особі Філії
Концерну "МТМ" Жовтневого району суму
основного боргу за Договором 50 330 грн. 39
коп.; 3% річних в сумі 1 117,55 грн.; пеню в
сумі 2 998 грн. 98 коп.

Відповідач 11.03.2014 року подав до суду
відзив на позовну заяву (а.с.85-88), в якому
проти позову заперечив, заявлені
позовні вимоги вважає безпідставними
та необґрунтованими, свої заперечення
мотивує наступним. Так, вважає, що
позивачем безпідставно пред 'явлено
вимоги щодо стягненню заборгованості
за Договором купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 600268 від
11.05.2011 року за період з жовтня 2012 року
по листопад 2013 року. В обґрунтування
заявлених вимог Позивач посилається на
договір купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 600268 від 11.05.2011
року (далі в тексті - Договір) укладений
між Концерном «Міські теплові мережі»
в особі Філії Концерну «Міські теплові
мережі» Жовтневого району та
Відповідачем згідно рішення
Господарського суду Запорізької
області від 19.10.2011 року у справі №
28/5009/5302/11. У відповідності до р.10
Договору, кінцевий строк дії Договору
припадає на 01.05.2012 року При цьому,
згідно п.10.4. Договір вважається
пролонгованим на кожний наступний рік,
якщо жодна сторона за місяць до
закінчення терміну дії даного договору
не заявила про розірвання цього
договору.

Керуючись п.10.4. Договору, а також ст.651
Цивільного кодексу (далі в тексті - ЦК)
України та ст.188 ГК України, Відповідач
письмово повідомив Філію Концерну
«Міські теплові мережі» Жовтневого
району про розірвання Договору.
Письмове повідомлення (вих. №5 від
29.03.2013 року) було доставлено на адресу
Філії концерну «Міські теплові мережі»
Жовтневого району 29.03.2013 року та
зареєстровано (вхід. №835) (копія листа з
відміткою надається). З
урахуванням зазначених обставин,
вважає, що Договір припинив свою дію
01.05.2013 року.

При цьому, пропозицій від Концерну
«Міські теплові мережі» в особі Філії
Концерну «Міські теплові мережі»
Жовтневого району на укладення нового
договору купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді Відповідачу не
надходило, рішень суду, що покладають
обов'язок укладання такого договору, не
приймалось.

Відповідно, вимоги по стягненню з
Відповідача заборгованості за
Договором після 01.05.2013 року є
безпідставними. Проте, вирахування
теплового навантаження було здійснено
без перевірки належного Відповідачу
приміщення розташованого за адресою м.
Запоріжжя, вул. Червоногвардійська,
буд. 48 (далі - Приміщення) на предмет
наявності системи теплопостачання.

Так, у Концерну «Міські теплові мережі»
в особі Філії Концерну «Міські теплові
мережі» Жовтневого району наявні
документальні підтвердження того, що в
придбаному Відповідачем у вересні 2009
року приміщенні відсутнє необхідне для
споживання теплової енергії
обладнання (копії документів
надаються). Відповідач зазначає, що із
моменту придбання приміщення
Відповідач фактично не користується
послугами Концерну «Міські теплові
мережі» в особі Філії Концерну «Міські
теплові мережі» Жовтневого району для
обігріву Приміщення та постачання
гарячої води відповідно. У зв'язку із
викладеним відповідач просить суд в
позові відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши наявні в матеріалах
справи докази, суд встановив наступне:

Приписами ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК
України унормовано, що постачання
електричними та іншими ресурсами через
приєднану мережу без оформлення
відповідних договорів не допускається.

Проведеною прокуратурою Жовтневого
району м.Запоріжжя перевіркою
встановлено наступне.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 19.10.2011р. по
справі №28/5009/5302/11 задоволено позов
концерну «Міські теплові мережі» в
особі філії концерну «Міські теплові
мережі» Жовтневого району до
Приватного підприємства
«Аверс-Трейд» про зобов'язання укласти
договір купівлі-продажу теплової
енергії в гарячій воді № 600268.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 17.09.2013р.
зазначене рішення господарського суду
Запорізької області залишено без змін.

В подальшому постановою Вищого
господарського суду України від 12.11.2013
рішення господарського суду
Запорізької області від 19.10.2011р. та
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 17.09.2013р. у цій
справі залишено без змін.

