ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р.Справа № 922/971/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання
Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом ФОП ОСОБА_1, м. Харків до
ФОП ОСОБА_2, м. Харків про стягнення 8
353,04грн. за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_3, дов. б/н від 03.04.14р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовною
заявою, в якій просив стягнути з
відповідача заборгованість в розмірі 8
353,04грн. за неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
поставки № НД-0000013 від 01.08.13р., а також
покласти на відповідача понесені
витрати зі сплати судового збору.

Представник позивача 15.04.14р. надав до
суду заяву про уточнення позовних
вимог за кожною вимогою окремо, при
цьому не збільшуючи та не зменшуючи їх
розміру, у зв'язку з чим просить
стягнути з відповідача суму основного
боргу в розмірі 7274,53грн., збитки від
інфляції в розмірі 94,95грн., 3% річних в
розмірі 56,20грн., пеню в розмірі 243,55 та 0,1%
за користування чужими грошовими
коштами в розмірі 683,81грн. за неналежне
виконання відповідачем зобов'язань за
договором поставки № НД-0000013 від 01.08.13р.,
а також покласти на відповідача
понесені витрати зі сплати судового
збору. Позивач позовні вимоги
підтримує, просить позов задовольнити
в повному обсязі.

Суд приймає цю заяву, оскільки вона
відповідає чинному законодавству та не
порушує процесуальні права сторін.

Представник відповідача у призначене
судове засідання не з`явився,
витребуваних судом документів не
надав, про причини неявки суд не
повідомив, про час та місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі
заходи для належного повідомлення
відповідача про час та місце розгляду
справи, проте відповідач не
скористався своїм правом, передбаченим
ст. 22 ГПК України, оскільки в судові
засідання не з`являвся, витребувані
судом докази не подавав, не повідомив
суд про причини своєї неявки, тому суд
вважає за можливе розглядати справу за
відсутності представника відповідача
за наявними в справі матеріалами,
відповідно до ст.75 Господарського
процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані учасниками судового
процесу докази, заслухавши пояснення
представника позивача, суд встановив
наступне.

01.08.13р. між фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 (позивач) та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач)
укладено договір поставки № НД-0000013
(далі договір), відповідно до умов якого
позивач зобов'язався в порядку та
строки, обумовлені договором,
передавати у власність відповідача
дитячі іграшки та канцелярські товари
(далі товар), а відповідач приймати та
своєчасно оплачувати його вартість на
умовах договору.

Товар поставляється партіями.
Найменування, асортимент, кількість,
вартість партії товару визначаються та
узгоджуються сторонами у замовленні,
яке є невід'ємною частиною даного
договору (п.1.2 договору).

Відповідно до п. 5.4 договору оплата за
поставлений товар здійснюється
протягом семі календарних днів від
дати реалізації товару.

При цьому, у п.1.9 договору сторони
погодили, що позивач має право на
проведення інвентаризації -
періодичних перевірок фактично
реалізованого відповідачем товару
(залишків товару), що постачається за
цим договором. Результатом проведення
інвентаризації є акт, який складається
та підписується позивачем. В даному
акті фіксуються кількість залишку
товару, кількість реалізованого товару
та його вартість. Акт про проведення
інвентаризації залишків товару є
підставою для оплати відповідачем
реалізованого товару протягом п'яти
календарних днів з дати його
підписання позивачем.

Поставка товару здійснюється на умовах
DDP (м. Харків) відповідно до Інкотермс-2010
протягом трьох робочих днів з дати
узгодження сторонами замовлення (пп.4.1,
4.2 договору).

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором
поставки.

За договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму
(ст.265 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За приписами ч.ч.1, 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Позивач на виконання умов договору
поставив на адресу відповідача товар
на загальну суму 7 274,53грн. Факт поставки
товару на вказану суму підтверджується
видатковими накладними, оформленими
належним чином та наявними у
матеріалах справи.

Видаткові накладні відповідають
вимогам ст.9 Закону України від 16.07.99р.
№ 996-ХІV "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні", пункту
2.4 Положення про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку. Дані накладні
є первинними документами, які фіксують
здійснення господарської операції
(поставка товару).

