КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р. Справа№ 5011-58/15371-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Федорчука Р.В.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Консультаційне бюро
НТТ"

на рішення

Господарського суду м.Києва

від 25.11.2013р.

у справі № 5011-58/15371-2012 (головуючий суддя
Блажівська О.Є., судді Босий В.П.,
Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Консультаційне бюро
НТТ"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Консалтингова
компанія "Партнери"

про визнання недійсним договору №
вБ440-11 купівлі-продажу цінних паперів
від 28.11.2012 року та додаткової угоди № 1
від 13.12.2011 року

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Консультаційне бюро
НТТ" звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Консалтингова компанія "Партнери" про
визнання недійсними договору №-вБ440-11
купівлі-продажу цінних паперів від
28.11.2012 року та додаткової угоди №1 від
13.12.2011 року.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 25.11.2013р. по справі №5011-58/15371-2012 у
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим
рішенням, звернувся з апеляційною
скаргою, просить його скасувати та
прийняти нове рішення, яким визнати
недійсними Договір № вБ440-11
купівлі-продажу цінних паперів від
28.11.2011р. та Додаткову угоду №1 від
13.12.2011р., укладені між TOB
«Консультаційне бюро НТТ» та TOB
Консалтингова компанія «Партнери».

В обґрунтування апеляційної скарги
позивач зазначає, що Договір № вБ440-11
від 28.11.2011р. укладений директором з
перевищенням повноважень, підпунктом 15
статті 8.2.11 Статуту ТОВ «Консультаційне
бюро НТТ» до компетенції Зборів
учасників товариства відноситься
надання згоди на здійснення директором
Позивача будь-яких дій, у тому числі але
не обмежуючись цим: укладання та/або
затвердження будь-яких договорів сума
яких перевищує 50 000 гривень, видача
будь-яких довіреностей, відповідно до
яких повноваження директора
товариства визначені Статутом
передаються повністю або частково
третім особам.

Крім того, позивач зазначає, що наданий
відповідачем протокол рішення
Загальних зборів учасників є
нелегітимним, оскільки він був
прийнятий з порушенням процедури
передбаченої статутом Позивача, але
п.8.2.11 та п.8.2.13. Оскільки відповідно по
п.8.2.11 Статуту Позивача до компетенції
загальних зборів учасників
відноситься надання згоди на укладання
та/або затвердження будь-яких
договорів, сума яких перевищує 50 000 грн.
Рішення про надання згоди чи відмову у
наданні згоди приймається Загальними
зборами учасників за фактом отримання
від директора довідного письмового
запиту з доданим проектом договору,
рішення чи іншого документу, укладання
якого потребує згоди Загальних зборів
учасників та оформляється відповідним
протоколом. Згідно п.8.2.13 Статуту - книга
протоколів має бути в будь-який час
надана учасникам Позивача.

Апелянт зазначає, що він неодноразово
звертав увагу суду в ході судових
засідань щодо не легітимності
Протоколу та порушення процедури
надання згоди на укладання договору,
однак дана обставина не була прийнята
до уваги та відповідні документи не
були витребувані, а саме: докази щодо
направлення директором повідомлення
учасникам Позивача стосовно розгляду
питання про надання згоди надання
оспорюваного правочину та книги
протоколів, яка б підтверджували
прийняття відповідного рішення
Загальними зборами учасників.

В судове засідання представники сторін
повторно не з'явились, про час і місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином, проте не скористались
своїми правами, передбаченими статтею
22 ГПК України, та виходячи з того, що
явка сторін не визнавалася
обов'язковою судом апеляційної
інстанції, а участь в засіданні суду (як
і інші права, передбачені статті 22 ГПК
України) є правом, а не обов'язком
сторони, враховуючи сторки розгляду
справи, Київський апеляційний
господарський суд дійшов висновку про
можливість розгляду апеляційної
скарги по суті в судовому засіданні
22.04.2014 року за відсутності
представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи та
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд встановив наступне.

28.11.2011 р. між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Консультаційне бюро
НТТ" (покупець за договором) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Консалтингова
компанія "Партнери"(продавець за
договором) представлене повіреним -
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Брокерськй дім "
Фінансист" (брокер) був укладений
договір № вБ440-11 (договір
купівлі-продажу цінних паперів) згідно
умов якого продавець продає за
посередництвом брокера і передає, а
покупець придбає і зобов'язується
прийняти від сторони продавця та
оплатити цінні папери на умовах,
визначених договором.

На виконання даного договору було
укладено Акт приймання-передачі цінних
паперів від 13 грудня 2011 року.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Консалтингова
компанія "Партнери" на виконання умов
договору передало 13 грудня 2012 року
цінні папери загальною вартістю 4348260, 00
гривень.

13 грудня 2011 року між позивачем та
відповідачем було укладено Додаткову
угоду №1 до договору на виконання №
вБ440-11. Згідно якої п. 2.2 вищевказаного
договору викладено у наступній
редакції: "Оплата цінних паперів
здійснюється Покупцем у термін не
пізніше 01 січня 2012 року у безготівковій
формі шляхом перерахування грошових
коштів в розмірі вартості Акцій, згідно
з п.1.3 безпосередньо на банківські
рахунки Продавця, зазначені в ст. 6
Договору."

