ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
УХВАЛА

16 квітня 2014 року
Справа № 915/438/14

Господарський суд
Миколаївської області у складі судді
Олейняш Е.М. при секретарі судового
засідання Атаманюк В.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Миколаєві справу

за позовом Прокурора Ленінського
району м. Миколаєва, вул. Південна, 52, м.
Миколаїв, 54034

в інтересах держави в особі
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Миколаївській області, вул. Чкалова, 20,
м. Миколаїв, 54017

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю малого підприємства
"Облік", вул. Кірова, 240-а, м. Миколаїв, 54028

про стягнення заборгованості за
Договором № РОФ-116 оренди нерухомого
майна від 01.08.2001 року у розмірі 10 052, 32
грн., в тому числі: 9 473, 83 грн. -
заборгованості з орендної плати; 284, 21
грн. - штрафу; 294, 28 грн. - пені.

за участю представників сторін:

від позивача Ревенко Олексій
Володимирович, довіреність № 40 від
10.06.2013 року;

від відповідача Сухарєв Олександр
Сергійович, довіреність б/н від 02.04.2014
року;

в судовому засіданні присутній старший
прокурор відділу прокуратури
Миколаївської області Люта Анна
Василівна, службове посвідчення № 009629,
видане 15.10.2012 року, дійсне до 15.10.2017 року.

Прокурор Ленінського району м.
Миколаєва звернувся до господарського
суду Миколаївської області в інтересах
держави в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Миколаївській області з
позовними вимогами до відповідача
Товариства з обмеженою
відповідальністю малого підприємства
"Облік" про стягнення заборгованості за
Договором № РОФ-116 оренди нерухомого
майна від 01.08.2001 року у розмірі 10 052, 32
грн., в тому числі: 9 473, 83 грн. -
заборгованості з орендної плати; 284, 21
грн. - штрафу; 294, 28 грн. - пені.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 02.04.2014 року
позовну заяву прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі, розгляд
справи в судовому засіданні призначено
на 16.04.2014 року.

14.04.2014 року до канцелярії
господарського суду Миколаївської
області надійшла заява, в якій позивач
повідомляє суд, що станом на день
подання заяви відповідач повністю
розрахувався за зобов'язаннями за
Договором № РОФ-116 оренди нерухомого
майна від 01.08.2001 року, крім того
відповідачем сплачена пеня в сумі 294, 28
грн. та штраф в сумі 284, 21 грн., у зв'язку з
чим позивач відмовляється від позовних
вимог по сплаті основного боргу, штрафу
та пені (арк. справи 38-39).

16.04.2014 року до канцелярії
господарського суду Миколаївської
області від відповідача надійшов
відзив на позовну заяву з додатками.
Вказані документи долучено судом до
матеріалів справи. В поданому відзиві
відповідач зазначає про повне
погашення боргу та просить припинити
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Крім того, в судовому засіданні 16.04.2014
року від представника позивача та від
прокурора надійшли заяви про відмову
від позову та припинення провадження у
справі у зв'язку з погашенням боргу
відповідачем (арк. справи 48-49).

В судовому засіданні 16.04.2014 року
представник позивача та прокурор
вимоги заяв про відмову від позову
підтримали, просили суд прийняти
відмову від позову та припинити
провадження у справі.

На підтвердження того, що відповідач
повністю розрахувався за
зобов'язаннями, позивачем подано суду
виписку казначейської служби (арк.
справи 40).

Представник відповідача в судовому
засіданні 16.04.2014 року не заперечував
проти прийняття відмови позивача від
позову.

На підтвердження того, що відповідач
повністю розрахувався за
зобов'язаннями, відповідачем подано
суду платіжне доручення № 1 від 31.03.2014
року на суму 11 452, 32 грн. (арк. справи 45). В
призначенні платежу зазначено:
перерахована орендна плата згідно
договору № РОФ-116 від 01.08.2001 року без
ПДВ, у тому числі пеня в сумі 294, 28 грн. та
штраф в сумі 284, 21 грн.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та прокурора, дослідивши та
оцінивши усі подані у справу докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд встановив
наступне.

