м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2980/14 15.04.14
За позовом Публічного
акціонерного товариства
до Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України"
про спонукання до виконання
договірного зобов'язання
Суддя Стасюк С.В.
Представники сторін:
від позивача Ковтун Ю.І. (дов. №
01-11/4356 від 16.04.2013 року)від відповідача
Сидоренко А.С. (дов. № 14-58 від 22.03.2013
року)вільний слухачОСОБА_3
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 15 квітня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
Публічне акціонерне товариство
"Полтаваобленерго" (надалі по тексту -
позивач) звернулось до Господарського
суду міста Києва з позовом до
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" (надалі по тексту -
відповідач) про спонукання до
виконання договірного зобов'язання,
шляхом повернення по одному примірнику
надісланих позивачем 03.12.2012 року та
03.01.2013 року оригіналів актів приймання -
передачі природного газу для
виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням, за листопад,
грудень 2012 року за Договором № 2640 від
29.09.2011 року, підписаних уповноваженим
представником та скріплених печаткою.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.02.2014 року порушено
провадження у справі № 910/2980/14, слухання
справи призначено на 18.03.2014 року.
Представники сторін у судове засідання
18.03.2014 року з'явилися, проте вимоги
ухвали суду від 27.02.2014 року не виконали.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.03.2014 року розгляд справи
було відкладено на 15.04.2014 року, у зв'язку
з необхідністю надання додаткових
доказів у справі.
Через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва 14.04.2014
року відповідач подав письмові
пояснення по справі.
У судовому засіданні 15.04.2014 року
представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому
засіданні 15.04.2014 року надав усні
пояснення по суті справи, в яких
заперечив проти задоволення позовних
Розглянувши подані сторонами
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення на позов, суд -
29.09.2011 року між Публічним акціонерним
товариством "Полтаваобленерго"
(покупець) та Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" (продавець)
було укладено договір № 2640 на
купівлю-продаж природного газу з
наступними змінами та доповненнями
(надалі по тексту - Договір).
Відповідно до пункту 1.1. Договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у IV кварталі 2011 року
та у 2012 році імпортований природний
газ, ввезений на митну територію
України Публічним акціонерним
товариством "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" за кодом
зобов'язується прийняти та оплатити
цей природний газ на умовах цього
Газ, що продається за цим Договором,
використовується покупцем виключно
для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями (пункт 1.2.
Згідно з пунктом 2.1. Договору продавець
передає покупцеві з 01 жовтня 2011 року по
31 грудня 2012 року газ обсягом до 151 819 тис.
куб. м., у тому числі по місяцях
Пунктами 3.3., 3.4. Договору сторони
погодили, що приймання - передача газу,
переданого продавцем покупцеві у
відповідному місяці продажу,
оформлюється актом приймання -
передачі газу. Обсяг споживання газу
покупцем у відповідному місяці
поставки встановлюється шляхом
складання добових обсягів, визначених
на підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця. Не
пізніше 5-го числа місяця, наступного
за місяцем продажу газу, покупець
зобов'язується надати продавцеві
підписані та скріплені печатками
покупця та газотранспортного
підприємства три примірники акта
приймання - передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами.
Відповідно до пункту 4.1 Договору
кількість газу, яка подається
покупцеві, визначається за показами
комерційних вузлів обліку газу покупця
відповідно до вимог наказу
Мінпаливенерго від 15.07.2010 року № 288 "Про
затвердження методики визначення
обсягів природного газу, які
використовуються для виробництва
теплової енергії для населення в разі,
якщо суб'єкти господарювання
здійснюють постачання теплової
енергії різним категоріям споживачів",
зареєстрованого в Мін'юсті 11.08.2010 року
Мінпаливенерго від 15.07.2010 року № 288).
За твердженням позивача, Публічне
акціонерне товариство
"Полтаваобленерго", на виконання умов
Договору, 03.12.2012 року та 03.01.2013 року
(супровідні листи №
на адресу відповідача акт приймання
передачі - природного газу від 31.12.2012
року в обсязі 18 597,746 тис. м. куб. на
загальну суму 24 348 169,07 грн. та акт
приймання передачі - природного газу
від 30.11.2012 року в обсязі 14 053,200 тис. м.
куб. на загальну суму 18 398 449,44 грн.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач вказує на те, що відповідач,
всупереч умовам Договору не підписав
вищевказані акти приймання - передачі
природного газу та не направив на
адресу Публічне акціонерне товариство
"Полтаваобленерго" вмотивованої
відмови від їх підписання.
Відповідач у своєму відзиві на позов
зазначив про те, що позивач листом від
18.02.2014 року за вих. № 01-67/2095 надіслав на
адресу Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" акти
приймання - передачі природного газу за
листопад та грудень 2012 року (за
відповідними договорами, але без
зазначення у них дати їх підписання
сторонами), складені без дотримання
вимог Методики визначення обсягів
природного газу, які використовуються
для виробництва теплової енергії для
населення в разі, якщо суб'єкти
господарювання здійснюють постачання
теплової енергії різним категоріям
споживачів, яка затверджена наказом
міністерства палива та енергетики
України від 15.07.2010 року № 288.
За вказаних обставин, вищевказані
документи були повернуті на адресу
позивача без підписання листом від
12.03.2014 року за вих. № 26-968/1.5-14.
Окрім того, в обґрунтування своїх
заперечень на позов відповідач
посилається на те, зобов'язання
повернути підписані акти приймання -
передачі не може бути предметом позову,
оскільки такі акти є доказом
підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню,
виходячи з наступного.
Відповідно до частини 2 пункту 1 статті
11 Цивільного кодексу України
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є: договори та
Положенням абзацу 3 частини 1 статті 174
Господарського кодексу України
визначено, що господарські
зобов'язання можуть виникати з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
Судом встановлено, що між позивачем та
відповідачем було укладено договір
№ 2640 на купівлю-продаж
природного газу від 29.09.2011 року,
відповідно до умов якого продавець
