донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

08.04.2014 справа №905/8375/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Сгара Е.В.,суддівБудко Н.В.,
Москальової І.В., при секретарі
судового засідання
Задорожної А.Г.за участю представників
сторін: від прокурора: від позивача:
від відповідача: Кучер А.Ю. - посв. №004334
не прибув не прибув розглянувши
апеляційну скаргу Прокурора міста
Донецька на рішення господарського
суду Донецької областівід13.12.2013р.у
справі№905/8375/13 (суддя Бокова Ю.В.) за
позовом до відповідача Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_6, с.Піски
Донецької області Донецької міської
ради, м.Донецьк провизнання права
власності В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_6
звернувся до господарського суду
Донецької області з позовом до
Донецької міської ради, м. Донецьк про
визнання права власності на земельну
ділянку.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 13.12.2013р. по справі
№905/8375/13 з урахуванням ухвал суду про
виправлення описки від 21.01.2014р. та від
12.02.2014р., задоволені позовні вимоги
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6,
с.Піски про визнання права власності на
земельну ділянку та визнано право
власності за Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_6 АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1)
на земельну ділянку, загальною площею
0,0968 га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2 з цільовим призначенням: для
розміщення й обслуговування
нежитлових будівель автомийки та
котельної, прибудов та споруд.

Не погодившись з вищевказаним рішенням
місцевого господарського суду,
прокурор міста Донецька в порядку
Закону України «Про прокуратуру»
звернувся до Донецького апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду Донецької
області від 13.12.2013р. по справі №905/8375/13
прийнявши постанову, якою відмовити у
задоволенні позову.

В апеляційній скарзі прокурор
зазначив, що апеляційну скаргу подано в
інтересах держави в особі Донецької
міської ради, при цьому, підставою для
представництва в суді її інтересів є
порушення права у зв'язку із зміною
цільового призначення земельної
ділянки внаслідок прийняття
незаконного рішення господарського
суду Донецької області від 13.12.2013р. по
справі №905/8375/13. Вважає зазначене
рішення прийнятим із порушенням норм
матеріального та процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної
скарги, скаржник зазначає, що зміна
цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
провадиться відповідною радою, а
господарський суд при винесенні
оскаржуваного рішення підмінив
уповноважений орган в особі Донецької
міської ради всупереч її волі щодо
зміни цільового призначення земельної
ділянки без розробки проекту
землеустрою щодо її відведення.

Розпорядженням в.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду від
25.02.2014р. змінено склад колегії суддів у
зв'язку із виходом судді Будко Н.В. із
відпустки та сформовано її у складі:
головуючий - суддя Сгара Е.В., члени
колегії: суддя Москальова І.В. та суддя
Будко Н.В.

Прокурор в процесі розгляду
апеляційної скарги наполягав на її
задоволенні.

Позивач та відповідач у жодне судове
засідання не прибули, про причини
неявки не повідомили, хоча про дату та
час розгляду скарги були повідомлені
належним чином.

Оскільки явка представників сторін не
визнавалась обов'язковою та їх неявка у
судове засідання не тягне за собою
перенесення розгляду апеляційної
скарги на інші строки, справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Фіксування судового засідання
апеляційної інстанції здійснювалось
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу у порядку,
встановленому ст.ст.4-4, 81-1, 99, 101
Господарського процесуального кодексу
України.

Перевіривши матеріали справи та
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права України, колегія суддів
Донецького апеляційного
господарського суду вважає, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, з огляду на наступне.

Статтею 99 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що в апеляційній
інстанції справи переглядаються за
правилами розгляду цих справ у першій
інстанції з урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст.106 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Як вбачається з матеріалів справи, між
ОСОБА_9 (далі - Продавець) та ОСОБА_6 (далі
- Покупець) був укладений договір
купівлі-продажу від 04.09.2007р. за умовами
якого Продавець продав, а Покупець
купив будівлю автомийки за літ. Д-2,
загальною площею 456,0 кв.м. та будівлю
котельної за літ. Г-2, загальною площею
25,4 кв.м., що знаходяться за адресою:
АДРЕСА_2

Вказаний правочин зареєстрований у
Державному реєстрі правочинів, що
підтверджується наданим до матеріалів
справи витягом з Державного реєстру
правочинів №4549260 від 04.09.2007р.

