м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 3/376 17.04.14

За позовом Національного банку
України

До Міністерства фінансів
України

Про стягнення 190 977,00 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Федів Є.М. - по дов. №
1/-225/18241 від 18.10.2013

від відповідача Іщенко Р.А. - по дов. №
31-15030-08/7 від 08.04.2014

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.02.2011 у справі № 3/376 частково
задоволені позовні вимоги
Національного банку України та
стягнуто з Міністерства фінансів
України на користь Національного банку
України 146 232,45 грн. суму боргу, 17 349,57 грн.
пені, 4 521,03 грн. 3% річних та 12 981, 60 грн.
інфляційних витрат; в іншій частині в
позові відмовити повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням
Господарського суду міста Києва від
10.02.2011 у справі № 3/376 відповідач
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 18.05.2011 рішення
Господарського суду міста Києва від
10.02.2011 у справі № 3/376 змінено та
стягнуто з Міністерства фінансів
України на користь Національного банку
України 146 232,45 грн. суму боргу, 15 029,89 грн.
пені, 4 521,03 грн. 3% річних та 12 981, 60 грн.
інфляційних витрат.

Не погоджуючись з прийнятими рішенням
Господарського суду міста Києва від
10.02.2011 та постановою Київського
апеляційного господарського суду від
18.05.2011 у справі № 3/376 відповідач
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою.

Постановою Вищого господарського суду
України від 13.07.2011 постанову Київського
апеляційного господарського суду від
18.05.2011 залишено без змін.

21.07.2011 на виконання постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 18.05.2011 у справі
№ 3/376 було видано відповідний наказ.

28.03.2014 відповідач звернувся до
господарського суду із заявою про
розстрочку виконання постанови
Київського апеляційного
господарського суду № 3/376 від 18.05.2011
відповідно до розподілу бюджетних
асигнувань згідно з планом асигнувань
загального фонду бюджету на 2014 рік за
бюджетною програмою ПКВК 3501460
«Фінансування послуг з технічного
обслуговування кредитної лінії» до
31.12.2014.

Заява мотивована наступним. Відповідно
до частини другої статті 95 Конституції
України будь-які видатки держави на
загальносуспільні потреби, розмір і
цільове спрямування цих видатків
визначаються виключно законом про
Державний бюджет України. Статтею 7
Бюджетного кодексу України
встановлений принцип цільового
використання коштів, згідно з яким
бюджетні кошти використовуються
тільки на цілі, визначені бюджетними
призначеннями та бюджетними
асигнуваннями. Будь-які бюджетні
зобов'язання та платежі з бюджету можна
здійснювати лише за наявності
відповідних бюджетних призначень, які
встановлюються законом про Державний
бюджет України (стаття 23 Бюджетного
кодексу України). Згідно із положеннями
статті 44 Бюджетного кодексу України
Державний бюджет України виконується
за розписом, який затверджується
членом Кабінету Міністрів України,
відповідальним за формування та
реалізацію державної бюджетної
політики, або особою, яка виконує його
обов'язки, відповідно до бюджетних
призначень у місячний строк з дня
прийняття закону про Державний бюджет
України. Центральний орган виконавчої
влади, що забезпечує формування
державної бюджетної політики, протягом
бюджетного періоду забезпечує
відповідність розпису Державного
бюджету України встановленим
бюджетним призначенням, а також
відповідність розподілу бюджетних
асигнувань головним розподільникам
бюджетних коштів за загальним фондом
державного бюджету за визначеними цим
розписом періодами року відповідному
прогнозу надходжень загального фонду
державного бюджету протягом
бюджетного періоду. На виконання
вказаного рішення суду Законом України
«Про Державний бюджет України на 2014
рік» за бюджетною програмою ПКВК 3501460
«Фінансування послуг з технічного
обслуговування кредитної лінії»
передбачено 180 000,00 грн. Проте,
відповідно до розподілу бюджетних
асигнувань згідно з планом асигнувань
загального фонду бюджету на 2014 рік за
вказаною бюджетною програмою можуть
бути здійснені лише у встановлених цим
планом сумах та у визначені періоди 2014
року, що унеможливлює виконання
рішення суду одноразовим платежем.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.04.2014 розгляд заяви
призначено на 15.04.2014.

