ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________
УХВАЛА

"23" квітня 2014 р.
Справа № 918/1961/13

Господарський суд Рівненської області
у складі головуючого - судді Войтюка
В.Р., розглянувши заяву Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Білокриницьке" Національної аграрної
академії наук України про розстрочення
виконання рішення суду від 20 січня 2014
року по справі № 918/1961/13 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Агро-Союз-Хмельницький" до Державного
підприємства "Дослідне господарство
"Білокриницьке" Національної аграрної
академії наук України про стягнення в
сумі 77 389 грн. 27 коп.

За участю представників:

стягувача: Шевченко О.В.. дов. № 1 від
08.01.14 р.

боржника: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю
"Агро-Союз-Хмельницький" звернулось до
господарського суду з позовом про
стягнення з Державного підприємства
"Дослідне господарство "Білокриницьке"
Національної аграрної академії наук
України 49 000 грн. 18 коп. заборгованості
за поставлений товар згідно договору
купівлі - продажу № КЗсг-20 від 06 березня
2012 року, 26 177 грн. 75 коп. пені та 2 211 грн. 33
коп. 3 % річних.

Рішенням господарського суду
Рівненської області від 20 січня 2014 року
у справі №918/1961/13 позов задоволено
частково.

10 лютого 2014 року господарським судом
Рівненської області на виконання
рішення господарського суду від 20
січня 2014 року видано наказ № 918/1961/13 про
стягнення з Державного підприємства
«Дослідне господарство
«Білокриницьке» Національної аграрної
академії наук України на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агро-Союз-Хмельницький» 49 000 грн. 18 коп.
боргу, 2 211 грн. 33 коп. 3% річних, 275 грн. 73
коп. пені, 1 144 грн. 65 коп. судового збору.

14 квітня 2014 року Державне підприємство
"Дослідне господарство "Білокриницьке"
Національної аграрної академії наук
України звернулось до господарського
суду Рівненської області з заявою від 28
березня 2014 року № 38 про розстрочення
виконання рішення суду від 20 січня 2014
року по справі № 918/1961/13 зі сплатою суми
заборгованості рівними частинами в
сумі 3 000 грн. 00 коп. за кожен місяця,
починаючи з квітня місяця 2014 року по
липень 2015 року включно, згідно поданого
графіку.

Ухвалою суду від 14 квітня 2014 року
призначено розгляд заяви про
розстрочку виконання рішення у справі
№ 918/1961/13 на 23 квітня 2014 року.

Боржник явку повноважного
представника у судове засідання 23
квітня 2014 року не забезпечив, будь-яких
заяв чи клопотань про відкладення
розгляду заяви на іншу дату із
зазначенням причин щодо своєї неявки
на адресу суду не направив.

Стягувач у письмових запереченнях №
51/14 від 18 квітня 2014 року та його
представник у судовому засіданні
заперечили проти розстрочки виконання
рішення господарського суду
Рівненської області від 20 січня 2014 року
та просили відмовити у задоволенні
заяви боржника про розстрочення
виконання рішення суду.

Розглянувши заяву про розстрочку
виконання рішення та додані до неї
документи, заслухавши пояснення
стягувача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129
Конституції України судові рішення
ухвалюються судами іменем України і є
обов'язковими до виконання на всій
території України. Обов'язковість
рішень суду є однією з основних засад
судочинства.

Статтею 115 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що рішення, ухвали,
постанови господарського суду, що
набрали законної сили, є обов'язковими
на всій території України і
виконуються у порядку, встановленому
Законом України "Про виконавче
провадження".

За змістом ч. 1 ст. 121 ГПК України при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує
відповідне право господарського суду
певним строком, воно може бути
реалізоване у будь-який час від
набрання рішенням законної сили до
його фактичного повного виконання.

Питання задоволення заяви сторони у
справі про відстрочку виконання
рішення суду вирішується судом в
кожному конкретному випадку, виходячи
з особливого характеру обставин
справи, що унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення.

При цьому, норми чинного
господарського процесуального
законодавства не містять визначення
"винятковий випадок", тому це поняття є
оціночним, з огляду на ч.1 ст.43 ГПК
України, та з врахуванням всіх обставин
конкретної справи.

Як вказано у п.7.2. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
17.10.2012р. "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

В обґрунтування заяви про розстрочку
виконання рішення боржник зазначає, що
на даний час у господарства склалися
обставини, що ускладнюють виконання
рішення суду, а саме несприятлива
фінансова ситуація, що пов`язана з
тимчасовими збитками у господарській
діяльності підприємства.

Вважає, що у випадку постанови арешту
на його рахунки та майно, такий арешт
заблокує його господарську діяльність,
що може призвести до повного
невиконання боржником своїх
господарських зобов`язань перед
кредиторами і в подальшому до
банкрутства підприємства.

В обгрунтування негативного
фінансового становища боржник
зазначає, що згідно даних Балансу
(Звіту про фінансовий стан) на 31 грудня
2013 року поточна кредиторська
заборгованість становить 7 767 000 грн. 00
коп., а відповідно до Звіту про
фінансові результати (Звіт про
сукупний дохід) за 2013 рік збиток
фінансової діяльності господарства
склав 9 000 000 грн. 00 коп.

Суд зазначає, що кожна із сторін
договору приймає на себе відповідні
ризики можливого погіршення
економічної ситуації та фінансового
становища свого підприємства,
підприємств своїх контрагентів та
країни в цілому. Учасник договору не
повинен відповідати за прорахунки
суб'єкта підприємницької діяльності,
уклавшого з ним цей договір.

У статті 193 Господарського кодексу
України зазначається, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

Наведені відповідачем підстави для
розстрочення виконання судового
рішення, зокрема, несприятливе
фінансове становище, не є тими
виключними обставинами, які б давали
підстави для розстрочення виконання
судового рішення.

Також суд в даному випадку враховує
інтерес обох сторін та їх фінансовий
стан.

Необґрунтовано тривала затримка у
виконанні обов'язкового для виконання
судового рішення може становити
порушення вимог статті 6 Конвенції про
захист прав людини і основоположних
свобод 1950 року, учасником якої є
Україна, стосовно права на доступ до
суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б
ілюзорним, якби національна правова
система Високої Договірної Сторони
дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове
для виконання судове рішення
залишалося невиконаним на шкоду
будь-якій зі сторін (рішення у справі
"Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від
19.03.1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions
1997-II). Ефективний доступ до суду включає
право на виконання судового рішення
без невиправданих затримок (рішення у
справі "Іммобільяре Саффі" проти
Італії" (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66,
ECHR 1999-V).

З врахуванням викладеного вище суд
приходить до висновку про те, що
наведені заявником обставини та надані
документи в якості підстави для
розстрочки виконання рішення є
непереконливими, не підтверджують
неможливості чи ускладнення виконання
рішення суду і даний випадок не може
розцінюватись як винятковий, що є
підставою для відмови у задоволенні
заяви Державного підприємства
"Дослідне господарство "Білокриницьке"
Національної аграрної академії наук
України про розстрочення виконання
рішення суду від 20 січня 2014 року по
справі № 918/1961/13 .

Керуючись ст.ст. 86, 121 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви
Державного підприємства "Дослідне
господарство "Білокриницьке"
Національної аграрної академії наук
України про розстрочення виконання
рішення суду від 20 січня 2014 року по
справі № 918/1961/13.

Суддя Войтюк
В.Р.