ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.04.2014
Справа № 905/1173/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Сажневої М.В., розглянувши
матеріали справи

за позовомДержавного підприємства
"Одеська залізниця"до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Центральна збагачувальна фабрика
"Селидівська" простягнення 23 740,00
грн. за участю представників:

від позивачаГармац О.С. - представник за
довіреністю від відповідачаПавленко
О.О. - представник за дорученням

Рішення прийняте 16.04.2014, оскільки
26.03.2014 в судовому засіданні
оголошувалась перерва відповідно до
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду
Донецької області передані позовні
вимоги Державного підприємства
"Одеська залізниця" про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Центральна
збагачувальна фабрика "Селидівська"
штрафу в розмірі 23740,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем здійснено перевезення
вантажу (концентрат вугільний) у вагоні
№ 56190374 за накладною № 48934129. На
проміжній станції залізницею
проведено перевірку маси вантажу, під
час якої було виявлено розбіжності між
фактичною масою вантажу у вагоні №
56190374 та відомостями, зазначеними у
накладній, про що складено комерційний
акт АА№031097/534/311 від 01.11.2013, у зв'язку з
чим позивачем нарахований штраф за
неправильне зазначення у накладній
маси вантажу у розмірі 23 740,00 грн., який
він просить стягнути з відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
зазначив, що оскільки у накладній №
48934129 зазначено загальну масу вантажу у
всіх вагонах, що за нею перевозилися,
позивач не міг визначити масу вантажу у
спірному вагоні без зважування усієї
групи вагонів. Зазначає, що на станції
відправлення вантаж було прийнято до
перевезення без зауважень. Крім того, в
судовому засіданні 16.04.2014 представник
позивача усно посилався на порушення
позивачем при складанні комерційного
акту Порядку оформлення, розслідування
та обліку незбережених перевезень
вантажів, затвердженого наказом
Укрзалізниці від 21.09.2005 №306-Ц.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд Донецької
області

В С Т А Н О В И В:

24.10.2013 зі станції Новогродівка
Донецької залізниці Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Центральна збагачувальна фабрика
"Селидівська" (вантажовідправник) на
адресу вантажоотримувача - ТОВ
"ТИС-Вугілля" на станцію Чорноморська
Одеської залізниці у вагоні № 56190374 за
залізничною накладною на групу вагонів
№ 48934129 відвантажено вантаж: концентрат
вугільний.

При оформленні зазначеної залізничної
накладної відповідачем зазначено масу
вантажу у вагоні № 56190374: нетто 67 100 кг,
тара - 22 300 кг. Завантаження вагонів
здійснювалось засобами
вантажовідправника. В накладній також
зазначено, що масу визначено на
150-тонних вагонних вагах, вантаж
промарковано поперечними бороздами по
всьому вагону.

01.11.2013 на станції Знам'янка Одеської
залізниці складено акт загальної форми
№15032, відповідно до якого у вагоні №
56190374 виявлено невідповідність маси
вантажу, вказаної у перевізних
документах, показанням ваг.

На станції Знам'янка Одеської
залізниці був складений комерційний
акт АА№031097/534/311 від 01.11.2013, відповідно
до якого проведено комісійне
переважування вагону № 56190374 на вагах
залізниці та встановлено наступне:
вагон №56190374 за документом вага нетто 67
100 кг, тара 22 300 кг, фактично при
переважуванні брутто 82 650 кг, тара 22 300
кг, нетто 60 350 кг, що менше ваги,
зазначеної у документі, на 6 750 кг.
Поверхня вантажу маркована
поперечними бороздами. Слідів крадіжки
та втрати вантажу не виявлено.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Комерційний акт складається для
засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і
кількості місць вантажу, багажу чи
вантажобагажу натурою з даними,
зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи
вантажобагажу без документів або
документів без вантажу, багажу чи
вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу,
багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого
вантажу, багажу або вантажобагажу.