Позивач у поданих 15.04.2014 письмових
поясненнях зазначив, що Міністерство
фінансів України листом № 31-12230-05-10/6463
від 26.03.2014 повідомило Національний
банк України, що кошти для виконання
постанови Київського апеляційного
господарського суду від 18.05.2011 у справі
№ 3/376 передбачені у загальному фонді
Державного бюджету України на 2014 рік, а
видатки планується здійснювати
протягом 2014 року частинами, та просило
Національний банк України підтвердити
прийнятність отримання коштів
частинами протягом 2014 року.
Національний банк України листом №
18-210/15749 від 10.04.2014 повідомив
Міністерство фінансів України про те,
що в цілому не заперечує проти
запропонованого Міністерством
фінансів України порядку погашення
заборгованості; звернув увагу, що
поетапне погашення заборгованості
повинно бути здійснено з урахуванням
вимог статті 121 Господарського
процесуального кодексу України та
абзацу другого пункту 12 Порядку
виконання рішень про стягнення коштів
державного та місцевих бюджетів або
боржників, затвердженого постановою
Кабінету Міністрів України № 845 від
03.08.2011; просив повідомити Міністерство
фінансів України про суми погашень та
строки їх перерахування протягом
поточного року. Проте, відповідь на
вищевказаний лист від Міністерства
фінансів України на адресу
Національного банку України станом на
14.04.2014 не надходила.

В судовому засіданні 15.04.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 17.04.2014.

Відповідачем 16.04.2014 до відділу
діловодства суду подано заяву про
уточнення до заяви про розстрочку
виконання рішення суду, в якій
відповідачем зазначено графік
розстрочення присудженої до стягнення
суми (вказано суми та терміни їх
сплати).

Представник позивача в судовому
засіданні 17.04.2014 проти задоволення
заяви відповідача про розстрочку
виконання рішення суду не заперечував.

Розглянувши подану заяву Міністерства
фінансів України, суд відзначає, що

Відповідно до ч. 1 ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора чи
його заступника або за своєю
ініціативою господарський суд, який
видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора чи його
заступника і у виняткових випадках,
залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови, змінити
спосіб та порядок їх виконання.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про
виконавче провадження» за наявності
обставин, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим,
державний виконавець за власною
ініціативою чи за заявою сторін, а
також самі сторони мають право
звернутися до суду, який видав
виконавчий документ, із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання, а
також про встановлення або зміну
способу і порядку виконання.

Вказаними нормами визначено
процесуальну можливість вирішення
питань, пов'язаних з проблемами, що
виникають під час виконання рішення
господарського суду. У процесі
виконання рішення ймовірне виникнення
обставин, що ускладнюють виконання чи
роблять його неможливим.

Господарським процесуальним кодексом
України не визначено переліку
обставин, які свідчать про
неможливість виконання рішення чи
ускладнення його виконання, у зв'язку з
чим суд оцінює докази, що підтверджують
зазначені обставини, за правилами
статті 43 вказаного Кодексу, і за
наявності обставин, які ускладнюють
виконання рішення чи унеможливлюють
його, господарський суд має право,
зокрема, розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка або розстрочка виконання
рішення, ухвали, постанови, зміна
способу та порядку їх виконання
допускаються у виняткових випадках і
залежно від обставин справи.

До заяви мають бути додані докази, які
підтверджують обставини, викладені в
заяві щодо неможливості чи утруднення
виконання рішення.

Згідно з п. 7.1.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 9
від 17.10.2012 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Як вбачається з п. 7.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 9
від 17.10.2012 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом.

Суд відзначає, що особа, яка подала
заяву про розстрочку або відстрочку
виконання рішення, повинна довести
наявність обставин, що ускладнюють або
роблять неможливим виконання рішення
господарського суду у даній справі,
тобто тягар доказування покладається
саме на особу, яка подала заяву про
розстрочку виконання рішення.
Доказування повинно здійснюватися за
загальними правилами відповідно до
статей 32, 33 Господарського
процесуального кодексу України.

Так, за змістом статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору
встановлюються на підставі доказів -
фактичних даних.

