ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.04.2014
Справа № 905/1668/14

Суддя господарського суду Донецької
області Тоцький С.В.

при секретарі судового засідання
Асмановій Е.Е.

розглянув у відкритому судовому
засіданні господарського суду справу

за позовом: Управління Державної
служби охорони при Головному
управлінні МВС України в Донецькій
області, м. Донецьк

до відповідача: Артемівської
центральної районної лікарні, м.
Артемівськ

про стягнення 2294,60грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Мілютін Д.О. - за
довіреністю;

від відповідача: Божко Л.М. - за
довіреністю;

По справі була оголошена перерва з
27.03.2014р. на 10.04.2014р. на 09год. 00хвил.

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов, Управлінням Державної
служби охорони при Головному
управлінні МВС України в Донецькій
області, м. Донецьк, до Артемівської
центральної районної лікарні, м.
Артемівськ про стягнення 2294,60грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилався на те, що відповідно
до умов укладеного договору
термінового виклику наряду міліції
№2354/Ар від 01.01.2013р. відповідач взяв на
себе зобов'язання щодо оплати наданих
послуг охорони, однак у встановлений
строк їх не виконав, у результаті чого
за відповідачем утворилася
заборгованість в сумі 2294,60грн.

Відповідач суму заборгованості у
розмірі 2294,60грн. визнав у повному
обсязі та надав заяву про розстрочку
виконання рішення, у якій відповідач
просив суд розстрочити сплату суми
боргу у розмірі 2294,60грн. на три місяці
по 764,86грн., у зв'язку із тим, що лікарня є
бюджетною організацією та
фінансується Управлінням державного
казначейства України у м. Артемівську.
Відповідач зазначає, що свої обов'язки
щодо надання заявок на фінансування
виконував вчасно, однак фінансування з
державного бюджету не надходило.

За клопотанням представників сторін
справа слухалась без фіксації судового
процесу технічними засобами.

Відповідно до статей 9, 10 Конституції
України, статті 9 Європейської хартії
регіональних мов або мов меншин
(ратифікована Законом України від 15
травня 2003р. N802), статті 3 Декларації прав
національностей України ( від 1
листопада 1991р. N1771), статті 12 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів", статті 14 Закону України «Про
засади державної мовної політики» (від
03 липня 2012р. №5029-VІ) за усним
клопотанням сторін справа
розглядалась російською мовою.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд встановив:

Між Управлінням державної служби
охорони при ГУМВС України в Донецькій
області (Виконавець) та Артемівською
центральною районною лікарнею
(Замовник) 01 січня 2013р. був укладений
договір №2354/Ар термінового виклику
наряду міліції охорони.

За умовами укладеного договору (п.1.1.)
Виконавець на кошти отриманих від
Замовника, починаючи з 01.01.2013р.
забезпечує реагування НМО (наряду
міліції охорони) у разі надходження на
ПЦС (пульт централізованого
спостереження) сигналу тривоги при
використанні Замовником засобів
ручної тривожної сигналізації
встановлених на об'єктах Замовника, які
внесені до Дислокації та позначені на
план-схемі.

Відповідно до умов п.1.2 договору
терміном надання послуг охорони є
визначений додатком №1 до договору час.

Згідно п.2.1. договору ціну договору
визначено і узгоджено Сторонами
дислокацією та протоколом узгодження
вартості. На момент укладання договору
вартість охорони дорівнює 573,65грн. на
місяць.

Ціна договору може бути змінена шляхом
підписання сторонами Дислокації та
Протоколу узгодження вартості, без
укладання додаткових угод(п.2.2.
договору).

Пунктом 2.3 договору встановлено, що
оплата замовлених послуг здійснюється
замовником шляхом щомісячних виплат
сум вказаних в Дислокації і пункту 2.1
цього договору. Зобов'язання замовника
здійснювати оплату виконавця не
знаходиться в залежності від наявності
коштів, отримання рахунку, тощо.

Платежі замовник зобов'язаний
здійснювати не пізніше п'яти днів до
кінця місяця(2.4. договору) Форма
розрахунків - безготівкова, оплата
здійснюється у гривнях(п. 2.5. договору).

За приписами п.3.2.7. договору замовник
зобов'язався здійснювати оплату
послуг виконавця своєчасно і в порядку
обумовленому пунктами 2.1., 2.3., 2.4., 2.6.
цього договору.

Договір набуває чинності після
підписання його обома сторонами і діє
до 31.12.2013р. Початок надання послуг
охорони, а також їх припинення може
бути оформлено відповідними актами
(п.9.1 договору).

Договір підписано обома сторонами та
скріплено печатками підприємств.

До укладеного договору між сторонами
була підписана Дислокація та
розрахунок до договору.

За розрахунком позивача, у зв'язку із
невиконанням відповідачем умов
договору та несплатою наданих послуг з
охорони за період з вересня 2013р. по
грудень 2013р. за останнім утворилася
заборгованість, яка на момент
звернення до суду із позовом складає
2294,60грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін господарський суд дійшов
висновку, що позовні вимоги
обґрунтовані та підлягають
задоволенню повністю з огляду на
наступне.

Згідно вимог передбачених ст.1 ГПК
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Особа здійснює свої цивільні права
вільно, на власний розсуд, відповідно
до приписів передбачених у частині 1
ст. 12 ЦК України.

Цивільні права особа здійснює у межах,
наданих їй договором або актами
цивільного законодавства, згідно вимог
передбачених ст.13 ЦК України.

