ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р.Справа № 922/256/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання
Васильєва Л.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ "Укртелеком" в
особі Харківської філії ПАТ
"Укртелеком", м. Харків до Вовчанської
районної державної адміністрації, м.
Вовчанськ про стягнення коштів в сумі
11 416,32 грн. за участю представників
сторін:

від позивача - Бойка Р.О. (довіреність №
1786 від 11.12.2013 року);

від відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

У січні 2014 року ПАТ "Укртелеком" в особі
Харківської філії ПАТ "Укртелеком"
(надалі - позивач) звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовом до Вовчанської
районної державної адміністрації
(надалі - відповідач), в якому просив суд
стягнути з відповідача суму основної
заборгованості в розмірі 10 877,64 грн.,
пеню - 282,68 грн., 3 % річних в сумі 129,48 грн.,
інфляційні втрати в розмірі 126,52 грн., а
також витрати зі сплати судового збору
в сумі 1 827 грн.

В обґрунтування позовних вимог заявник
посилається на неналежне виконання
відповідачем покладених на нього
зобов'язань за договором про надання
телекомунікаційних послуг № 413703 від
04.01.2010 року в частині повноти та
своєчасності проведення розрахунків
за надані послуги.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 30.01.2014 року за
позовною заявою порушено провадження у
справі та призначено її до розгляду у
відкритому судовому засіданні на 24.02.2014
року.

Ухвалою суду від 24.02.2014 року, у зв'язку
із неявкою представника відповідача у
судове засідання, а також неподанням
сторонами витребуваних судом
документів, розгляд справи було
відкладено на 24.03.2014 року.

Представник позивача у призначеному
судовому засіданні 24.03.2014 року
підтримав заявлений позов та просив
суд його задовольнити. Через
канцелярію суду надав клопотання про
долучення до матеріалів справи
додаткових документів (копія рахунку -
акту № 6.2013.413703 за телекомунікаційні
послуги за червень 2013 року, Вх.№ 9802 від
24.03.2014 року).

Відповідач, повідомлений належним
чином про час та місце розгляду справи,
у призначене судове засідання не
з'явився. Через канцелярію суду надав
відзив на позовну заяву (Вх.№ 9633 від
24.03.2014 року), в якому визнав позовні
вимоги в частині стягнення суми
основної заборгованості та заперечив
проти стягнення з Вовчанської районної
державної адміністрації сум пені,
інфляційних втрат та річних відсотків,
посилаючись на неправомірність та
необґрунтованість вказаних вимог.

Згідно доводів відповідача
кредиторська заборгованість за
спірним договором виникла не з вини
райдержадміністрації, а у зв'язку з
непроведенням управлінням Державної
казначейської служби України у
Вовчанському районі платежів,
спрямованих на погашення існуючої
заборгованості.

Крім того, відповідач стверджує, що
кошторисом на 2014 рік по
райдержадміністрації передбачені
кошти на погашення кредиторської
заборгованості та проплати поточних
нарахувань за надані
телекомунікаційні послуги в повному
обс'язі.

Проте, у зв'язку із непропорційним
поділом лімітних призначень
Департаментом фінансів Харківської
обласної державної адміністрації,
відповідач був позбавлений можливості
своєчасно розрахуватись за отримані в
спірний період послуги.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно дослідивши
матеріали справи та надані докази, суд
встановив наступне.

Так, 04.01.2010 року між Публічним
акціонерним товариством "Укртелеком" в
особі Харківської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
та Вовчанською районною державною
адміністрацією був укладений договір
про надання телекомунікаційних послуг
№ 413703 (надалі - Договір).

За умовами вказаного Договору, позивач
зобов'язався надавати відповідачу
загальнодоступні (універсальні) та
інші телекомунікаційні послуги,
супутні (додаткові) послуги, згідно з
переліком та в обсягах замовлених
останнім, а відповідач, в свою чергу,
зобов'язався своєчасно сплачувати
отримані послуги відповідно до умов
даного договору.

Згідно п. 4.11 Договору, розрахунковий
період становить один календарний
місяць.