Право власності позивача на зазначене
вище нерухоме майно підтверджується
витягом про реєстрацію права
власності на нерухоме майно № 16151911 від
03.10.2007р.

Крім того, між ОСОБА_9 (далі - Продавець)
та ОСОБА_6 (далі - Покупець) був також
укладений договір купівлі-продажу
земельної ділянки від 04.09.2007р., за
умовами якого Продавець продав, а
Покупець купив земельну ділянку,
площею 0,0968 гектарів, розташовану за
адресою: АДРЕСА_2, призначену для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель,
кадастровий номер - :00:019:0044 та
передав технічну документацію на цю
землю.

Вказаний правочин зареєстрований у
Державному реєстрі правочинів, що
підтверджується витягом з Державного
реєстру правочинів № 4549330 від 04.09.2007р.

Право власності на земельну ділянку
позивача посвідчено державним актом на
право власності на земельну ділянку
серії ЯЕ № 207718 від 23.10.2007р.

Як вбачається із заяви позивача від
05.11.2013р., останній звертався до
Донецької міської ради з заявою про
зміну цільового призначення земельної
ділянки з "призначену для будівництва
та обслуговування жилого будинку і
господарських будівель" на цільове
призначення: "для розміщення й
обслуговування нежитлових будівель,
прибудов та споруд" з видачею
відповідного державного акта на право
власності на зазначену земельну
ділянку.

На вказану заяву, відповідач листом від
15.11.2013р. № 01/3-5652 відмовив позивачу в
задоволенні заяви, обґрунтовуючи свою
відмову тим, що зміна цільового
призначення земельних ділянок
здійснюється за проектами землеустрою
щодо їх відведення. Також зазначив, що
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням є підставою для
примусового припинення права на
земельну ділянку.

Зазначена відмова стала наслідком
звернення Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 до господарського суду з
позовом про визнання права власності
за ним на земельну ділянку, загальною
площею 0,0968 га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_2 з цільовим
призначенням: для розміщення й
обслуговування нежитлових будівель
автомийки та котельної, прибудов та
споруд.

Як вже зазначалось вище, місцевий
господарський суд задовольнив позовні
вимоги Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6. Рішення місцевого
господарського суду мотивовано
обґрунтованістю позовних вимог та тим,
що невизнання відповідачем права
власності на земельну ділянку, яка
необхідна для обслуговування
належного позивачу майна порушує права
та охоронювані законом інтереси
позивача.

Колегія суддів апеляційного суду не
погоджується з висновком суду першої
інстанції з огляду на наступне.

Позивач під час звернення до суду із
позовною заявою просив визнати за ним
право власності на земельну ділянку
площею 0,0968 га по АДРЕСА_2 з цільовим
призначенням: для розміщення й
обслуговування нежитлових будівель
автомийки та котельної, прибудов та
споруд.

При цьому, як вбачається з матеріалів
справи, заявлені позовні вимоги про
визнання права власності фактично є
позовними вимогами про зміну цільового
призначення вищезазначеної земельної
ділянки. Таким чином, суд першої
інстанції задовольняючи позовні
вимоги, змінив цільове призначення
спірної земельної ділянки.

Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу
України віднесення земель до тієї чи
іншої категорії здійснюється на
підставі рішень органів державної
влади, Верховної Ради Автономної
Республіки Крим, Ради міністрів
Автономної Республіки Крим та органів
місцевого самоврядування відповідно
до їх повноважень.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок здійснюється за проектами
землеустрою щодо їх відведення.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок державної або комунальної
власності провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
здійснюється за ініціативою власників
земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних
ділянок приватної власності
провадиться:

щодо земельних ділянок, розташованих у
межах населеного пункту, - сільською,
селищною, міською радою;

щодо земельних ділянок, розташованих
за межами населених пунктів, - районною
державною адміністрацією, а щодо
земельних ділянок, розташованих за
межами населених пунктів, що не входять
до території району, або в разі якщо
районна державна адміністрація не
утворена, - Радою міністрів Автономної
Республіки Крим, обласною державною
адміністрацією.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки приватної власності,
цільове призначення якої змінюється,
розробляється на замовлення власника
земельної ділянки без надання дозволу
Радою міністрів Автономної Республіки
Крим, органу виконавчої влади, органу
місцевого самоврядування на його
розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки розробляється в
порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки погоджується в
порядку, встановленому статтею 186-1
цього Кодексу.