Згідно з положеннями ст.14 ЦК України
цивільні обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу
України передбачено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Способи судового захисту цивільних
прав та інтересів встановлені статтею
16 Цивільного кодексу України та
статтею 20 ГК України, цими нормами
встановлено, що суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Згідно приписів частини 2 статті 11 ЦК
України та ст.174 ГК України підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.202 ЦК України
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 67 Господарського
кодексу України передбачено, що
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності, виконуються
на підставі договорів.

Відповідно до вимог ст.509 Цивільного
кодексу України та ст.173
Господарського кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Частиною першою статті 193
Господарського Кодексу України та
статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

В силу вимог передбачених ч.1 ст.598 ЦК
України зобов'язання припиняється на
підставах, встановлених договором або
законом.

За відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання
припиняється його виконанням,
проведеним належним чином (ст.599 ЦК
України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(частина 1 статті 530 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до вимог статті 610
Цивільного кодексу України порушення
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (стаття 612 Цивільного кодексу
України).

Згідно статті 626 ЦК України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Приписами ст.627 ЦК України передбачено,
що відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

У даній справі Договір №2354/Ар від
01.01.2013р. за своєю природою відноситься
до договору по наданню послуг, а саме
наданню охоронних послуг.

Частиною першою ст.901 ЦК України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до приписів статті 632 ЦК
України, ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.

Частиною першою ст.903 ЦК України
встановлено, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог передбачених
пунктом 4 частини 3 ст.129 Конституції
України основними засадами
судочинства є - змагальність сторін та
свобода в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Статтею 4-3 ГПК України передбачено, що
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Під час розгляду зазначеної справи
відповідачем належним чином не
спростовано вимоги позовної заяви.

Згідно вимог передбачених ст.32 ГПК
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст.33 ГПК України).

Відповідно до приписів ст.36 ГПК України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Відповідно до вимог передбачених ст.43
ГПК України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Як вбачається із матеріалів справи
відповідач свої зобов'язання за
Договором №2354/Ар від 01.01.2013р. про
терміновий виклик наряду міліції
охорони належним чином не виконав,
надані послуги охорони за період з
вересня 2013р. по грудня 2013р. не сплатив, у
зв'язку з чим за відповідачем
утворилася заборгованість у розмірі
2294,60грн., що підтверджується
матеріалами справи.

Будь-яких документів у підтвердження
відсутності заборгованості
відповідачем надано не було, крім суму
боргу відповідач повністю визнав у
судовому засіданні, таким чином вимоги
позивача про стягнення заборгованості
за надані послуги охорони в сумі
2294,60грн. є доведеними, обґрунтованими
матеріалами справи, а також такими, що
підлягають задоволенню.

Отже, суд дійшов ґрунтовного висновку
та вважає, що позовні вимоги належним
чином доведеними, обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачем була надана заява щодо
розстрочки виконання рішення на три
місяці рівними частками, у зв'язку із
затримкою фінансування з державного
бюджету, оскільки лікарня є бюджетною
організацією та фінансується
Управлінням державного казначейства
України у м. Артемівську. Розглянувши
дане клопотання, враховуючи, що
відповідач не заперечував проти
наявності заборгованості та
погоджується сплатити заборгованість,
але частинами, суд дійшов висновку, що
воно підлягає задоволенню.

Судові витрати покладаються на
відповідача відповідно до ст.49 ГПК
України.

На підставі вимог передбачених ст.129
Конституції України, ст.ст.6, 11-16, 202, 509,
526, 530, 598, 599, 610-612, 626, 627, 629, 632, 901, 903
Цивільного кодексу України, ст.ст.20, 67,
173, 174, 193 Господарського кодексу
України та керуючись ст.ст.1, 2, 4-2, 4-3, 4-6,
12, 15, 20, 22, 28, 32-34, 36, 43, 49, 75, 77, 82-85 ГПК
України, господарський суд, -

В И Р
І Ш И В :

Позовні вимоги Управління Державної
служби охорони при Головному
управлінні МВС України в Донецькій
області, м. Донецьк до Артемівської
центральної районної лікарні, м.
Артемівськ про стягнення 2294,60грн.,
задовольнити повністю.

Стягнути з Артемівської центральної
районної лікарні (84500, м. Артемівськ,
вул. Сибірцева, б. 15, , р/р
1858 в ГУДКСУ в Донецькій області,
МФО 834016) на користь Управлінням
Державної служби охорони при Головному
управлінні МВС України в Донецькій
області (83023, м. Донецьк, вул.
Ходаковського, б. 10-а, р/р3003 в
Донецькому регіональному відділенні
АТ «Брокбізнесбанк», МФО 300249, ) заборгованість в сумі
2294,60грн.

Розстрочити виконання рішення з
щомісячною сплатою з травня 2014року по
червень 2014р. рівними частками по
764,87грн., в липні 2014року - 764,86грн.

Стягнути з Артемівської центральної
районної лікарні (84500, м. Артемівськ,
вул. Сибірцева, б. 15, , р/р
1858 в ГУДКСУ в Донецькій області,
МФО 834016) на користь Управлінням
Державної служби охорони при Головному
управлінні МВС України в Донецькій
області (83023, м. Донецьк, вул.
Ходаковського, б.10-а, р/р3003 в
Донецькому регіональному відділенні
АТ «Брокбізнесбанк», МФО 300249, ) витрати по сплаті судового
збору в сумі 1827,00грн.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано і може
бути оскаржене через господарський суд
Донецької області в апеляційному
порядку протягом десяти днів з дня
прийняття рішення. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

У разі якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання рішення,
оформленого відповідно до статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст судового рішення
виготовлений та підписаний 11.04.2014р.

Суддя
С.В. Тоцький