ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17.04.2014
Справа № 905/1018/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Мельниченко Ю.С., при
секретарі судового засідання
(помічнику судді) Шевчук Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Диад-К», м. Донецьк

до відповідача: Приватного
підприємства «Єнакієве Автотранс», м.
Єнакієве, Донецька область

про стягнення 70 040грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Орлова І.М. - представник
за довіреністю від 24.02.2014р.

від відповідача: представник не
з'явився

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу відповідно
до ст. 811 Господарського-процесуального
кодексу України.

У судовому засіданні 17.04.2014р. суд
виходив до нарадчої кімнати (каб. 412) для
прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Диад-К», м. Донецьк,
звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до
Приватного підприємства «Єнакієве
Автотранс», м. Єнакієве, Донецька
область, про стягнення збитків у сумі 70
040грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на те, що відповідач не
виконав прийняті на себе зобов'язання
за договором №4 від 01.08.2013р. та не
здійснив ремонт двигуна автомобіля, у
зв'язку з чим позивач був змушений
укласти договір з іншим підприємством
для проведення ремонту двигуна
автомобіля та оплатити вартість такого
ремонту у розмірі 70 040грн. Наведене й
стало підставою для звернення позивача
до суду про стягнення з відповідача
збитків у вказаному розмірі.

Нормативно вимоги позивача
обґрунтовані ст.ст. 526, 906 Цивільного
кодексу України; ст.ст. 125, 193, 224-226
Господарського кодексу України.

У судовому засіданні 17.04.2014р.
представником позивача позов був
підтриманий у повному обсязі.

Відповідач про судові засідання
11.03.2014р., 01.04.2013р. та 17.04.2014р. був
повідомлений належним чином, про що
свідчать повідомлення про вручення
рекомендованих листів з відміткою про
їх отримання 20.02.2014р., 18.03.2014р. та 05.04.2014р.,
однак у жодне засідання суду
представника не направив, відзив на
позов не надав, вимоги суду не виконав,
про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на достатність наявних в
матеріалах справи документів для
правильного вирішення спору,
враховуючи, що неявка в судове
засідання належним чином
повідомленого відповідача та
ненадання ним відзиву на позовну заяву
не впливає на правову оцінку спірних
правовідносин та не перешкоджає
вирішенню справи, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані суду докази в порядку
ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України та вислухавши
представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Диад-К» (далі -
замовник) та Приватним підприємством
«Єнакієве Автотранс» (далі - підрядник)
був укладений договір №4 про надання
послуг з технічного обслуговування та
ремонту автотранспортного засобу від
01.08.2013р. (далі - договір), за умовами
якого виконавець прийняв на себе
зобов'язання за завданням замовника,
якісно та в строк надати послуги з
технічного обслуговування та ремонту
двигуна 4HG1ISUZU, а замовник зобов'язався
оплатити виконавцю надані послуги.

Відповідно до п. 1.2 договору, послуги
надаються згідно наданими замовником
заявками за адресою: 86406, м. Єнакієве,
вул. Карпинського, буд. 5.

Виконавець згідно п. 2.1.5 договору
зобов'язаний надати послуги в строк,
визначений сторонами. В разі
неможливості визначити строк надання
послуг у зв'язку з особливою складністю
ремонту або відсутністю необхідних
запчастин, виконавець зобов'язаний
проінформувати замовника про можливу
дату закінчення ремонту додатково.

Як визначено п. 3.1 договору, ціна
договору орієнтовно складає 51 886грн.
з ПДВ.

Замовник, відповідно до приписів п. 3.2
договору здійснює передплату вартості
послуг шляхом перерахування грошових
коштів на поточний банківський рахунок
виконавця протягом 5 банківських днів з
дня отримання рахунку на оплату.

Згідно п. 6.1, договір вступає в силу з
моменту його підписання та діє до
31.12.2013р.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач у виконання прийнятих на себе
зобов'язань за договором перерахував
на поточний рахунок відповідача суму у
розмірі 49 886грн., що підтверджується
відповідним платіжним дорученням №2900
від 04.09.2013р.

