м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3613/14 14.04.14За позовом
Товариства з додатковою
відповідальністю "Укрліфтсервіс"
до Департаменту
житлово-комунальної інфраструктури
виконавчого органу Київської міської
ради(Київської міської державної
про стягнення 8 793 426,87 грн.
Суддя Лиськов М.О.
Представники сторін:
Від позивача Гарапач Н.Є. за
довіреністю від 03.03.2014
Від відповідача Трокоз О.В. за
довіреністю від 14.03.2014
ОБСТАВИНИ СПРАВИ :
06.03.2014 Товариства з додатковою
відповідальністю "Укрліфтсервіс"
(надалі - позивач) звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Департаменту
житлово-комунальної інфраструктури
виконавчого органу Київської міської
ради(Київської міської державної
адміністрації) (надалі - відповідач) про
стягнення 8 793 426,87 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що в
порушення умов укладеного між
позивачем та відповідачем 14.07.2013
договору підряду № 109/13 відповідач не
виконав в повному обсязі своє
зобов'язання з оплати виконаних робіт,
а тому позивач, посилаючись, зокрема на
ст.ст. 526, 625 ЦК України, просить стягнути
вказану заборгованість у судовому
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.03.2014 року прийнято позовну
заяву до розгляду та порушено
провадження по справі № 910/3613/14, розгляд
справи призначено на 26.03.2014.
25.03.2014 через канцелярію суду від
представника позивача надійшли
документи на виконання вимог ухвали
суду про порушення провадження у
справі.
В судове засідання, призначене на
26.03.2014, представник відповідача не
з'явився, однак через канцелярію суду
подав клопотання про відкладення
розгляду справи.
В судове засідання, призначене на
26.03.2014, представник позивача з'явився,
надав подав додаткові докази по справі.
Ухвалою суду від 26.03.2014 розгляд справи
відкладено на 14.04.2014.
В судове засідання, призначене на
14.04.2014, представники сторін з'явились та
надали пояснення по справі.
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частину
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.06.2010 позивачем (надалі за текстом -
підрядник) та відповідачем (надалі за
текстом - замовник) був укладений
договір підряду № 109/13 (далі за текстом -
контракт)(належним чином засвідчена
копія міститься в матеріалах справи).

Відповідно до п. 1.1 Договору, відповідач
доручив, а позивач взяв на себе
зобов'язання виконати роботи по заміні
та модернізації ліфтів в житлових
будинках Деснянського, Дніпровського,
Оболонського, Дарницького та
Подільського районів міста Києва,
згідно Календарного плану, що є
Додатком № 1 до Договору та його
невід'ємною частиною.

Відповідно до п. 2.3. Договору та згідно
Зведеного кошторису, що є Додатком № 2
до Договору та його невід'ємною
частиною, на день укладання Договору
становила 15 841 475,30 грн. (разом з ПДВ).

Відповідно до п. 3.1. Договору відповідач
зобов'язався сплачувати вартість
обладнання та здійснювати розрахунки
за виконані позивачем роботи на
підставі підписаних позивачем,
відповідачем та службою технічного
нагляду Актів прийому-передачі
обладнання, Актів прийому-передачі
проектно-кошторисної документації,
Актів виконаних робіт форми КБ-2в та
Довідки про вартість виконаних робіт
форми КБ-3 протягом 10 днів з дати
отримання відповідачем бюджетного
фінансування на свій реєстраційний
рахунок. Протягом дії договору позивач
виконував взяті на себе зобов'язання в
повному обсязі, що підтверджується
належно оформленими та підписаними
сторонами актами приймання виконаних
підрядних робіт з технічного
обслуговування ліфтів та актами
приймання виконаних підрядних робіт з
технічного обслуговування ОДС за
відповідний період, які відповідно до
п. 3.1. Договору підрядник надавав
замовнику для підписання до 25 числа
поточного місяця.

Додатковою угодою № 1 до Договору
позивач та відповідач вносять зміни до
п. 2.3. Договору, а також зазначають, що
вартість виконаних робіт у 2009 році
складає 6 923 606,15 грн., а вартість робіт
перехідних на 2010 рік складає 8 861 648,10
грн.

Виконані у 2009 році роботи в сумі 6 923 606,15
грн. були оплачені відповідачем в
повному обсязі, що підтверджується
належно оформленим та підписаним
позивачем та відповідачем Актом звірки
взаєморозрахунків за період з 01.07.2009 по
30.11.2010.

Виконання робіт по заміні та
модернізації ліфтів в житлових
будинках Деснянського, Дніпровського,
Оболонського, Дарницького та
Подільського районів міста Києва,
згідно Календарного плану, що є
Додатком № 1 до Договору, були виконані
Позивачем в повному обсязі, що
підтверджується належним чином
оформленими та підписаними позивачем,
відповідачем та службою технічного
нагляду Актами виконаних робіт форми
КБ-2в та Довідками про вартість
виконаних робіт форми КБ-3, які датовані
30.12.2010, на загальну суму 8 544 125, 67 грн., яка
підтверджена належно оформленим та
підписаним Сторонами Актом звіряння
взаємних розрахунків станом на 01.12.2011.