01.08.2001 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Миколаївській області, як
орендодавцем, та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Облік", як
орендарем, укладено Договір № РОФ-116
оренди нерухомого майна, яке
знаходиться на балансі Казеного
Південного виробничо-технічного
підприємства, розташованого за
адресою: м. Миколаїв, вул. Кірова, 240-А.
Відповідно до п. 1.1 вказаного договору
орендодавець передав, а орендар
прийняв в строкове платне користування
нерухоме майно - нежитлові приміщення
площею 92,6 кв. м, розміщені за адресою:
54028, м. Миколаїв, вул. Кірова, 240-А, що
знаходяться на балансі Казеного
Південного виробничо-технічного
підприємства, вартість яких дорівнює -
40 739 грн. згідно з експертною оцінкою
станом на 30.06.01 року, без права передачі
в суборенду (арк. справи 11-14).

Договір підписано та скріплено
печатками сторін.

29.07.2011 року між Регіональним
відділенням Фонду державного майна
України по Миколаївській області (далі
- Орендодавець, позивач) та Товариством
з обмеженою відповідальністю малим
підприємством "Облік" (далі - Орендар,
відповідач) укладено Договір оренди
нерухомого майна № РОФ-116 від 01.08.2001
року у новій редакції (далі - Договір)
(арк. справи 15-18).

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між
сторонами на підставі Договору виникли
зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. При цьому, до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк. Аналогічного
змісту норма закріплена в ст. 283 ГК
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 ГК України
об'єктом оренди може бути, зокрема,
нерухоме майно (будівлі, споруди,
приміщення).

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до
відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Відповідно до ч. 1-2, ч. 5 ст. 762 ЦК України
за користування майном з наймача
справляється плата, розмір якої
встановлюється договором найму. Якщо
розмір плати не встановлений
договором, він визначається з
урахуванням споживчої якості речі та
інших обставин, які мають істотне
значення.

Плата за користування майном може
вноситися за вибором сторін у грошовій
або натуральній формі. Форма плати за
користування майном встановлюється
договором найму.

Плата за користування майном вноситься
щомісячно, якщо інше не встановлено
договором.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 ГК України
орендна плата - це фіксований платіж,
який орендар сплачує орендодавцю
незалежно від наслідків своєї
господарської діяльності. Розмір
орендної плати може бути змінений за
погодженням сторін, а також в інших
випадках, передбачених законодавством.
Строки внесення орендної плати
визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендар зобов'язаний вносити
орендну плату своєчасно і у повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 19 Закону України
"Про оренду державного та комунального
майна" орендар за користування об'єктом
оренди вносить орендну плату незалежно
від наслідків господарської
діяльності.

Умовами Договору сторони передбачили
наступне.

Відповідно до п. 1.1, 1.2 Договору
Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
державне нерухоме майно - нежитлові
приміщення четвертого поверху
п'ятиповерхової адміністративної
будівлі площею 92,6 кв. м. (далі Майно),
згідно з планом розміщення орендованих
приміщень (додаток 1 до договору
оренди), розміщені за адресою: вул.
Кірова, 240-А, м. Миколаїв, що знаходяться
на балансі Державного Південного
виробничо-технічного підприємства
(далі Балансоутримувач), вартість яких
дорівнює 130 136, 00 грн. згідно з
незалежною оцінкою станом на 31.05.2011
року. Майно передається в оренду з
метою використовування під розміщення
офісу ТзОВ МП "Облік".

Відповідно до п. 3.1-3.3 Договору орендна
плата визначена на підставі "Методики
розрахунку та порядку використання
плати за оренду державного майна",
затвердженої постановою Кабінету
Міністрів України від 04.10.1995 року № 786
зі змінами та доповненнями, і становить
без ПДВ за базовий місяць оренди
(червень 2011) 1 633, 21 грн. (одна тисяча
шістсот тридцять три грн. 21 коп.).
Нарахування ПДВ на суму орендної плати
здійснюється у порядку, визначеному
законодавством. Орендна плата за
перший місяць оренди визначається
шляхом коригування орендної плати за
базовий місяць на індекси інфляції від
базового до першого місяця оренди
включно. Орендна плата за кожний
наступний місяць визначається шляхом
коригування орендної плати за
попередній місяць на індекс інфляції
за наступний місяць.

