КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2014 р. Справа№ 910/15143/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Іоннікової І.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі Дмитрина Д.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мастербуд 2005"

на ухвалу Господарського суду міста
Києва від 08.08.2013р.

у справі №910/15143/13 (суддя - Власов Ю.Л. )

за позовом Закритого акціонерного
товариства "Укрбудінвест"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мастербуд 2005"

про розірвання договору
купівлі-продажу, припинення
зобов'язань за договором, повернення
майна та визнання права власності

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду м. Києва
передані вимоги Закритого
акціонерного товариства "Укрбудінвест"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мастербуд 2005"про: 1)
розірвання договору купівлі-продажу
нежитлового приміщення від 17.05.2007р.,
укладеного між Позивачем та
Відповідачем, посвідченого приватним
нотаріусом Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_2,
зареєстрованого у реєстрі за №2307, та
припинення зобов'язань сторін за цим
договором; 2) витребування з володіння
Відповідача та повернення Позивачу
нежилих приміщень з №1 по №14 (групи
приміщень №191) - офісу, загальною площею
160,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, проспект Перемоги, будинок №125
(Літера А), що є предметом договору
купівлі-продажу нежитлового
приміщення від 17.05.2007р., укладеного між
Позивачем та Відповідачем; 3) визнання
за Позивачем права власності на нежилі
приміщення з №1 по №14 (групи приміщень
№191) - офіс, загальною площею 160,00 кв.м.,
що знаходиться за адресою: м. Київ,
проспект Перемоги, будинок №125 (Літера
А).

До поданої позовної заяви позивач
додав заяву про вжиття заходів до
забезпечення позову, в якій просив суд
вжити в порядку ст. ст. 66. 67
Господарського процесуального кодексу
України заходи до забезпечення позову,
а саме: накласти арешт на нежилі
приміщення з №1 по №14 (групи приміщень
№191) - офіс, загальною площею 160,00 кв.м.,
що знаходиться за адресою: м. Київ,
проспект Перемоги, будинок №125 (Літера
А).

Заява позивача мотивована наявністю
можливості у відповідача відчужити
спірні нежилі приміщення іншим особам,
що призведе до неможливості виконання
рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 08.08.2013 р. заяву Закритого
акціонерного товариства "Укрбудінвест"
про вжиття заходів забезпечення позову
задоволено.Заборонено Товариству з
обмеженою відповідальністю "Мастербуд
2005" відчужувати нежилі приміщення з №1
(один) по №14 (чотирнадцять) (групи
приміщень №191) - офіс, загальною площею
160,00 кв. м., що знаходиться за адресою: м.
Київ, проспект Перемоги, будинок №125
(Літера А).

Не погоджуючись з ухвалою
господарського суду м. Києва від 08.08.2013
р., відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу Господарського суду
м. Києва від 08.08.2013 р року у справі №
910/15143/13.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що
ухвала Господарського суду м. Києва
прийнята з порушенням норм
процесуального права.

На підставі апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Мастербуд 2005" на
ухвалу Господарського суду міста Києва
від 08.08.2013 року, згідно ст. 98 ГПК України,
Київським апеляційним господарським
судом ухвалою від 07.02.2014р. порушено
апеляційне провадження.

Через відділ документального
забезпечення апеляційного
господарського суду від представника
позивача (вх. №09-11/2941) надійшло
клопотання про відкладення розгляду
справи.

В судове засідання 19.02.2014р.
представники позивача не з'явилися. Про
причини неявки суд не повідомлено.

В судовому засіданні 19.02.2014р.
представником відповідача подано
клопотання про продовження строку
розгляду спору, відповідно до вимог ст.
69 ГПК України, яке колегією суддів
задоволено.

Київським апеляційним господарським
судом ухвалою від 19.02.2014р. розгляд
апеляційної скарги відкладено на
05.03.2014р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2014р.,
враховуючи перебування судді
Гончарова С.А. у відпустці, змінено
склад колегії суддів: головуючий суддя
- Тищенко О.В., судді Іоннікова І.А.,
Чорна Л.В.

В судовому засіданні 05.03.2014р. оголошено
перерву до 19.03.2014р.

Розпорядженням Секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014р.,
враховуючи перебування судді Чорної
Л.В. у відпустці, змінено склад колегії
суддів: головуючий суддя - Тищенко О.В.,
судді Іоннікова І.А., Смірнова Л.Г.

В судове засідання 19.03.2014р.
представники позивача не з'явилися. Про
причини неявки суд не повідомлено.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 року
розгляд справи було відкладено на
02.04.2014 року.

Представник відповідача в судовому
засіданні апеляційної інстанції
вимоги апеляційної скарги підтримав,
просив апеляційну скаргу задовольнити,
ухвалу Господарського суду м. Києва від
08.08.2013 р року у справі № 910/15143/13
скасувати.