Також позивач посилається на оплату
відповідачу суми у розмірі 3 300грн., в
підтвердження чого надає розписку,
підписану директором відповідача, в
підтвердження здійснення такої оплати.
Однак, вказаний документ не
приймається судом в якості належного
доказу отримання підрядником грошових
коштів, оскільки, при ретельному його
дослідженні, судом було з'ясовано, що
розписка не містять даних про сплату
грошових коштів саме за договором №4
від 01.08.2013р.

Крім того, розписки не є касовими
документами у розумінні Положення про
ведення касових операцій у
національній валюті в Україні,
затвердженого постановою Правління
Національного банку України від
15.12.2004р. №637 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 13.01.2005 р.
за №40/10320, за допомогою яких відповідно
до законодавства України оформляються
касові операції, пов'язані з прийманням
і видачею готівки під час проведення
підприємствами розрахунків.

Як встановлено судом, відповідачем в
свою чергу, в порушення прийнятих на
себе зобов'язань технічне
обслуговування та ремонт двигуна 4HG1ISUZU
виконано не було, сторонами було
складено акт приймання-передачі
автомобіля з ремонту від 26.12.2013р., з
якого вбачається, що при передачі
відповідачем позивачу автомобіля ISUZU
держ. №АА2809 НА з ремонту, в нього був
відсутній двигун першої комплектності
4HG1ISUZU.

Враховуючи наведені обставини,
позивачем було укладено договір
підряду на ремонтні роботи №55 від
27.12.2013р. з Товариством з обмеженою
відповідальністю «Юмотор», за умовами
якого останній зобов'язався виконати
ремонт двигуна замовника 4HG1ISUZU.

Згідно наряду-заказу від 30.12.2012р.,
підписаного та скріпленого печатками
позивача та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Юмотор», який
відповідно до п.4.1 договору є його
невід'ємною частиною, де
відображуються всі необхідні роботи,
матеріали та вартість, ціна робіт та
послуг, що надавались підприємством
дорівнює 13 625грн. та запасних частин
і матеріалів складає 56 415грн., всього
70 040грн.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, позивачем було перераховано
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Юмотор» суму у
розмірі 70 040грн., що підтверджується
відповідним платіжним дорученням №5023
від 30.12.2013р.

Розглядаючи позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача суми у розмірі
70 040грн. в якості збитків, суд
виходить з наступного.

За приписами ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: договори та
інші правочини; створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності;
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; інші
юридичні факти. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

За змістом ст.ст. 611, 623 Цивільного
кодексу України у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, відшкодування
збитків.

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу
України особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.
Збитками є: 1) втрати, які
особа зазнала у зв'язку зі знищенням
або пошкодженням речі, а також витрати,
які особа зробила або мусить зробити
для відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); 2) доходи, які особа
могла б реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода). Збитки
відшкодовуються у повному обсязі, якщо
договором або законом не передбачено
відшкодування у меншому або більшому
розмірі.

Згідно з п. 2 ст. 224 Господарського
кодексу України під збитками
розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також
неодержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Як визначено ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються, зокрема,
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною.

Таким чином, аналіз чинного
законодавства свідчить про те, що
відшкодування збитків є заходом
цивільної відповідальності, а збитками
є об'єктивне зменшення будь-яких
майнових благ сторони за договором, що
обмежує його інтереси як учасника
певних господарських відносин і
проявляється у витратах, зроблених
кредитором, втраті або пошкодженні
майна, а також в неодержанні кредитором
доходів, які б він одержав, якби
зобов'язання було виконано боржником.

При цьому, відшкодування збитків може
бути покладено на відповідача лише за
наявності передбачених законом умов,
сукупність яких створює склад
правопорушення, яке є підставою для
цивільної відповідальності відповідно
до ст. 623 Цивільного кодексу України.