зобов'язався передати у власність
покупцю у IV кварталі 2011 року та у 2012
році імпортований природний газ,
ввезений на митну територію України
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" за кодом УКТ ЗЕД
та оплатити цей природний газ на умовах
Згідно з частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Згідно з частиною 1 статті 655 Цивільного
кодексу України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
Пунктами 3.3., 3.4. Договору сторони
погодили, що приймання - передача газу,
переданого продавцем покупцеві у
відповідному місяці продажу,
оформлюється актом приймання -
передачі газу. Обсяг споживання газу
покупцем у відповідному місяці
поставки встановлюється шляхом
складання добових обсягів, визначених
на підставі показів комерційного
вузла/вузлів обліку газу покупця. Не
пізніше 5-го числа місяця, наступного
за місяцем продажу газу, покупець
зобов'язується надати продавцеві
підписані та скріплені печатками
покупця та газотранспортного
підприємства три примірники акта
приймання - передачі газу, у якому
зазначаються фактичні обсяги
використаного газу, його фактична ціна
та вартість. Продавець не пізніше 8-го
числа зобов'язується повернути
покупцеві та газотранспортному
підприємству по одному примірнику
оригіналу акта, підписаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою, або надати
письмовій формі мотивовану відмову від
підписання акта. Акти є підставою для
остаточних розрахунків між сторонами.
В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач зазначає про направлення на
адресу Публічного акціонерного
товариства "Національна акціонерна
компанія "Нафтогаз України" акту
приймання передачі - природного газу
від 31.12.2012 року в обсязі 18 597,746 тис. м.
куб. на загальну суму 24 348 169,07 грн. та
акту приймання передачі - природного
газу від 30.11.2012 року в обсязі 14 053,200 тис.
м. куб. на загальну суму 18 398 449,44 грн.
Водночас, позивач не надав належних
доказів направлення кожного окремого
акту не пізніше 5-го числа місяця,
наступного за місяцем продажу газу, як
того вимагають умови Договору.
Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку" від 05.03.09 року № 270
розрахунковим документом, що
підтверджує факт надання послуг
поштового зв'язку є документ
встановленої відповідно до Закону
України "Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг" форми і змісту (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо).
Згідно з пунктами 59, 61 Постанови
Кабінету Міністрів України від 05.03.2009
року № 270 "Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку" внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
Матеріали справи в якості доказу
направлення відповідачу спірних актів
містять лише копії супровідних листів
року № 04-68/40.
Викладене є підставою для відмови в
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
зазначив, що через не підписання актів
в нього немає можливості провести
остаточні розрахунки з відповідачем
згідно пункту 3.4. Договору, який
визначає саме акти приймання-передачі
як підставу для остаточних розрахунків
Проте, позивач не бере до уваги пункт 6.1.
Договору, який передбачає, що оплата за
газ здійснюється виключно шляхом 100%
поточної оплати протягом місяця
поставки газу до 14-го числа місяця,
наступного за місяцем поставки газу.
При цьому, положення розділу 6 Договору,
які визначають порядок та умови
проведення розрахунків, взагалі не
передбачають підписання актів
приймання-передачі як обов'язкової та
єдиної підстави для здійснення
розрахунків між сторонами.
Враховуючи той факт, що саме позивач є
покупцем за договором та не оспорює
належне виконання відповідачем
зобов'язань щодо поставки товару, не
підписання актів приймання-передачі
вже фактично поставленого товару
жодним чином не порушує права та
Згідно з частиною 1 статті 1
Господарського процесуального кодексу
України, підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.
Таким чином, особа має право звертатись
до суду за захистом саме порушених або
оспорюваних прав і охоронюваних
законом інтересів. Особи, що
звертаються до суду, повинні довести
належними та допустимими доказами
порушення своїх прав та необхідність
З огляду на положення статті 20
Господарського кодексу України, кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
господарюючих суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемляють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;
відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання; припинення
дій, що порушують право або створюють
загрозу його порушення; присудження до
виконання обов'язку в натурі;
відшкодування збитків; застосування
штрафних санкцій; застосування
оперативно-господарських санкцій;
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.
Порядок захисту прав суб'єктів
господарювання визначається цим
кодексом, іншими законами.
Статтею 16 Цивільного кодексу України
визначено, що способами захисту
цивільних прав та інтересів можуть
бути: визнання права; визнання
правочину недійсним; припинення дії,
яка порушує право; відновлення
становища, яке існувало до порушення;
примусове виконання обов'язку в натурі;
зміна правовідношення; припинення
правовідношення; відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; визнання
незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
Обраний позивачем спосіб захисту, а
саме, вимога про виконання умов
Договору шляхом підписання та
направлення на адресу позивача актів
приймання - передачі природного газу не
передбачений ні статтею 16 Цивільного
кодексу України, ні статтею 20
Господарського кодексу України.
Слід зазначити, що предметом позову
може бути матеріально-правова чи
немайнова вимога позивача до
відповідача, відносно якої суд повинен
прийняти рішення. Предметом позову не
можуть бути обставини, які виступають
доказами у справі, зокрема, підписання
актів приймання-передачі, оскільки
такі акти підтверджують наявність або
відсутність юридичних фактів, які
входять до підстав позову. Захист
майнового або немайнового права чи
законного інтересу відбувається
шляхом прийняття судом рішення про
примусове виконання відповідачем
певних дій або зобов'язання утриматись
від їх вчинення. Заявлена позивачем
вимога про спонукання до виконання
умов договору шляхом повернення
позивачу актів приймання-передачі
природного газу за договором поставки
(які за своєю природою є лише
товарно-супровідними документами) не
призводить до поновлення порушеного
права позивача та, у разі її
задоволення, не може бути виконана у
примусовому порядку, оскільки
відсутній механізм виконання такого
рішення.