05.12.2013р. позивачем, в порядку п. 1.9
договору, був складений акт
інвентаризації поставленого та
реалізованого за договором товару (а.с.
19 - 22). Відповідно до цього акту загальна
вартість реалізованого товару склала 7
274,53грн.

06.12.2013р. акт інвентаризації від 05.12.2013р.
разом із вимогою оплатити в строк до
10.12.2013р. кошти у сумі 7 274,53грн. за
поставлений за договором товар були
направлені на адресу відповідача (а.с. 23
- 25).

Відповідач взяті на себе зобов'язання
за договором належним чином не виконав,
за отриманий за договором товар не
розрахувався.

Таким чином у відповідача перед
позивачем утворилась заборгованість
за поставлений за договором товар в
розмірі 7 274,53грн.

Згідно зі ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Факт наявності заборгованості за
спірним договором на суму 7 274,53грн.
підтверджується належними доказами,
наявними у справі.

Відповідно до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вказані обставини та те, що
відповідач не надав суду доказів на
підтвердження сплати ним
заборгованості перед позивачем у сумі 7
274,53грн., суд дійшов висновку, що позовні
вимоги в цій частині є обґрунтованими,
законними та такими, що підлягають
задоволенню.

Згідно ст.611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Позивач просить стягнути з відповідача
683,81грн. процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Положеннями ст.692 Цивільного кодексу
України регулюються правовідносини з
оплати товару, частиною 3 якої
встановлено, що у разі прострочення
оплати товару продавець має право
вимагати оплати товару та сплати
процентів за користування чужими
грошовими коштами.

За приписами ч.2 ст.536 Цивільного
кодексу України розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Пунктом 7.3 договору сторони погодили,
що на прострочену суму нараховуються
проценти в розмірі 0,1% від вартості
реалізованого товару за кожен день
прострочки, починаючи від дня, коли
товар повинен бути оплачений до дня
його фактичної оплати.

Таким чином, погоджений сторонами у
договорі розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
складає 0,1%.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що позивач надав
обґрунтований розрахунок процентів за
користування чужими грошовими коштами
за період з 11.12.13р. по 14.03.14р. у сумі
683,81грн.

За таких обставин суд дійшов висновку
про правомірність та обґрунтованість
позовних вимог в цій частині.

Окрім того, сторони у п.7.3 договору
погодили, що у разі порушення
відповідачем строків оплати товару,
передбаченого даним договором,
відповідач сплачує позивачу пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від вартості реалізованого товару, яка
діяла на момент прострочення, за кожен
день прострочки.

Дослідивши матеріали справи, судом
встановлено, що позивач надав
обґрунтований розрахунок пені на суму
243,55грн. за період з 11.12.13. по 14.03.14р., що
розрахований за неналежне виконання
відповідачем умов договору. Даний
розрахунок відповідає умовам договору
та вимогам Закону України від 22.11.96р.
№ 543/96-ВР „Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань".

За таких обставин суд дійшов висновку
про правомірність та обґрунтованість
позовних вимог в цій частині.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

На підставі даної статті позивач
нарахував відповідачу за період з
11.12.13р. по 14.03.14р. 3% річних в розмірі
56,20грн. та збитки від інфляції в розмірі
94,95грн.

Нарахування 3% річних та збитків від
інфляції не суперечить вимогам чинного
законодавства України, воно відповідає
наданому розрахунку, тому позовні
вимоги в цій частині є обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат, суд керується ст.49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір при задоволенні позову
покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 536, 610, 611, 612, 625, 692, 712 Цивільного
кодексу України, статтями 193, 265
Господарського кодексу України,
статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, ідент. номер НОМЕР_1 (61144,
АДРЕСА_1, відомості про рахунки
відсутні) на користь фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, ідент. номер
НОМЕР_2 (АДРЕСА_2, р/р НОМЕР_3 в АТ "Банк
Золоті ворота" м. Харків, МФО 351931) - 7
274,53грн. основного боргу; 94,95грн. збитків
від інфляції; 56,20грн. 3% річних; 243,55грн.
пені; 683,81грн. процентів за користування
чужими грошовими коштами; 1 827,00грн.
судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 24.04.2014 р.

Суддя Т.А. Лавренюк