Згідно з п. 10 Правил складання актів
комерційний акт підписує начальник
станції (його заступник), начальник
вантажного району (завідувач
вантажного двору, складу,
контейнерного відділу, контейнерного
майданчика, сортувальної платформи) і
працівник станції, який особисто
здійснював перевірку, а також
одержувач, якщо він брав участь у
перевірці. Крім того, у разі
необхідності, до перевірки вантажу і
підписання акта можуть бути залучені
також інші працівники залізниці.

Комерційний акт підписаний належними
особами, зокрема: з боку залізниці
-начальником станції, працівником
станції, заступником ДС. В акті
зазначено, що посада завідуючого
вантажним двором на станції Знам'янка
Одеської залізниці відсутня за штатним
розкладом.

Крім того, у комерційному акті
міститься відмітка залізниці
призначення, відповідно до якої під час
перевірки вантажу різниці між
відомостями, зазначеними в акті, та
фактичною вагою вантажу, не виявлено.

Вказаний акт за своєю формою та змістом
відповідає вимогам Статуту залізниць
України та Правил складання актів, а
тому визнається судом належним доказом
на підтвердження факту
невідповідності маси, зазначеної у
накладній, та фактичної маси вантажу.

Відповідно до технічного паспорту на
вагонні тензометричні ваги №
станції Знам'янка Одеської залізниці,
інтервал повірки ваг - 12 місяців,
інтервал між оглядами-перевірками ЗВВТ
- 6 місяців. Остання повірка ваг
проведена 24.09.2013, про що свідчить
відповідний запис у технічному
паспорті ваг.

Також позивачем надано до матеріалів
справи належним чином засвідчену копію
технічного паспорту на вагонні ваги
станції призначення Чорноморська
Одеської залізниці, з якого вбачається,
що ваги були повірені 25.06.2013, інтервал
повірки ваг - 12 місяців.

Відповідно до ч.1 ст. 909 Цивільного
кодексу України та ч. 1 ст. 307
Господарського кодексу України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату.

За змістом ст. 307 Господарського
кодексу України, ст. 909 Цивільного
кодексу України договір перевезення
вантажу укладається в письмовій формі.
Укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства.
Перевізники зобов'язані забезпечувати
вантажовідправників бланками
перевізних документів згідно з
правилами здійснення відповідних
перевезень.

У разі порушення зобов'язань, що
випливають із договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами) (ст. 920 Цивільного
кодексу України).

Згідно зі ст. 37 Статуту залізниць
України під час здавання вантажів для
перевезення відправником має бути
зазначена у накладній їх маса. Маса
вантажів визначається відправником.
Спосіб визначення маси зазначається у
накладній.

Статтею 6 Статуту залізниць України
встановлено, що накладна - основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони-одержувача.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до
перевезення встановлено, що вантажі,
завантажені відправниками у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймаються
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т. ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць
України вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній. Залізниця має право
перевіряти правильність цих
відомостей, а також періодично
перевіряти кількість та масу вантажу,
що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 122 Статуту залізниць
України за неправильно зазначені у
накладній масу, кількість місць
вантажу, його назву, код та адресу
одержувача з відправника, порта
стягується штраф у розмірі згідно зі
статтею 118 цього Статуту. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Аналогічне положення закріплено в п. 5.5
Правил оформлення перевізних
документів, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України № 644
від 21.11.2000.

Згідно з ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць
України за пред'явлення вантажу, який
заборонено до перевезень або який
потребує під час перевезення особливих
заходів безпеки, та з неправильним
зазначенням його найменування або
властивостей з відправника, крім
заподіяних залізниці збитків і витрат,
стягується штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідач доказів на спростування
обставин, повідомлених позивачем, суд
не надав.

Доказів на підтвердження відсутності
вини вантажовідправника у
невідповідності відомостей,
зазначених у перевізному документі,
фактичній масі вагону,

відповідачем суду також не надано.

Заперечення відповідача, викладені у
відзиві на позовну заяву, судом
відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць
України вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній; залізниця має право
перевіряти правильність цих
відомостей, а також періодично
перевіряти кількість та масу вантажу,
що зазначаються у накладній.

Отже залізниця вправі перевіряти дані,
зазначені відправником в залізничній
накладній, але не зобов'язана
перевіряти масу усіх вантажів, які вона
приймає до перевезення.