Суд також вважає за необхідне
зазначити, що наявність права на
пред'явлення позову не є безумовною
підставою для здійснення судового
захисту, а лише однією з необхідних
умов реалізації, встановленого
вищевказаними нормами, права. Тому,
вирішуючи переданий на розгляд
господарського суду спір по суті, суд
повинен встановити наявність у особи,
яка звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист якого
подано позов.

Відсутність права на позов у
матеріальному розумінні тягне за собою
ухвалення рішення про відмову у
задоволенні позову, незалежно від
інших встановлених судом обставин.

Лише встановивши наявність у особи, яка
звернулася з позовом, суб'єктивного
матеріального права або охоронюваного
законом інтересу, на захист яких подано
позов, суд з'ясовує наявність чи
відсутність факту порушення або
оспорення і відповідно ухвалює рішення
про захист порушеного права або
відмовляє позивачу у захисті,
встановивши безпідставність та
необґрунтованість заявлених вимог
(аналогічна позиція викладена в
постанові Вищого господарського суду
України від 05.03.2014 року по справі №
910/878/13).

Таким чином, позивач при зверненні з
позовом не довів факту порушення його
прав та законних інтересів, а суд за
результатами вивчення матеріалів
справи таких обставин не встановив, що
є окремою підставою для відмови в
позові в розумінні статті 1
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, за статтею 6 Конституції
України державна влада в Україні
здійснюється на засадах її поділу на
законодавчу, виконавчу та судову.
Органи законодавчої, виконавчої та
судової влади здійснюють свої
повноваження у встановлених цією
Конституцією межах і відповідно до
законів України.

За приписами статті 6 Господарського
кодексу України одним із загальних
принципів господарювання є заборона
незаконного втручання органів
державної влади та органів місцевого
самоврядування, їх посадових осіб у
господарські відносини.

Отже, спонукання відповідача підписати
акти приймання-передачі природного
газу не тільки суперечить встановленим
діючим законодавством способам
захисту цивільних прав, а також є
втручанням у господарську діяльність
суб'єкта господарювання, що, як
наслідок, призводить до порушення його
вільного волевиявлення.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог чи заперечень
(стаття 33 Господарського
процесуального кодексу України).

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України,
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

В порушення приписів статті 33
Господарського процесуального кодексу
України позивачем не доведено, у спосіб
встановлений статтею 34 цього ж Кодексу,
законних підстав для задоволення
позовних вимог, а доводи, викладені у
його позовній заяві спростовані
матеріалами, які знаходяться у справі
та нормами чинного законодавства
України.

Відповідно до пункту 4.3. Пленуму Вищого
господарського суду України від 26.11.2011
року № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", господарський суд,
дійшовши висновку про те, що предмет
позову не відповідає встановленим
законом або договором способам захисту
прав, повинен відмовити в позові, а не
припиняти провадження на підставі
пункту 1 частини 1 статті 80
Господарського процесуального кодексу
України.

Приймаючи до уваги встановлені вище
обставини, суд приходить до висновку
про відмову у задоволенні позовних
вимог Публічного акціонерного
товариства "Полтаваобленерго".

Витрати з судового збору покладаються
на позивача, відповідно до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Публічного акціонерного
товариства "Полтаваобленерго"
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 22.04.2014 року

Суддя
С.В.
Стасюк