В п. 2 Додаткової угоди № 10 від 28.12.2012
Позивач та Відповідач зазначають, що
оплату за фактично виконані роботи у
сумі 8 544 125, 67 грн. буде здійснено у 2013
році.

Разом з тим, протягом 2013 року від
відповідача коштів, за виконані по
Договору роботи, не відійшло.

Отже, станом на 03.03.2014 заборгованість
Відповідача за виконані Позивачем
гоботи по Договору № 109/13 від 14.07.2009
року, становить 8 544 125, 67 грн.

Претензією № 413 від 14.06.2013 позивач
звернувся до відповідача про
необхідність сплати суми
заборгованості за договором підряду.

Водночас, як зазначено позивачем та
неспростовано відповідачем, останній
на заяву не відреагував, грошових
коштів не перерахував.

Суд наголошує, що договір є дійсним,
укладений правочин є підставою для
настання відповідних прав та
обов'язків між сторонами. Позивачем
було надано послуги в строк
передбачені договором та надавались
вчасно і якісно, ніяких заперечень
(претензій) від відповідача не
надходило.

Виходячи з вище викладеного, суд
приходить до висновку про те, що
відповідачем неналежно було виконано
грошове зобов'язання по сплаті по
договору підряду за надані послуги, він
умисно не сплатив рахунок за отримані
послуги, тим самим спричинивши
заборгованість перед позивачем.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
відповідно до закону, інших правових
актів, договору, а за відсутності
конкретних вимог щодо виконання
зобов'язання -відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач не виконав свої
зобов'язання перед позивачем, про що
свідчить розрахунок боргу.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
передбачає, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Твердження відповідача, щодо належного
виконання останнім умов договору у
зв'язку із відсутністю бюджетного
фінансування судом не приймаються з
огляду на наступного.

Згідно з частиною першої статті 96
Цивільного кодексу України юридична
особа самостійно відповідає за своїми
зобов'язаннями, а статтями 525, 526
названого Кодексу і статтею 193
Господарського кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами та договором.

Враховуючи викладене, відсутність
бюджетних коштів не виправдовує
бездіяльність замовника і не є
підставою для звільнення від
відповідальності за порушення
договірного зобов'язання

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного Суду України від
15.05.2012 N 11/446 та в рішенні Європейського
суду з прав людини у справі "Терем ЛТД,
Чечеткін та Оліус проти України" від
18.10.2005.

З урахуванням викладеного, зважаючи на
відсутність в матеріалах справи яких
доказів оплати заборгованості за
договором, суд дійшов висновку, що
обґрунтованими є позовні вимоги
позивача про стягнення з відповідача
боргу в сумі 8 544 125,67 грн.

Окрім того позивач просить стягнути з
відповідача 188 673,02 грн. пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочки, що встановлено
п. 6.2 Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений
ст. 231 Господарського кодексу України.
Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором. При
цьому розмір санкцій може бути
встановлено договором у відсотковому
відношенні до суми невиконаної частини
зобов'язання або у певній, визначеній
грошовій сумі, або у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
188 673,02 грн.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625
Цивільного Кодексу України просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
43 539,93 грн. трьох відсотків річних та 17
088,25 грн. індексу інфляції нарахованого
на суму боргу за весь час прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача індексу
інфляції нарахованого на суму боргу та
3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст.
625 Цивільного кодексу України), а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3 % річних та індексу інфляції
нарахованого на суму боргу підлягають
задоволенню відповідно до наведеного в
позовній заяві розрахунку. При
здійсненні перевірки розрахунку 3%
річних та індексу інфляції,
нарахованих позивачем, судом
встановлено, що ним правильно
здійснено вказаний розрахунок.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Департаменту
житлово-комунальної інфраструктури
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) (01601, м. Київ, Вулиця
велика Житомирська, будинок 15-А;
ідентифікаційний код: 33695540) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення користь Товариства з
додатковою відповідальністю
"Укрліфтсервіс" (02093, м. Київ, вул.
Бориспільська, буд. 24-а;
ідентифікаційний код 05472637) 8 544 125 (вісім
мільйонів п'ятсот сорок чотири тисячі
сто двадцять п'ять) грн. 67 коп. -
основного боргу, 188 673 (сто вісімдесят
вісім тисяч шістсот сімдесят три) грн. 02
коп. - пені, 43 539 (сорок три тисячі п'ятсот
тридцять дев'ять) грн. 93 коп. - 3% річних,
17 088 (сім тисяч вісімдесят вісім) грн. 25
коп. - інфляційних втрат та 73 080
(сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00
коп. - судового збору за подання
позовної заяви.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 16.04.2014

Суддя
М.О. Лиськов