Представник позивача у судове
засідання 02.04.2014 року не з'явився,
будучи належним чином повідомленим про
час та місце проведення судового
засідання по розгляду апеляційної
скарги.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Явка в
судове засідання представників сторін
-це право, а не обов'язок, справа може
розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК
України у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду
справи є правом та прерогативою суду,
основною умовою для якого є не
відсутність у судовому засіданні
представників сторін, а неможливість
вирішення спору у відповідному
судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті
4 ГПК України, статті 17 Закону України
"Про виконання рішень та застосування
практики Європейського суду з прав
людини" при розгляді справи частину 1
статті 6 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
колегія суддів зазначає, що право особи
на справедливий і публічний розгляд
його справи упродовж розумного строку
кореспондується обов'язок
добросовісно користуватися наданими
законом процесуальними правами,
утримуватись від дій, що зумовлюють
затягування судового процесу, та
вживати надані процесуальним законом
заходи для скорочення періоду судового
провадження (пункт 35 рішення
Європейського суду з прав людини у
справі "Юніон Еліментарія Сандерс
проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від
07.07.1989).

Враховуючи, що наявні матеріали справи
є достатніми для всебічного, повного і
об'єктивного розгляду справи, судова
колегія визнала за можливе розглянути
апеляційну скаргу у відсутності
представника позивача.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що в
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
та додатково поданими доказами
повторно розглядає справу.

Відповідно до ч.5 ст.106 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Дослідивши доводи апеляційної скарги,
наявні матеріали справи та заслухавши
пояснення представника відповідача,
перевіривши правильність застосування
господарським судом при прийнятті
оскарженої ухвали норм процесуального
права, колегія суддів дійшла висновку
про необхідність скасування ухвали про
вжиття заходів забезпечення позову з
наступних підстав.

Відповідно до ст. 66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою сторони,
прокурора чи його заступника, який
подав позов, або з своєї ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.

Забезпечення позову є засобом, що
гарантує виконання майбутнього
рішення господарського суду.
Забезпечення позову полягає у вжитті
заходів, за допомогою яких у подальшому
гарантується виконання судових актів.

Згідно ст. 67 Господарського
процесуального кодексу України позов
забезпечується:

- накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти
певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого
документа, за

яким стягнення здійснюється у
безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого
майна, якщо подано позов про визнання
права власності на це майно і про
зняття з нього арешту.

У відповідності до постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» від 26.12.2011 року № 16 особа, яка
подала заяву про забезпечення позову,
повинна обґрунтувати причини
звернення із заявою про забезпечення
позову. З цією метою та з урахуванням
загальних вимог, передбачених статтею
33 ГПК, обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

У разі вжиття заходів до забезпечення
позову з ініціативи господарського
суду відповідні дії мають бути
мотивовані з урахуванням, зокрема,
наведеного, а також припису пункту 3
частини другої статті 86 ГПК.

Достатньо обґрунтованим для
забезпечення позову є підтверджена
доказами наявність фактичних обставин,
з якими пов'язується застосування
певного виду забезпечення позову. Саме
лише посилання в заяві на потенційну
можливість ухилення відповідача від
виконання судового рішення без
наведення відповідного обґрунтування
не є достатньою підставою для
задоволення відповідної заяви.

Відповідно до постанови Верховного
Суду України "Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову"
від 22.12.2006 р. N 9, розглядаючи заяву про
забезпечення позову, суд (суддя) має з
урахуванням доказів, наданих позивачем
на підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог,
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулась з такою заявою,
позовними вимогами.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову» від 26.12.2011 року № 16
адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Проте як вбачається із заяви про вжиття
заходів забезпечення позову позивач
просить накласти арешт на майно
боржника з метою уникнення можливого
відчуження стороною відповідача
належного йому на праві власності
майна, що на думку позивача може
ускладнити виконання рішення у
майбутньому але в свою чергу позивач
лише декларує про ймовірність настання
певних складнощів при виконанні
судового рішення не підтверджуючи свої
припущення належними та допустими
доказами, що у свою чергу суперечить
положенням законодавства та
роз'ясненням з приводу застосування
норм права, наданими судами вищих
інстанцій.

Таким чином позивач не довів суду
існування очевидної небезпеки
заподіяння шкоди його майновим
інтересам зі сторони відповідача, що
невжиття заходів забезпечення позову
може унеможливити захист цих прав,
свобод та інтересів, а для їх
відновлення необхідно буде докласти
значних зусиль.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для вжиття заходів до
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на спірне майно в межах предмету
позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що Господарським судом м. Києва без
достатніх правових підстав було
застосовано положення ст. ст. 66,67
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно зі ст. 104 Господарського
процесуального кодексу України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є:

1) неповне з'ясування обставин, що
мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими;

3) невідповідність висновків,
викладених у рішенні місцевого
господарського суду, обставинам
справи;

4) порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 106
Господарського процесуального кодексу
України, встановлено, що апеляційні
скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.
66, 67, 101, 103 - 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Мастербуд
2005» задовольнити, ухвалу
Господарського суду м. Києва від 08.08.2013
року у справі № 910/15143/13 скасувати.

Матеріали справи № 910/15143/13 повернути до
Господарського суду м. Києва.

Постанова набирає законної сили з
моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
О.В. Тищенко

Судді
І.А. Іоннікова

Л.Г. Смірнова