Докази, у відповідності зі статтею 34
Господарського процесуального кодексу
України, повинні відповідати, зокрема,
вимогам належності та допустимості.

Заявник зазначає, що обставиною яка
ускладнює та унеможливлює виконання
рішення суду є те, що відповідно до
розподілу бюджетних асигнувань згідно
з планом асигнувань загального фонду
бюджету на 2014 рік за бюджетною
програмою ПКВК 3501460 «Фінансування
послуг з технічного обслуговування
кредитної лінії» можуть бути здійснені
лише у встановлених цим планом сумах та
у визначені періоди 2014 року.

Відповідачем в підтвердження
зазначених обставин подано відповідні
докази.

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК
України, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення.

Згідно п. 9.5. постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 6 від
23.03.2012 «Про судове рішення» (зі змінами)
господарські суди повинні зазначати у
рішеннях, якими надано розстрочку
виконання, - конкретні терміни їх
виконання.

Згідно з п. 7.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України»
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору.

Відповідно до 7.8. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 9
від 17.10.2012 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України» питання
про відстрочку або розстрочку
виконання постанови апеляційної чи
касаційної інстанції за наявності
обставин, передбачених частиною першою
статті 121 ГПК, вирішує сама апеляційна
чи касаційна інстанція, якщо ці
обставини стали їй відомі до прийняття
постанови за результатами перегляду
рішення господарського суду першої
інстанції. У цих випадках припис про
відстрочку або розстрочку, зміну
способу та порядку виконання
відповідної постанови має міститися в
її резолютивній частині.

В інших випадках, тобто коли відповідну
заяву подано стороною, державним
виконавцем після прийняття постанови
апеляційною чи касаційною інстанцією,
питання про відстрочку або розстрочку,
зміну способу та порядку виконання
цієї постанови вирішує господарський
суд першої інстанції.

Ухвала про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, зміну способу та
порядку виконання рішення, ухвали,
постанови підлягає виконанню на
підставі пункту 2 частини другої статті
17 Закону України «Про виконавче
провадження», тому відповідний наказ у
такому випадку не видається.

Розглянувши заяву про розстрочку
виконання рішення, а також відсутність
заперечень з боку позивача,
господарський суд визнає причини, з
яких рішення суду не може бути виконано
у встановлений термін, поважними, та
вважає можливим задовольнити заяву та
розстрочити виконання постанови
Київського апеляційного
господарського суду № 3/376 від 18.05.2011 на 9
(дев'ять) місяців.

Задовольняючи заяву відповідача, суд
приймає до уваги і ту обставину, що при
застосуванні ст. 121 Господарського
процесуального кодексу України щодо
розстрочки виконання вказаного
рішення є більш вірогідним і є підстави
вважати, що відповідач здійснить
заходи по його належному та
своєчасному виконанню.

Керуючись ст. ст. 86, 121 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Міністерства фінансів України
про розстрочку виконання постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 18.05.2011 у справі
№ 3/376 задовольнити повністю.

2. Розстрочити виконання постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 18.05.2011 у справі
№ 3/376 з наступним графіком сплати
Міністерством фінансів України 178 764
(сто сімдесят вісім тисяч сімсот
шістдесят чотири) грн. 97 коп.:

- до 28.04.2014 - 27 000 (двадцять сім тисяч) грн.
00 коп.,

- до 28.05.2014 - 12 600 (дванадцять тисяч
шістсот) грн. 00 коп.,

- до 28.06.2014 - 12 600 (дванадцять тисяч
шістсот) грн. 00 коп.,

- до 28.07.2014 - 14 400 (чотирнадцять тисяч
чотириста) грн. 00 коп.,

- до 28.08.2014 - 18 000 (вісімнадцять тисяч) грн.
00 коп.,

- до 28.09.2014 - 21 600 (двадцять одну тисячу
шістсот) грн. 00 коп.,

- до 28.10.2014 - 21 600 (двадцять одну тисячу
шістсот) грн. 00 коп.,

- до 28.11.2014 - 21 600 (двадцять одну тисячу
шістсот) грн. 00 коп.,

- до 28.12.2014 - 29 364 (двадцять дев'ять тисяч
триста шістдесят чотири) грн. 97 коп.

Суддя
В.В.Сівакова