Необхідними умовами цивільно-правової
відповідальності по відшкодуванню
збитків за загальними правилами є:
протиправність поведінки, дія чи
бездіяльність особи, шкідливий
результат такої поведінки (збитки) та
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою і завданими збитками.
Умовою відповідальності за
невиконання або неналежне виконання
зобов'язання у вигляді відшкодування
збитків також є вина боржника, однак,
кредитор не повинен доводити вину
боржника у порушенні зобов'язання. На
нього покладений обов'язок доведення
факту невиконання або неналежного
виконання зобов'язання, прямого
причинного зв'язку між порушенням
зобов'язання і завданими збитками та їх
розмір.

Важливим елементом доказування
наявності збитків є встановлення
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою заподіювача та збитками
потерпілої сторони. Причинний зв'язок
між протиправною поведінкою і збитками
є обов'язковою умовою
відповідальності. Слід довести, що
протиправна дія чи бездіяльність
заподіювача є причиною, а збитки, які
завдані особі, - наслідком такої
протиправної поведінки. Протиправна
поведінка особи тільки тоді є причиною
збитків, коли вона прямо
(безпосередньо) пов'язана зі збитками.
Непрямий (опосередкований) зв'язок між
протиправною поведінкою і збитками
означає лише, що поведінка оцінюється
за межами конкретного випадку, і,
відповідно, за межами юридично
значимого зв'язку. В даному випадку
взагалі відсутній такий зв`язок між
діями відповідача та саме завданими
позивачем збитками.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 623
Цивільного кодексу України при
визначенні неодержаних доходів
(упущеної вигоди) повинні
враховуватися заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання.

Як вбачається з пояснень позивача,
понесення ним збитків у розмірі
70 040грн. було спричинено
невиконанням відповідачем умов
договору, що стало підставою для
укладання замовником з іншою підрядною
організацію нового договору №55 від
27.12.2013р., оплата вартості робіт за таким
договором й була заявлена позивачем до
стягнення з відповідача.

При цьому, суд зазначає, що згідно із ст.
129 Конституції України однією із засад
судочинства є змагальність, яка
полягає у тому, що сторони у
процесуальній формі доводять свою
правоту та за допомогою доказів
переконують суд у правильності своєї
правової позиції. Вказаний припис
також узгоджується зі ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, якою визначено, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть участь
в судовому процесі.

Із приписів вказаної норми випливає, що
обставини, на яких ґрунтуються вимоги
та заперечення сторін, мають
встановлюватись судом на підставі
фактичних даних, якими є докази. Разом з
тим, як свідчать наявні в матеріалах
справи документи, позивачем не надано
належних та допустимих доказів, які б
достовірно підтверджували шкідливий
результат бездіяльності відповідача
щодо невиконання ремонту двигуна 4HG1ISUZU
та причинний зв'язок між протиправною
поведінкою і завданими збитками.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позивачем не доведений
склад цивільного правопорушення,
наявність усіх елементів якого є
підставою для відповідальності
відповідача, з огляду на що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Диад-К», м. Донецьк,
до Приватного підприємства «Єнакієве
Автотранс», м. Єнакієве, Донецька
область, про стягнення збитків у сумі 70
040грн. є такими, що задоволенню не
підлягають.

З огляду на відмову в задоволенні
позову витрати позивача зі сплати
судового збору відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладаються на позивача.

Зважаючи на викладені обставини,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись ст. 129 Конституції України,
ст.ст. 11, 22, 611, 623 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 224, 225
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 42-47, 32, 33, 34, 35, 43, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Товариства з
обмеженою відповідальністю «Диад-К»,
м. Донецьк, до Приватного
підприємства «Єнакієве Автотранс», м.
Єнакієве, Донецька область, про
стягнення збитків у сумі 70 040грн. ,
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого
господарського суду подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів.
У разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
тексту рішення.

У судовому засіданні 17.04.2014р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 22.04.2014р.

Суддя
Ю.С. Мельниченко