ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 квітня 2014 р. Справа №
903/277/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кримська водочна
компанія", АР Крим, с. Мазанка.

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, Луцький р-н.,
с. Лище

про стягнення 2 376,34 грн.

Суддя Дем'як В.М.

Представники:

від позивача: Бушевський С.В. -
довіреність від 07.10.2013р.

від відповідача: не прибув

Суть спору: позивач - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Кримська
водочна компанія " звернувся з позовом
до відповідача - Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 та просить
стягнути 2 376,34 грн. згідно договору
поставки №1059533 від 24.12.2012р., з них :
основного боргу - 2 091,24 грн., пені - 232,34
грн. та 3% річних - 52,76 грн.

Заявлені вимоги позивач підтверджує:
договором поставки №1059533 від
24.12.2010р.(а.с.5-6), видатковою накладною
№РН-33-015280 від 04.05.2013р.(а.с.8), актом звірки
взаєморозрахунків від 01.07.2013р.(а.с.9),
гарантійним листом про оплату
заборгованості(а.с.7), свідоцтвом про
державну реєстрацію відповідача(а.с.10),
довідкою з ЄДПРОУ - позивача (а.с.11).

Представник позивача на вимогу ухвали
суду від 24.03.2014р. через канцелярію за вх.
01-29/3413/14 подав наступні документи:

- власне письмове підтвердження того,
що у провадженні судів України або
іншого органу, який в межах своєї
компетенції вирішує спір, немає справи
з спору між цими сторонами, про цей
предмет і з цих підстав та відсутнє
рішення вище перелічених органів з
даного спору;

- довідку із управління державної
казначейської служби про зарахування
судового збору до держбюджету;

- витяг з Єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України по
відповідачу.

Представник позивача в судовому
засіданні подав заяву про зменшення
позовних вимог за вх. №01-123/42/14, в якій
уточнив період за яким нарахована
пеня, а саме з 05.05.2013р. по 03.11.2013р. в сумі
144,10грн.

Вказана заява, відповідаючи вимогам ст.
22 Господарського процесуального
кодексу України, не суперечить
законодавству України, не порушує
чиї-небудь права і охоронювані законом
інтереси, є прийнятою судом.

Згідно пункту 17 інформаційного листа
Вищого господарського суду України N
01-8/2351 від 20.10.2006 "Про деякі питання
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році та
в першому півріччі 2006 року" та пункту 6
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-8/482 від
13.08.2008р., в разі зменшення позовних
вимог, якщо його прийнято
господарським судом, має місце нова
ціна позову, виходячи із якої
вирішується спір. При цьому будь-які
підстави для припинення провадження у
справі в частині зменшення позовних
вимог у господарського суду відсутні.

В судовому засіданні представник
позивача уточнені позовні вимоги
підтримав у повному об'ємі.

Представник відповідача в призначене
судове засідання не прибув. Ухвала суду
від 24.03.2014р. про порушення провадження у
справі, яка була направлена
рекомендованим листом на юридичну
адресу відповідача (АДРЕСА_1)
повернута.

Згідно витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців місце проживання
ОСОБА_1 :АДРЕСА_1, отже суд направив
ухвалу про порушення провадження у
справі від 24.03.2014р. за місцем державної
реєстрації останнього.

Згідно приписів ст.75 ГПК та п.2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві" у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Суд вважає , що неявка представника
відповідача в судове засідання, не є
підставою для відкладення розгляду
справи, оскільки Господарський
процесуальний кодекс України не
містить вимог щодо відповідальних
осіб, які можуть представляти інтереси
сторін в господарському суді. Надання
повноважень на представництво
інтересів сторони в процесі не
обмежено будь-яким певним колом осіб, а
тому неможливість явки в судове
засідання конкретного представника,
не є правовою підставою для
відкладення розгляду справи. Стаття 22
ГПК України передбачає широке коло
процесуальних прав сторін, поряд із цим
встановлює для сторін обов'язок
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходів до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Оскільки, в матеріалах справи є всі
достатні документи, необхідні для
розгляду справи по суті, суд дійшов
висновку про судовий розгляд справи
без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, господарський суд,-

в с т а н о в и в:

27 жовтня 2010р. між постачальником
(позивачем) - Товариством з обмеженою
відповідальністю "Кримська водочна
компанія" та покупцем (відповідачем) -
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
був укладений договір поставки
№1059533(а.с. 5-6).

У п.п 1.1. вказаного договору
постачальник передає у власність
покупця, а покупець приймає і оплачує
алкогольні та безалкогольні напої, в
асортименті, партіями згідно
накладних, на умовах, визначених у
цьому договорі. Погоджена сторонами
кількість, асортимент і ціна продукції
(партії продукції), що поставляється за
даним договором, вказується у
видаткових (товарних чи
товарно-транспортних) накладних, що є
невід'ємною частиною даного договору.

Пунктом 2.9. договору передбачено,
покупець зобов'язаний оплачувати кожну
придбану за даним договором партію
продукції не пізніше 7 календарних днів
з дати її передання.

Згідно, п.4.1. договору у випадку
недотримання строків оплати продукції,
вказаних у п.п.2.9. даного договору,
покупець оплачує на користь
постачальника пеню в розмірі 0,1% від
вартості неоплаченої продукції за
кожен день прострочення. У випадку,
якщо прострочення оплати складає
більше 30 календарних днів покупець,
крім того, зобов'язаний сплатити
постачальнику штраф у розмірі 20% від
вартості партії товару, оплата якого
прострочена.

На виконання умов договору, позивач
передав, а відповідач прийняв товар на
загальну суму 2 091,24 грн. Даний факт
стверджується видатковою накладною
№РН-33-015280 від 04.05.2013р. (а.с. 8).

Відповідно до ст. 144 Господарського
кодексу України, ст.11 Цивільного
кодексу України обов'язки суб'єктів
господарювання виникають з угод,
передбачених законом, а також з угод,
непередбачених законом, але таких які
йому не суперечать.

Як встановлено, між сторонами виникли
цивільні права та обов'язки на підставі
договору поставки № 1059533 від 24.12.2010р.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Боржник
зобов'язаний виконати свій обов'язок, а
кредитор -прийняти виконання особисто,
якщо інше не встановлено законом або
договором, не випливає із суті
зобов'язання. Якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Водночас, відповідно до ст.625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
врахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

У зв'язку із зазначеними обставинами,
нараховані позивачем за період з
12.05.2013р. по 14.03.2014р. 3% річних в сумі 52,76
грн. підлягають до задоволення
повністю.

В силу п. 6 ст. 232 ГК України нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Отже, нарахована позивачем пеня згідно
до заяви про зменшення позовних вимог
за період з 05.05.2013р. по 03.11.2013р.. в сумі
144,10грн. підлягає до задоволення.

Отже, позовна вимога підтверджена
матеріалами справи та підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України
„Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. В силу п. 6 ст. 232 ГК України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Оцінюючи подані стороною докази, що
ґрунтуються на повному, всебічному й
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку про те, що заявлені позивачем
вимоги щодо стягнення з відповідача за
договором поставки №1059533 від 24.12.2010р.
підлягають задоволенню в сумі 2 288,10
грн. заборгованості в т.ч. 2 091,24 грн. -
основної суми боргу, 144,10 грн. - пені, 52,76
грн. - 3 % річних.

Оскільки розгляд справи в суді
доведено з вини відповідача, то судові
витрати по справі, на підставі ст. 44,49
ГПК України, слід покласти на нього.

Керуючись ст.ст. 144, 193, 230-232
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 526, 527, 530, 625, 712 Цивільного кодексу
України, ст.ст.22, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Кримська водочна
компанія» (97530, АР Крим, с. Мазанка, вул.
Садова,19, ) 2 288,10 грн.
заборгованості в т.ч. 2 091,24 грн. -
основної суми боргу, 144,10 грн. - пені, 52,76
грн. - 3 % річних та 1 827,00 грн. в повернення
витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду, у
відповідності до ст.85 ГПК України,
набирає законної сили після закінчення
10-денного строку з дня його прийняття, а
у разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частини рішення, воно набирає законної
сили після закінчення 10-денного строку
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до ст.84 цього Кодексу.

Повний текст

рішення складено

08.04.2014р.

Суддя
В. М. Дем`як