Відповідно до п. 3.6 Договору орендна
плата перераховується до Державного
бюджету України та Балансоутримувачу у
співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не
пізніше 15 числа місяця відповідно до
пропорцій розподілу, установлених
Кабінетом Міністрів України і чинних
на кінець періоду, за який здійснюється
платіж.

Відповідно до п. 3.7 Договору орендна
плата, перерахована до Державного
бюджету та Балансоутримувачу
несвоєчасно або не в повному обсязі,
підлягає індексації і стягується до
бюджету та Балансоутримувачу у
визначеному пунктом 3.6 співвідношенні
відповідно до чинного законодавства
України з урахуванням пені в розмірі
подвійної облікової ставки
Національного банку України на дату
нарахування пені від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, уключаючи день оплати.

Відповідно до п. 3.8 Договору у разі, якщо
на дату сплати орендної плати
заборгованість за нею становить
загалом не менше ніж три місяці,
Орендар також сплачує штраф у розмірі 3
% від суми заборгованості.

Відповідно до п. 5.2, 5.8 Договору Орендар
зобов'язався своєчасно і в повному
обсязі сплачувати орендну плату згідно
з умовами, передбаченими розділом 3
цього Договору; щомісяця до 15 числа
надавати Орендодавцеві та
Балансоутримувачу інформацію про
перерахування орендної плати за
попередній місяць (копію платіжного
доручення з відміткою обслуговуючого
банку про перерахування орендної плати
до Державного бюджету України та
Балансоутримувача), на вимогу
Орендодавця проводити звіряння
взаєморозрахунків по орендних
платежах і оформляти відповідні акти
звіряння.

Відповідно до п. 10.1 Договору Договір
діє з 30.07.2011 року до 28.07.2014 року включно.

Судом встановлено наступне.

На виконання умов Договору оренди
нерухомого майна від 01.08.2001 року №
РОФ-116 Орендодавець передав, а Орендар
прийняв на підставі акту
приймання-передачі від 01.08.2001 року
державне майно - нежитлові приміщення
площею 92,6 кв. м, розміщені за адресою:
54028, м. Миколаїв, вул. Кірова, 240-А (арк.
справи 14).

Відповідач умови Договору належним
чином не виконував, у зв'язку з чим
виникла заборгованість з орендної
плати за період з серпня 2013 року по
лютий 2014 року в сумі 9 473, 83 грн.

29.11.2013 року позивач направив
відповідачу претензію (вих. № 07/1573) з
вимогою про погашення боргу в сумі 4 034,
94 грн. за період з серпня по жовтень 2013
року, а також пені за період з 15.09.2013
року по 21.11.2013 року в сумі 56, 92 грн. та
штрафу в сумі 121, 05 грн. (арк. справи 21-22).

29.11.2013 року позивач звернувся до
відповідача з пропозицією (вих. № 07/1574)
про розірвання договору оренди від
01.08.2001 року № РОФ-116 у зв'язку з
наявністю заборгованості з орендної
плати (арк. справи 23).

Відповіді на вказані претензію та
пропозицію відповідачем не надано,
заборгованість не сплачена.

Таким чином, станом на 01.04.2014 року
заборгованість відповідача по
орендній платі за період з серпня 2013
року по лютий 2014 року складала 9 473, 83
грн.

Розгорнутий розрахунок заборгованості
по орендній платі наявний в матеріалах
справи (арк. справи 19).

Відповідно до ст. ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, станом на день подання
позову у відповідача існувала
заборгованість перед позивачем з
орендної плати за договором оренди
державного нерухомого майна від 01.08.2001
року № РОФ-116 в сумі 9 473, 83 грн.

На підставі пункту 3.8 Договору
позивачем підставно нараховано
відповідачу штраф у розмірі 284, 21 грн.

На підставі ст. 549, 611 ЦК України та п. 3.7
Договору позивачем підставно
нараховано відповідачу пеню за період
з 15.10.2013 року по 17.03.2014 року в сумі 294, 28
грн.