Рада міністрів Автономної Республіки
Крим, орган виконавчої влади або орган
місцевого самоврядування у місячний
строк з дня отримання проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, погодженого в порядку,
встановленому статтею 186-1 цього
Кодексу, приймає рішення про
затвердження проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки та зміну
її цільового призначення.

Статтею 186-1 Земельного кодексу України
передбачено, що проект землеустрою
щодо відведення земельних ділянок усіх
категорій та форм власності підлягає
обов'язковому погодженню з
територіальним органом центрального
органу виконавчої влади, що здійснює
реалізацію державної політики у сфері
земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення
земельної ділянки у межах населеного
пункту або земельної ділянки за межами
населеного пункту, на якій розташовано
об'єкт будівництва або планується
розташування такого об'єкта, подається
також на погодження до структурних
підрозділів районних, Київської та
Севастопольської міських державних
адміністрацій у сфері містобудування
та архітектури, а якщо місто не входить
до території певного району, - до
виконавчого органу міської ради у
сфері містобудування та архітектури, а
в разі, якщо такий орган не утворений, -
до органу виконавчої влади Автономної
Республіки Крим з питань
містобудування та архітектури чи
структурного підрозділу обласної
державної адміністрації з питань
містобудування та архітектури.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні",
виключно на пленарних засіданнях
здійснюється вирішення відповідно до
закону питань регулювання земельних
відносин, надання відповідно до
законодавства згоди на розміщення на
території села, селища, міста нових
об'єктів, затвердження в установленому
порядку місцевих містобудівних
програм, генеральних планів забудови
відповідних населених пунктів, іншої
містобудівної документації.

Статтею 59 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначено, що
рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.
Рішення ради приймається на її
пленарному засіданні після
обговорення більшістю депутатів від
загального складу ради, крім випадків,
передбачених цим Законом (пункти 1, 2).

З огляду на вищевикладені положення
діючого законодавства України, зміна
цільового призначення земельних
ділянок оформлюється шляхом прийняття
відповідного рішення уповноваженим на
це органом. При цьому, зміна цільового
призначення земельних ділянок можлива
лише за умови розроблення власником
земельної ділянки проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки та
його подальшого погодження із
відповідним органом в порядку
передбаченому ст. 186-1 Земельного
кодексу України.

Таким чином, нездійснення позивачем
дій стосовно розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки, непогодження його із
відповідним органом в порядку
передбаченому ст. 186-1 Земельного
кодексу України свідчить про
недотримання останнім процедури зміни
цільового призначення земельної
ділянки, встановленого діючим
законодавством України. До того ж,
зміна цільового призначення спірної
земельної ділянки здійснюється
Донецькою міською радою, як єдиним
органом уповноваженим на здійснення
таких дій в межах населеного пункту.

На підставі вищезазначеного, колегія
суддів апеляційного суду дійшла
висновку що місцевий господарський
суд порушив застосування норм
матеріального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення господарського
суду Донецької області від 13.12.2013р. по
справі №905/8375/13 підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати по сплаті судового збору за
подання позовної заяви та апеляційної
скарги покладаються на позивача по
справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись
статтями 49, 99, 101, 103, 104, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський

суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Прокурора міста
Донецька - задовольнити.

Рішення господарського суду Донецької
області від 13.12.2013р. по справі №905/8375/13 -
скасувати.

Прийняти нове рішення.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_6,
с.Піски до Донецької міської ради, м.
Донецьк про визнання права власності
на земельну ділянку, загальною площею
0,0968 га, що розташована за адресою:
АДРЕСА_2 з цільовим призначенням: для
розміщення й обслуговування
нежитлових будівель автомийки та
котельної, прибудов та споруд.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_6 АДРЕСА_1, ІНН НОМЕР_1) на користь
Державного бюджету судовий збір за
подання апеляційної скарги в розмірі
913,50 грн.

Господарському суду Донецької області
видати відповідний наказ.

Постанова апеляційної інстанції
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено до Вищого
господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий суддя Е.В. Сгара

Судді: Н.В. Будко

І.В. Москальова

Надруковано
примірників:

2- прокурору

1 - позивачу

1 - відповідачу
1 - у справу

1 - ГСДО

1 - ДАГС