Відповідно до п. 4.15. Договору,
відповідач повинен був своєчасно
здійснювати оплату за надані послуги, а
саме, в термін не пізніше 20 числа
місяця, що настає після розрахункового
періоду на підставі рахунку позивача. У
разі неотримання рахунка до 10 числа
місяця, що настає після розрахункового
періоду, відповідач повинен звернутися
до служби розрахунків Укртелекому для
отримання інформації про належну до
сплати суму.

Як свідчать матеріали справи, позивач
належним чином виконував свої
обов'язки за вищевказаним договором та
надавав відповідачу телекомунікаційні
послуги, що підтверджується
відповідними рахунками - актами,
виставленими до сплати відповідачу та
копії яких наявні в матеріалах справи
(а.с. 24 - 28).

Між тим, відповідач допустив порушення
взятих на себе зобов'язань щодо
своєчасної оплати отриманих послуг, у
зв'язку з чим у останнього, станом на
01.01.2014 року, виникла заборгованість
перед позивачем в сумі 10 877,64 грн. за
період з червня 2013 року по грудень 2013
року включно.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 174, 179
Господарського кодексу України (надалі
- ГК України), ст. 11 Цивільного кодексу
України (надалі - ЦК України) договір є
підставою виникнення господарських
прав і обов'язків (зобов'язань), які
мають виконуватись належним чином і у
встановлений строк відповідно до
вказівок закону, договору.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо в
зобов'язанні встановлено строк (дату)
його виконання, то воно повинно бути
виконано в цей строк (дату).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, що передбачено ч.1 ст. 612 ЦК
України.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Відповідно до cт. 903 ЦК України, якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Приймаючи до уваги вищевикладене,
враховуючи доведеність факту
порушення відповідачем умов діючого
законодавства, ненадання
відповідачем суду доказів погашення
боргу, суд вважає, що позовні вимоги в
частині стягнення суми основної
заборгованості в розмірі 10 877,64 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Надаючи правову оцінку
обґрунтованості позовних вимог в
частині стягнення з відповідача пені в
розмірі 282,68 грн., суд зазначає
наступне.

Частиною першою ст. 216 ГК України
встановлено, що учасники господарських
відносин несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 ГК України у сфері
господарювання застосовуються такі
види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Так, частиною шостою ст. 232 ГК України,
передбачено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 ЦК України визначено, що
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

Виходячи із змісту зазначених норм,
початком для нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання буде день, наступний за
днем, коли воно мало бути виконано.
Нарахування санкцій триває протягом
шести місяців. Проте законом або
договором можуть бути передбачені інші
умови нарахування.

Пунктом 5.2. Договору сторони визначили,
що в разі несвоєчасної оплати наданих
позивачем послуг відповідач сплачує
пеню, яка обчислюється залежно від
вартості неоплачених послуг в розмірі
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період, за який
нараховується пеня, за кожен день
прострочення оплати.

Позивачем до матеріалів справи наданий
розрахунок пені, відповідно до якого
сума штрафних санкцій за неналежне
виконання відповідачем грошового
зобов'язання складає 282,68 грн. за період
прострочення з 21.07.2013 року по 31.12.2013
року.

Судом перевірено правильність
нарахування позивачем суми пені та
встановлено, що даний розрахунок не
суперечить вимогам чинного
законодавства, здійснений вірно, а тому
визначена до сплати сума штрафних
санкцій в сумі 282,68 грн. підлягає
стягненню з відповідача в повному
обсязі.

Стосовно позовних вимог в частині
стягнення з відповідача 3 % річних в
сумі 129,48 грн. та інфляційних втрат в
розмірі 126,52 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те,
що наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3% річних не є санкціями, а виступають
способом захисту майнового права та
інтересу, який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінених грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та незалежно від сплати ним
неустойки (пені) за порушення виконання
зобов'язання.

Позивачем до матеріалів справи наданий
обґрунтований розрахунок 3 % річних та
інфляційних втрат за період
прострочення виконання відповідачем
грошового зобов'язання за Договором з
21.06.2013 року по 31.12.2013 року, згідно якого
належною до сплати сумою річних
відсотків та збитків від інфляції є 129,48
грн. та 126,52 грн. відповідно.

Згідно тверджень відповідача затримка
по оплаті телекомунікаційних послуг
виникла не з його вини та за обставин,
які від нього не залежали, що в свою
чергу виключає можливість притягнення
райдержадміністрації до
відповідальності за прострочення
виконання грошового зобов'язання.

Так, у відзиві на позовну заяву
відповідач стверджує, що вжив всіх
необхідних заходів та дій для
виконання умов Договору, а утворення
кредиторської заборгованості є
наслідком непроведення управлінням
Державної казначейської служби
України у Вовчанському районі
розрахунків за представленими для
виконання платіжними дорученнями.

Між тим, такі доводи та заперечення
відповідача судом відхиляються та не
приймаються, виходячи із наступного.

З урахуванням положень ст. 549, ч. 2 ст.625
ЦК України та ст. 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
правовими наслідками порушення
грошового зобов'язання є обов'язок
сплатити не лише суму основного боргу,
а й неустойку (якщо її стягнення
передбачене договором або актами
законодавства), інфляційні
нарахування, що обраховуються як
різниця добутку суми основного боргу
на індекс (індекси) інфляції, та
проценти річних від простроченої суми
основного боргу.

З огляду на те, що згадану статтю 625 ЦК
України вміщено в розділі 1 книги 5
цього Кодексу - "Загальні положення про
зобов'язання", ця стаття застосовується
до всіх грошових зобов'язань, якщо інше
не передбачено спеціальними нормами,
які регулюють відносини, пов'язані з
виникненням, зміною чи припиненням
окремих видів зобов'язань.

Нормами Положення про Державну
казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента від
13.04.2011 року № 460/2011, визначено, що
Казначейство України є учасником
системи електронних платежів
Національного банку України та
відповідно до покладених завдань
здійснює, зокрема, через систему
електронних платежів Національного
банку України розрахунково-касове
обслуговування розпорядників,
одержувачів бюджетних коштів та інших
клієнтів, операцій з коштами бюджетів,
спільних із міжнародними фінансовими
організаціями проектів.

Загальні засади функціонування
платіжних систем і систем розрахунків
в Україні, поняття та загальний порядок
проведення переказу коштів у межах
України визначено Законом України "Про
платіжні системи та переказ коштів в
Україні".

Так, відповідно до пункту 30.1 статті 30
вказаного Закону моментом виконання
грошового зобов'язання є дата
зарахування коштів на рахунок
кредитора або видачі їх йому готівкою,
а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього
Закону банк зобов'язаний виконати
доручення клієнта, що міститься в
розрахунковому документі, який
надійшов протягом операційного часу
банку, в день його надходження.

При цьому порушення банком, що
обслуговує платника (боржника), строку
перерахування коштів до банку, який
обслуговує кредитора, або несвоєчасне
зарахування банками коштів на рахунок
кредитора, в зв'язку з чим сталося
прострочення виконання грошового
зобов'язання, не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання цього
зобов'язання, однак надає боржникові
право звернутися до банку, який його
обслуговує, з вимогою щодо сплати пені
відповідно до пункту 32.2 статті 32
названого Закону.

Враховуючи викладене суд дійшов
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Суд, вирішуючи питання розподілу
судових витрат, встановивши сторону, з
вини якої справу було доведено до суду,
керується ст.ст. 44, 49 ГПК України,
відповідно до яких судовий збір
покладається на Відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33-34, 38, 43, 47-49, 75, ст. 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Вовчанської районної
державної адміністрації (62504,
Харківська область, м. Вовчанськ, вул.
Леніна, 73, п/р 0654 в ГУДКУ в
Харківській області, МФО 851011 , ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Харківської філії ПАТ
"Укртелеком" (61002, м. Харків, вул. Іванова,
7/9, р/р 26008898, в ХОД ВАТ "Райффайзен банк
Аваль", МФО 350589, ) суму
основної заборгованості в розмірі 10
877,64 грн., пеню - 282,68 грн., 3 % річних в сумі
129,48 грн., інфляційні втрати в розмірі
126,52 грн., а також витрати зі сплати
судового збору в сумі 1 827 грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 31.03.2014 р.

Суддя М.В. Калантай

справа № 922/256/14