Судом встановлено, що станом на день
розгляду справи відповідачем на
користь позивача в повному обсязі
сплачено заборгованість за договором
оренди державного нерухомого майна від
01.08.2001 року № РОФ-116 в сумі 9 473, 83 грн.,
штраф у розмірі 284, 21 грн. та пеню в сумі
294, 28 грн., що підтверджується поданим
суду платіжним дорученням № 1 від 31.03.2014
року на суму 11 452, 32 грн., яке виконано
банком 01.04.14 року (арк. справи 45).

Щодо поданих прокуратурою та позивачем
заяв про відмову від позову, то слід
зазначити наступне.

Відповідно до ч. 4-6 ст. 29 ГПК України
прокурор, який бере участь у справі,
несе обов'язки і користується правами
сторони, крім права на укладення
мирової угоди.

Відмова прокурора від поданого ним
позову не позбавляє позивача права
вимагати вирішення спору по суті.

Відмова позивача від позову, поданого
прокурором в інтересах держави, не
позбавляє прокурора права
підтримувати позов і вимагати
вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Згідно з ч. 1, 2 та 4 ст. 78 ГПК України
відмова позивача від позову, визнання
позову відповідачем і умови мирової
угоди сторін викладаються в
адресованих господарському суду
письмових заявах, що долучаються до
справи. Ці заяви підписуються
відповідно позивачем, відповідачем чи
обома сторонами.

До прийняття відмови позивача від
позову господарський суд роз'яснює
сторонам наслідки відповідних
процесуальних дій, перевіряє, чи є
повноваження на вчинення цих дій у
представників сторін.

Про прийняття відмови позивача від
позову господарський суд виносить
ухвалу, якою одночасно припиняє
провадження у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 22 ГПК України
господарський суд не приймає відмови
від позову, зменшення розміру позовних
вимог, визнання позову відповідачем,
якщо ці дії суперечать законодавству
або порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси.

Судом враховано, що заяви про відмову
від позову подано як прокуратурою, так
і позивачем.

Заяви про відмову від позову підписані
повноважними представниками
прокуратури та позивача, зокрема, зі
сторони позивача заяву підписано
повноважним представником Ревенко
Олексієм Володимировичем, який діє на
підставі довіреності № 40 від 10.06.2013
року і має право на відмову від позову
(арк. справи 50).

Судом встановлено, що відмова від
позову не суперечить чинному
законодавству та не порушує прав та
охоронюваних законом інтересів інших
осіб.

В судовому засіданні 16.04.2014 року судом
оголошено представникам прокуратури
та сторін наслідки припинення
провадження у справі відповідно до ст.
78, 80 ГПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що звернення до суду з
позовом, як і відмова від нього чи його
частини, є формою реалізації прав
позивача, заяви прокуратури та
позивача про відмову від позову
підписані повноважними особами,
відмова від позовних вимог не порушує
чиї-небудь права, свободи чи інтереси,
тому відмова прокуратури та позивача
від позову підлягає прийняттю
господарським судом, а провадження
підлягає припиненню на підставі п. 4 ч. 1
ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 ГПК України про
припинення провадження у справі
виноситься ухвала.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 22, 78, п. 4 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 80, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

прийняти відмови прокуратури
Ленінського району м. Миколаєва та
позивача Регіонального відділення
Фонду державного майна України по
Миколаївській області ()
від позову.

Припинити провадження у справі за
позовом Прокурора Ленінського району
м. Миколаєва в інтересах держави в
особі Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Миколаївській області ()
до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю малого підприємства
"Облік" () про стягнення
заборгованості за Договором № РОФ-116
оренди нерухомого майна від 01.08.2001 року
у розмірі 10 052, 32 грн., в тому числі: 9 473, 83
грн. - заборгованості з орендної плати;
284, 21 грн. - штрафу; 294, 28 грн. - пені на
підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК України у
зв'язку з відмовою від позову.

Ухвалу про припинення провадження у
справі може бути оскаржено в порядку,
встановленому ст. 91-93, 106 Господарського
процесуального кодексу України.

Суддя
Е.М. Олейняш