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Консультаційне бюро
НТТ" вважає, що спірний договір та
додаткова угода повинен бути визнаний
недійсним, оскільки підписаний
директором Товариства з обмеженою
відповідальністю "Консультаційне бюро
НТТ" ОСОБА_2 з перевищенням наданих
повноважень, які чітко регламентовані
Статутом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Консультаційне бюро
НТТ". Оскільки, укладення будь-яких
договорів на суму, що перевищує 50 000
грн. здійснюється лише за попередньою
згодою Загальних Зборів Учасників
Товариства.

Відповідно до відзиву відповідача на
позовну заяву та письмових заперечень
проти позовних вимог, які містяться в
матеріалах справи, представник
відповідача вказує, що при укладанні
спірного договору відповідачу було
надано протокол загальних зборів
позивача від 28.11.2011 року.

Крім того, укладення договору
проводилось за участю торговців
цінними паперами - Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Брокерськй дім " Фінансист", який при
укладанні вказаного договору
перевіряв повноваження як Продавця так
і Покупця за договором, у тому числі
наявність рішень загальних зборів.
Зважаючи, що оспорюваний правочин
укладений у відповідності до вимог
статутних документів та вимог закону,
правові підстави для задоволення
позову відсутні.

На підставі вищевикладеного колегія
погоджується з висновком місцевого
господарського суду про те, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню,
виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Загальні підстави і наслідки
недійсності правочинів (господарських
договорів) встановлені статтями 215, 216
ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.

Згідно роз'яснення Пленуму Верховного
Суду України в пункті 2 постанови "Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання правочинів
недійсними" від 06.11.2009 р. № 9 судам
необхідно враховувати, що згідно із
статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити ЦК, іншим
законам України, які приймаються
відповідно до Конституції України та
ЦК, міжнародним договорам, згода на
обов'язковість яких надана Верховною
Радою України, актам Президента
України, постановам Кабінету Міністрів
України, актам інших органів державної
влади України, органів влади
Автономної Республіки Крим у випадках
і в межах, встановлених Конституцією
України та законом, а також моральним
засадам суспільства. Зміст правочину
не повинен суперечити положенням також
інших, крім актів цивільного
законодавства, нормативно-правових
актів, прийнятих відповідно до
Конституції України (статті 1, 8
Конституції України). Відповідність чи
невідповідність правочину вимогам
законодавства має оцінюватися судом
відповідно до законодавства, яке діяло
на момент вчинення правочину.

Вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин ( п.
2.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
29.05.2013р. "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними" ).

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, третьої,
п'ятої статті 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір № вБ440-11 договір
купівлі-продажу цінних паперів від 28
листопада 2011 року підписаний від імені
позивача директором ОСОБА_2 та
скріплений печатками сторін.

Сторонами досягнуто згоду щодо всіх
істотних умов оспорюваного договору,
оскільки вказаний договір містить
предмет, ціну та строк дії, тощо, та
підписаний сторонами.

Колегія не приймає до уваги посилання
позивача на те, що оспорюваний договір
укладений з перевищенням повноважень
директора ОСОБА_2, оскільки рішення
Загальних зборів учасників товариства,
відповідно до якого надавалася б згода
на вчинення такого правочину, відсутнє
судом не приймається з наступних
підстав.

Статутом позивача дійсно передбачено,
що укладання будь-яких договорів на
суму, що перевищує 50 000 грн.
здійснюється за згодою Загальних
Зборів Учасників Товариства.

Відповідно до протоколу № 28/11/11
Загальних зборів учасників товариства,
вирішено придбати у ТОВ "Консалтингова
компанія "Партнери" цінні папери, а саме
прості іменні акції емітента ПАТ
"ЗНВКІФ "Альтаір Інвест" у кількості 3060
штук, загальною вартістю 4 348 260, 00 грн. та
надати попередню згоду Директору
Товариства на вчинення від імені
Товариства усіх дій та правочинів,
необхідних для укладення та підписання
договору купівлі-продажу цінних
паперів № вБ440-11, в тому числі
самостійно визначати усі істотні умови
договору, а також вносити зміни та
доповнення до нього.

Згідно ч.2.ст. 2 ст. 207 ЦК України
правочин, який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюються печатками.

Враховуючи що до компетенції директора
позивача ОСОБА_2 належало укладання
оспорюваного договору купівлі-продажу
цінних паперів, додаткової угоди та
договір містить визначені законом
істотні умови договору, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору ( ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному та повному і
об»єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено,
що кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія не приймає до уваги доводи
апеляційної скарги, оскільки апелянтом
не надано суду доказів, які б свідчили
про обґрунтованість позовних вимог, а
доводи викладені в апеляційній скарзі
не можуть бути підставами для
скасування рішення місцевого суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини,
колегія приходить до висновку, що
підстав для скасування рішення
Господарського суду м. Києва не
вбачається, у зв'язку з чим апеляційна
скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Консультаційне бюро НТТ" на рішення
Господарського суду м.Києва від 25.11.2013р.
у справі № 5011-58/15371-2012 залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду м.Києва
від 25.11.2013р. у справі № 5011-58/15371-2012
залишити без змін.

Матеріали справи № 5011-58/15371-2012
повернути Господарському суду м.Києва.

Головуючий суддя
А.І. Тищенко

Судді
Ю.Б. Михальська

Р.В. Федорчук