Доводи щодо неможливості визначення
розміру недостачі у окремому вагоні
без зважування усієї групи вагонів, що
перевозяться за накладною, суперечать
фактичним обставинам, оскільки маса
вантажу у кожному окремому вагоні
зазначена на обороті перевізного
документу, а тому відхиляються судом з
підстав їх необґрунтованості.

Крім того, в судовому засіданні 16.04.2014
представник відповідача,
обґрунтовуючи заперечення проти
позовних вимог, посилався на порушення
позивачем при складанні комерційного
акту Порядку оформлення, розслідування
та обліку незбережених перевезень
вантажів, затвердженого наказом
Укрзалізниці від 21.09.2005 №306-Ц. Однак,
вказане посилання відповідача судом не
приймається, оскільки положення
зазначеного Порядку застосовуються у
випадках втрати, викрадення вантажу
тощо в ході перевезення. В даному
випадку втрати чи викрадення вантажу
не відбулося, мало місце
недовантаження вантажу відправником,
тому приписи вказаного Порядку до
спірних правовідносин не
застосовуються.

Оскільки саме відповідач, як
відправник, визначив масу вантажу,
заповнив і підписав накладну, яка є
основним перевізним документом,
надається залізниці відправником
разом з вантажем, і є обов`язковою
двосторонньою письмовою формою угоди
на перевезення вантажу, а згідно статті
24 Статуту вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності неточності або
неповноти відомостей, зазначених ними
у накладній, то позов підлягає
задоволенню за рахунок відправника
-відповідача у справі.

Позивачем, за неправильно зазначену у
залізничній накладній № 48934129 масу
вантажу у вагоні № 56190374, нарахований
відповідачу штраф в розмірі 23 740,00 грн.

Відповідно до п. 27 Правил видачі
вантажів при видачі вантажів, маса яких
унаслідок їх властивостей зменшується
при перевезенні, норма недостачі (сума
норми природної втрати та граничного
розходження визначення маси нетто) для
мінерального палива становить 1 % маси,
зазначеної в перевізних документах,
тобто у даному випадку 671 кг, що менше
виявленої нестачі - 6 750 кг.

Судом перевірено наданий позивачем
розрахунок штрафу, у зв'язку з чим суд
приходить до висновку, що вказаний
розрахунок здійснено арифметично
вірно та у відповідності до вимог
чинного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 233 Господарського
кодексу України, якщо порушення
зобов'язання не завдало збитків іншим
учасникам господарських відносин, суд
може з урахуванням інтересів боржника
зменшити розмір належних до сплати
штрафних санкцій.

Відповідно до приписів п. 3 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд має право у
виняткових випадках зменшити розмір
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню зі сторони, що порушила
зобов'язання.

Як встановлено судом, фактична маса
вантажу у вагоні № 56190374 була меншою,
ніж маса, зазначена у накладній, мало
місце недовантаження, а отже
підвищеного навантаження на рухомий
склад не було. З огляду на те, що
допущене відповідачем порушення не
спричинило збитків для залізниці та
інших учасників господарських
відносин, навантаження у вагоні не
перевищувало його вантажопідйомність,
суд вважає за можливе, користуючись
правом наданим п. 3. ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України,
зменшити розмір штрафу до 1 провізної
плати, а саме до 4 748,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в
порядку, що передбачений ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Крім того, в п. 3.17.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.2011
роз'яснено, що судовий збір у разі
зменшення судом розміру неустойки
покладається на відповідача повністю,
без урахування зменшення неустойки, а
тому судовий збір покладається на
відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Центральна
збагачувальна фабрика "Селидівська"
(85400, Донецька область, м. Селидове, вул.
Миру, 34, ідентифікаційний код 31714629, з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення) на користь Державного
підприємства "Одеська залізниця" (65012,
Одеська область, м. Одеса, вул.
Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний
код 01071315) штраф у розмірі 4 748 (чотири
тисячі сімсот сорок вісім) грн. 00 коп. та
судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано. У разі подання апеляційної
скарги рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складення повного рішення 17.04.2014.

Суддя
М.В. Сажнева