КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р. Справа№ 910/22776/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: : не з'явився;

Від відповідача: Бернацька О.В. -
представник;

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України"

на рішення Господарського суду
міста Києва від 05.02.2014

у справі № 910/22776/13 (судя Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та

газифікації "Маріупольгаз"

до Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України"

про визнання договору укладеним

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського
суду міста Києва з вказаним позовом про
визнання типового договору №08/1865-13 на
купівлю-продаж природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу) від 21.10.2013 між
Публічним акціонерним товариством
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" та Публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Маріупольгаз" укладеним у редакції
позивача.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 позов задоволено.

Зобов'язано укласти між Публічним
акціонерним товариством по
газопостачанню та газифікації
"Маріупольгаз" та Публічним
акціонерним товариством "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
Типовий договір № 08/1865-13 на купівлю
продаж природного газу (між власниками
та постачальниками природного газу) у
редакції, викладеній в резолютивній
частині оскаржуваного рішення.

Не погодившись з рішеннями суду першої
інстанції, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішенням
Господарського суду міста Києва від
05.02.2014 скасувати і прийняти нове
рішення, яким у задоволенні позову
відмовити.

В обґрунтування своїх вимог скаржник
зазначив, що рішення суду прийнято з
неповним з'ясуванням обставин справи,
на підтвердження чого в своїй
апеляційній скарзі виклав ряд
обставин, які, на його думку, виступають
підтвердженням його правової позиції
та спростовують правильність
винесеного рішення.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Національна акціонерна компанія
"Нафтогаз України" у справі № 910/22776/13
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Отрюху Б.В.

Розпорядженням Голови Київського
апеляційного господарського суду від
26.03.2014 для розгляду вказаної
апеляційної скарги сформовано колегію
суддів у складі: Головуючого судді
Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та
Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.03.2014
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
прийнято до провадження.

10.04.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду від представника
позивача надійшов відзив на апеляційну
скаргу.

В судовому засіданні 22.04.2014 представник
відповідача надав свої пояснення по
справі; представник позивача в судове
засідання не з'явився, причини неявки
суду невідомі, про слухання справи
повідомлявся належним чином.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників відповідача,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

Судом встановлено, що 21.10.2013 листом
№08-2244, позивач запропонував
відповідачу укласти договір
купівлі-продажу природного газу (між
власниками та постачальниками
природного газу) протягом 2014 року,
надіславши проект відповідного
договору.

Предметом Договору є газ, що продається
за Договором, використовується
покупцем виключно для подальшої
реалізації суб'єктам господарювання,
які виробляють теплову енергію, у тому
числі блочних (модульних) котелень,
установлених на дахові та
прибудованих, в обсягах природного
газу, який використовується для
виробництва теплової енергії для
потреб бюджетних установ та
організацій та інших споживачів
(споживачі покупця) на 2014 рік.

З Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з постачання
природного газу, газу (метану)
вугільних родовищ за регульованим
тарифом, затверджених постановою НКРЕ
від 13.01.2010 №11, вбачається, що укладенню
договору газопостачальним
підприємством зі споживачем передують
укладення договорів купівлі-продажу
природного газу із власниками
природного газу у достатньому обсязі
для виконання договірних зобов'язань
перед споживачами та договорів про
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами.

Як вірно встановлено судом першої
інстанції та не за перечується
сторонами, Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Маріупольгаз" здійснює
господарську діяльність з розподілу
природного, нафтового газу і газу
(метану) вугільних родовищ на підставі
ліцензії серія АГ № 507427.

Вказані обставини підтверджуються
поясненнями сторін, наявним у
матеріалах справи проектом договору,
вищевказаними листами сторін.

Відповідно до вимог абз. 4 п.п. 2 п. 2
постанови Кабінету Міністрів України
№ 1729 від 27.12.2001 "Про забезпечення
споживачів природним газом" позивач
здійснює реалізацію природного газу
для задоволення потреб суб'єктів
господарювання, які виробляють теплову
енергію, у тому числі блочних
(модульних) котелень, котелень,
установлених на даху та прибудованих.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України № 705 від 25.07.2012
позивач визначений гарантованим
постачальником природного газу.