Відповідно до ст.187 ГК України день
набрання чинності рішенням суду
вважається днем укладення
відповідного господарського договору.

Таким чином, між концерном «Міські
теплові мережі» в особі філії концерну
«Міські теплові мережі» Жовтневого
району (надалі - Теплопостачальна
організація) та Приватним
підприємством «Аверс-Трейд» (надалі -
Споживач) укладено договір
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді № 600268 (надалі - Договір).

Згідно п.1.1 Договору, Теплопостачальна
організація бере на себе зобов'язання
відпустити теплову енергію в гарячій
воді Споживачу, а Споживач зобов
язується прийняти та оплатити її
вартість за діючими тарифами (цінами) в
терміни та порядку, встановленими
умовами цього Договору та додатками до
Договору, що є його невід'ємними
частинами.

Додатком № 1 до договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді № 600268 закріплено, що
Теплопостачальна організація
відпускає Споживачу теплову енергію в
гарячій воді на об'єкти ПП
«Аверс-Трейд» за адресою: м. Запоріжжя,
вул. Червоногвардійська, 48 з тепловим
навантаженням 0,016088 Гкал/год.

Договір діє по 01.05.2012р. (п.10.1. Договору).
Договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо жодна з
сторін за місяць до закінчення терміну
дії даного договору не заявила про
розірвання цього договору (п.10.4.
Договору). Таким чином, згідно з умовами
Договору № 600268 та у зв'язку з тим, що
жодна із сторін договору не заявила про
його розірвання на цей час договір
продовжує діяти.

Відповідно до п.4.1.8. Договору
Теплопостачальна організація має
право одержувати від споживача плату
за відпущену теплову енергію, у тому
числі отримувати від Споживача
авансовий платіж.

Пунктом 6.3 Договору передбачено, що
підставою для розрахунків Споживача з
теплопостачальною організацією є
рахунок та акт приймання-передачі.

Споживач зобов'язаний щомісячно, у
строки, визначені даним договором,
повертати Теплопостачальній
організації підписаний уповноваженою
особою та належним чином оформлений
акт приймання-передачі теплов Уї
енергії в гарячій воді (п.3.2.26 Договору).

Згідно п.6.7.2 Договору, у разі
нестримання Теплопостачальною
організацією підписаного Акту
приймання-передачі, або обгрунтованих
заперечень в його підписанні, у термін,
встановлений п.6.7.1. договору, акт і
ідписується Теплопостачальною
організацією з позначенням про відмову
у підписанні його Споживачем, та
оформлений таким чином акт вважається
погодженим і є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в ньому розрахунковий
період.

Відповідач згідно п.3.2.2 Договору
зобов'язався виконувати умови та
порядок оплати спожитої теплової
енергії в обсягах і терміні, які
передбачені договором.

Споживач зобов'язаний до 20 числа
місяця, наступного за розрахунковим,
перерахувати на розрахунковий рахуіок
Теплопостачальної організації суму
заборгованості за спожиту теплову
енергію (п.6.4 Договору).

Концерн „МТМ" в період з жовтня 2012 року
по листопад 2013 року відпустив ПП
«Аверс-Трейд» теплову енергію на суму 50
2 30,39 грн.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК
України за договором постачання
електричними та іншими ресурсами через
приєднану мережу одна сторона
(постачальник) зобов'язується надавати
другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

До договору постачання електричними та
іншими ресурсами через приєднану
мережу застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж,
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено договором, законом
або не випливає з характеру відносин
сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати. Покупець зобов'язаний
сплатити повну ціну переданого товару.

Вартість наданих послуг по постачанню
теплової енергії за спірний період
відповідачем оплачена не була.

Нарахування підтверджується
щомісячними актами приймання-передачі
теплової енергії, які додаються до
позовної заяви.За вказаний період
Споживач оплат не здійснював.

Але, слід зазначити, що у відповідності
до р.10 Договору, кінцевий строк дії
Договору припадає на 01.05.2013 року.

При цьому, згідно п.10.4. Договір
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, якщо жодна сторона за
місяць до закінчення терміну дії
даного договору не заявила про
розірвання цього договору.

Відповідач, керуючись п.10.4. Договору,
письмово повідомив Філію Концерну
«Міські теплові мережі» Жовтневого
району про розірвання Договору.
Письмове повідомлення (вих. №5 від
29.03.2013 року) було доставлено на адресу
Філії концерну «Міські теплові мережі»
Жовтневого району 29.03.2013 року та
зареєстровано (вхід. №835) (копія листа з
відміткою надається).

З урахуванням зазначених обставин,
Договір припинив свою дію 01.05.2013 року.

Пропозицій від Концерну «Міські
теплові мережі» в особі Філії Концерну
«Міські теплові мережі» Жовтневого
району на укладення нового договору
купівлі-продажу теплової енергії в
гарячій воді Відповідачу не надходило,
рішень суду, що покладають обов'язок
укладання такого договору, не
приймалось.

Таким чином, позов в частині стягнення
основного боргу слід задовольнити
частково в сумці 39 172 грн. 70 коп. за
період з жовтня 2012 року по квітень 2013
року.

В решті позовні вимоги щодо стягнення
основного боргу за період жовтнеть 2013
року по листопад 2013 року задоволенню
не підлягає внаслідок такого.

Так, позивач заявив вимоги про
стягнення заборгованості за Договором
і саме з таких заявлених підстав спір
підлягає вирішенню судом, оскільки суд
не може змінювати ні предмет, ні
підстави позову за своєю власною
ініціативою.

Враховуючи наполягання позивача на
заявлених вимогах, слід зазначити таке.

Не заперечується, що за ст.19 Закону
України "Про теплопостачання" споживач
теплової енергії повинен щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію.

Разом з тим, згідно з Правилами
користування тепловою енергією,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (п.40)
споживач зобов'язаний дотримуватися
вимог нормативно-технічних документів
та договору, проводити розрахунки за
спожиту теплову енергію, відповідно до
умов договору та цих Правил.

Тобто, підставою для оплати отриманої
теплоенергії є як вимоги вказаних
Правил, так і вимоги укладеного між
теплопостачальником та споживачем
договору.

В даному випадку в період, який не
визнаний судом підставним для
стягнення, Договір на теплопостачання
між сторонами відсутній.

Крім того, суд вважає за необхідне
звернути увагу й на те, що згідно зі ст.
25 Закону України "Про теплопостачання"
теплопостачальна організація має
право припиняти постачання теплової
енергії споживачам після письмового
попередження, надісланого не пізніше
ніж за три робочі дні, в разі
заборгованості за спожиту теплову
енергію в порядку, встановленому
законодавством.

Як вбачається, наведене позивачем не
враховано, що і призвело до ситуації,
яка склалася.

Судом також зазначається, що позивач,
переконаний в існуванні невиконаного
обов'язку відповідача, не позбавлений
можливості звернутися за захистом
своїх прав у встановленому порядку, але
з інших підстав, поза межами Договору.

Разом з тим, доводи відповідача
стосовно того, що ним у спірному
періоді не отримувалися послуги по
тепловому постачанню за адресою вул.
Червоногвардійська, 38, не підтверджені
жодними письмовими доказами, які є
належними і допустимими в розумінні ст.
34 ГПК України.

Заперечення відповідача на здійснений
позивачем розрахунок обсягу спожитої
теплової енергії за спірний період
судом до уваги не приймаються, оскільки
методика здійснення такого розрахунку
не є предметом розгляду у даній справі.

Крім того, відповідно до п. 2 ст. 35 ГПК
України: „Факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони".

Так, обсяг теплового навантаження по
Договору № 600268 „купівлі-продажу
теплової енергії" було визначено
Рішенням господарського суду
Запорізької області 19.10.2011 року по
справі №28/5009/5302/11 про спонукання
укласти договір. Постановою Донецького
апеляційного суду від 17.09.2013
рокузначене рішення залишено без змін.
В подальшому постановою Вищого
господарського суду України від 12.11.2013
року рішення судів першої та
апеляційної інстанції у цій справі
також залишено без змін.

При виконанні розрахунку теплового
навантаження Концерн „МТМ" керувався
нормами та вказівками КТМ 204 Україна
244-94, СНІП 2.01.01-82, ДБН В.2.5-39:2008 „Теплові
мережі".

Щодо заперечень відповідача, стосовно
внесення змін в договір про зміну
теплового навантаження позивач
зазначив, що 16.01.2013 року на адресу
Крнцерну «МТМ» надійшов лист № 2 від
14.01.2013р., в якому ПП «Аверс-Трейд»
пропонує внести зміни до договору в
частині визначення обсягів постачання
теплової енергії шляхом укладення
додаткової угоди.

В розрахунку теплового навантаження,
який було додано до листа, взагалі не
відображені повні вихідні дані та
невідомо відносно яких приміщень його
здійснено.

30.01.2013 року тепловою інспекцією
Концерну «МТМ» було проведено
обстеження системи опалення приміщень
ПП «Аверс-Трейд». При обстеженні було
виявлено самовільне, без узгодження з
теплопостачальною організацією,
переобладнання системи опалення.

В акті від 30.01.2013 року зазначено, що
відбулась самовільна реконструкція
системи опалення, а не повне
відокремлення системи теплоспоживання
приміщень ПП «Авер-Трейд» від
будинкової централізованої системи
теплопостачання, як стверджує
Відповідач.

04.02.2013 року Відповідачу було направлено
припис № 547/09 від 04.02.2013 р. з вимогою
узгодити з Концерном «МТМ» технічне
переоснащення системи тепло
споживання, виконати ' проект на
реконструкцію та погодити його у
встановленому порядку.

Відповідно до п. 2.3. Договору „Перегляд
та зміна теплового навантаження
виконується на підставі розрахунку
проектної організації, яка має
відповідну ліцензію, з моменту надання
розрахунку, при умові узгодження
вихідних даних з Теплопостачальною
організацією."

ПП «Аверс-Трейд» не виконав припис
Концерну «МТМ», технічні умови, проект
та подальше технічне переоснащення
системи тепло споживання не погодив, не
зробив належний розрахунок теплового
навантаження. Отже не було виконано
жодної умови для внесення змін до
договору в частині визначення обсягів
теплового навантаження.

До того ж, при проведенні подальших
планових обстеженнях системи опалення
всіх споживачів будинку № 48 по вул.
Червоногвардійській, спеціалістами
теплової інспекції Концерну «МТМ» було
зафіксовано наявність опалювальних
приладів та неізольовані трубопроводи
в приміщеннях ПП «Аверс-Трейд» ( акти
від 15.10.2013 р. та 20.03.2014 р.).

Таким чином, сторони не досягли згоди
щодо внесення змін до договору,
додаткову угоду про зміну теплового
навантаження не уклали, отже в позовний
період нарахування проводились на
теплове навантаження, яке зазначено в
Договорі на момент його укладення.

Нормами статті 546 ЦК України
встановлено, що виконання зобов'язань
може забезпечуватися згідно з законом
або договором, зокрема, неустойкою.

Статтею 199 ГК України встановлено, що
виконання господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Пунктом 2 ст. 193 ГК України, встановлено,
що порушення зобов'язання є підставою
для застосування господарських
санкцій, передбачених ГК України,
іншими законами або договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання малу
бути виконано, що передбачено ч. 6 ст. 232
ГК України.

Відповідно до п. 6 ст. 231 ГК України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою НБУ, за весь час
користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Законом України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996 р. (з
наступними змінами та доповненнями)
встановлено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня.

Зі змісту норм ст. 551 ЦК України чинне
законодавство надає сторонам
договорів право встановлювати
неустойку в договорі та обмежує розмір
неустойки.

Так, Закон України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
обмежує розмір пені за прострочення
виконання грошових зобов'язань, що
встановлюється договором, подвійною
обліковою ставкою Національного банку
України.

Приписами ч. 2 ст. 343 ГК України прямо
передбачено, що пеня за прострочку
платежу встановлюється за згодою
сторін, але не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

За таких обставин, яким би способом не
визначався в договорі розмір пені, він
не може перевищувати той розмір, який
установлено законом, тобто за
прострочення платежу за договором може
бути стягнуто лише пеню, сума якої не
перевищує ту, що обчислено на підставі
подвійної облікової ставки
Національного банку України.

Зазначена правова позиція викладена в
постановах Верховного Суду України від
24.10.2011 р. у справі № 25/187 та від 07.11.2011 р.
у справі № 5002-2/5109-2010.

Вимоги щодо стягнення пені позивач
обґрунтовує п. 7.2.8 Договору, який
передбачає, що в разі несплати або
несвоєчасної оплати відповідачем за
теплову енергію відповідно терміну,
встановленого в п. 6.4 договору, з
наступного дня після закінчення
терміну сплати відповідачу
нараховується пеня в розмірі 0,5 % від
суми простроченого платежу (але не
більше суми обумовленої чинним
законодавством) за кожен день
прострочення по день фактичної оплати.

За порушення відповідачем строків
оплати за спожиту теплову енергію за
Договором № 600268 позивачем
пред'явлена до стягнення пеня в розмірі
2998 грн. 98 коп.

Перевіривши, з допомогою Бази даних
«Законодавства», наданий позивачем
розрахунок пені, судом встановлено, що
розрахунок пені за неналежне виконання
грошових зобов'язань за Договором №
600268 позивачем виконаний вірно. Але,
враховуючи вищевикладені обставини
щодо припинення строку дії Договору
(01.05.2013р.), суд вважає за необхідне
пред'явлену до стягнення суму пені
слід задовольнити частково в сумі 2819
грн. 06 коп. за період з жовтня 2012р по
квітень 2013р.

У відповідності до положень чинного
законодавства захист цивільних прав
здійснюється, зокрема, шляхом
стягнення з особи, яка порушила право,
завданих збитків, а у випадках
передбачених законодавством або
договором, неустойки (штрафу, пені), а
також інших засобів передбачених
законодавством.

До інших засобів захисту цивільних
прав, у відповідності до ст. 625 ЦК
України, відносяться втрати від
інфляції та 3 % річних.

Статтю 625 ЦК України встановлено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивачем заявлені вимоги про
стягнення 1117,55 грн. 3 % річних, які
розраховані за загальний період з
жовтня 2012 по листопад 2013р. Зазначений
розрахунок судом з допомогою Бази
даних «Законодавство» перевірений та
визнаний таким, що виконаний вірно.

Однак, врховучи вищевикладене, вимога
про стягнення з відповідача 1117,55 грн.
3 % річних за порушення строків
оплати за Договором підлягає
частковому задоволенню в сумі 1076 грн. 29
коп., за період з жовтян 2012р. по квітень
2013р.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач надав всі необхідні докази в
обґрунтування позовних вимог.

Заперечення відповідача на позовну
заяву суд визнав частково
обґрунтованими..

На підставі викладеного, позов
підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України,
враховуючи міру та ступінь вини кожної
із сторін у спірних правовідносинах,
судові витрати покладаються на
відповідача, оскільки спір доведено до
суду з його вини.

На підставі викладеного, керуючись ст.
68 Конституції України, ст., ст. 193, 199, 230 -
232, 275, 343 ГК України, ст., ст. 525, 526, 530, 546, 549,
551, 599, 611, 625, 629, 655, 692, 714 ЦК України, ст., ст.
22, 33, 34, 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Прокурора Жовтневого району м.
Запоріжжя в інтересах держави в особі
органу, уповноваженого державою
здійснювати відповідні функції у
спірних правовідносинах - Концерну
"Міські теплові мережі" в особі Філії
Концерну "Міські теплові мережі"
Жовтневого району до відповідача
Приватного підприємства "Аверс-Трейд"
задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства
"Аверс-Трейд", (69002, м. Запоріжжя,
вул. Димирова, буд. 54, ) на користь Концерну "Міські
теплові мережі", (69091, м. Запоріжжя, бул.
Гвардійський, буд. 137, ,
на п/р зі спеціальним режимом
використання № 1951 у філії
-Запорізьке обласне управління
ВАТ "Державний ощадний банк України",
МФО 313957) 39172 (тридцять девять тисяч сто
сімдесят дві) грн. 70 коп. основного
боргу за спожиту теплову енергію, 2819
(дві тисячі вісімсот дев'ятнадцять) 06
коп. пені, 1076 (одна тисча сімдесят шість)
грн. 29 коп. 3 % річних.

В решті позовних вимог відмовити

Видати наказ.

Стягнути з Приватного підприємства
"Аверс-Трейд", (69002, м. Запоріжжя,
вул. Димирова, буд. 54, ) на користь Державного бюджету
України (р/р №3007, отримувач:
Державний бюджет Орджонікідзевського
району, банк отримувача: Головне
управління Державного казначейства
України у Запорізькій області, МФО 813015,
) судовий збір у сумі 1827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп.

Видати наказ.

Суддя
Л.М. Сушко

Повне рішення оформлено і підписано у
відповідності до вимог ст.ст. 84, 85 ГПК
України "31" березня 2014 року.