За змістом вимог ч. 5 ст. 12 Закону
України "Про засади функціонування
ринку природного газу" суб'єкт,
уповноважений Кабінетом Міністрів
України на формування ресурсу
природного газу для споживачів
України, зобов'язаний забезпечити
гарантованого постачальника ресурсом
природного газу в необхідному йому
обсязі відповідно до договорів,
укладених із споживачами.

Відповідно до вимог п. 2 постанови
Кабінету Міністрів України № 1729 від
27.12.2001 "Про забезпечення споживачів
природним газом" відповідач
уповноважений на формування ресурсу
природного газу для споживачів
України.

Стаття 179 Господарського кодексу
України встановлює загальні умови
укладання договорів, які породжують
господарські зобов'язання.

Відповідно до пункту 7 статті 179
Господарського кодексу України
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Пункт 3 статті 179 Господарського
кодексу України встановлює, що
укладення договору є обов'язковим для
сторін, якщо існує пряма вказівка
закону щодо обов'язковості укладення
договору для певних суб'єктів
господарювання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 180
Господарського кодексу України
господарський договір вважається
укладеним, якщо між сторонами у
передбачених законом порядку та формі
досягнуто згоди щодо усіх його
істотних умов. Істотними є умови,
визнані такими за законом чи необхідні
для договорів даного виду, а також
умови, щодо яких на вимогу однієї із
сторін повинна бути досягнута згода.

Статтею 181 Господарського кодексу
України унормовано, що господарський
договір за загальним правилом
викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками.

Проект договору може бути
запропонований будь-якою з сторін. У
разі якщо проект договору викладено як
єдиний документ, він надається другій
стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору,
у разі згоди з його умовами оформляє
договір відповідно до вимог частини
першої цієї статті і повертає один
примірник договору другій стороні або
надсилає відповідь на лист, факсограму
тощо у двадцятиденний строк після
одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих
умов договору сторона, яка одержала
проект договору, складає протокол
розбіжностей, про що робиться
застереження у договорі, та у
двадцятиденний строк надсилає другій
стороні два примірники протоколу
розбіжностей разом з підписаним
договором.

З урахуванням указаних положень
чинного законодавства України,
укладення договору на постачання
природного газу є обов'язковим для
сторін у справі.

Відповідач у визначений
законодавством двадцятиденний строк,
не повернув позивачу підписаний
примірник договору та не склав
протокол розбіжностей, в разі
наявності заперечень, тому враховуючи,
що укладення договору на
купівлю-продаж природного газу є
обов'язковим, позивач звернувся до суду
за захистом свого права з посиланням на
норми статті 15 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до вимог ст. 649 Цивільного
кодексу України, ст. 187 Господарського
кодексу України врегулювання
розбіжностей під час укладення
спірного договору між сторонами
підлягають вирішенню судом.

З тексту спірного договору вбачається,
що запропоновані позивачем умови
відповідають вимогам Закону України
"Про засади функціонування ринку
природного газу", постанови Кабінету
Міністрів України № 1729 від 27.12.2001 "Про
забезпечення споживачів природним
газом", Правил користування природним
газом для юридичних осіб, Типового
договору на купівлю-продаж природного
газу (між власниками та
постачальниками природного газу),
затвердженого постановою Національної
комісії, що здійснює державне
регулювання у сфері енергетики № 849 від
5 липня 2012 р.

За таких обставин колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції щодо задоволення позову.

Доводи, наведені скаржником в
апеляційній скарзі, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на те,
що вони є необґрунтованими та такими,
що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до статей 33, 34
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу,
а господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно частини 1 статті 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду приходить до
висновку, що рішення у даній справі
прийнято з додержанням норм
матеріального та процесуального права,
повним з'ясуванням обставин, що мають
значення для справи та відповідністю
висновків, викладених в рішенні,
дійсним обставинам справи, тому ухвала
є законною та обґрунтованою. Підстав
для зміни вказаного рішення та
задоволення апеляційної скарги
колегія суддів Київського
апеляційного господарського суду не
знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Національна
акціонерна компанія "Нафтогаз України"
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 по справі
№ 910/22776/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/22776/13 повернути
Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко