ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.04.14 Справа № 904/1790/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "УКРАЇНСЬКИЙ ПАПІР",
м. Київ

до Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

про стягнення 100 088, 30 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Поліканов П.В. -
представник за дов. № 16 від 11.01.14

від відповідача: не з'явились

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Український папір"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Головного управління юстиції у
Дніпропетровській області про
стягнення 100088, 30 грн.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем своїх
зобов'язань покладених на нього згідно
договору поставки № 03/Б від 03.12.2013 в
частині сплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 24.03.2014
порушено провадження у справі та її
розгляд призначено в засіданні на
07.04.2014.

Повноважний представник відповідача в
судове засідання не з'явився, відзив на
позов та інші витребувані документи до
суду не надав. Жодних пояснень щодо
причини неявки або інших клопотань до
господарського суду не надходило. Про
дату, час і місце проведення судового
засідання повідомлений належним чином,
оскільки ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано
відповідачу за адресою, зазначеною у
позовній заяві.

Крім того, до матеріалів справи
залучено лист позивача від 03.04.2014 №
112/юр/14, згідно з яким ним вручено
відповідачу копії ухвал, зокрема, у
справі № 904/1790/14 від 24.03.201, про що
міститься відмітка від 04.04.2014 № 11110/04.2.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

У судовому засіданні 07.04.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, всебічно та повно з'ясувавши
фактичні обставини справи, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.12.2013 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Український папір"
(далі - позивач, продавець,
постачальник) та Головним управлінням
юстиції у Дніпропетровській області
(далі - відповідач, покупець) був
укладений договір поставки № 03/Б (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець
відповідно умовам цього догоору
зобов'язується відпустити покупцю, а
покупець прийняти та оплатити
багатофункціональні пристрої.

Загальна кількість, одиниця виміру
товару, що підлягає поставці за цим
договором, його часткове
співвідношення (асортимент, сортамент,
номенклатура), визначаються
специфікацією (далі - специфікація), що
є додатком № 1 до цього договору (п. 1.2
догоовру).

Покупець оплачує поставлений
постачальником товар за ціною,
передбаченою у специфікації за кожну
одиницю товару (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.4 оплата здійснюється
після поставки товару, на підставі
наданих до Головного управління
юстиції у Дніпропетровській області
оформлених належним чином
підтверджуючих документів, а саме:
рахунком-фактурою, підписаної
накладної та цим договором.

Згідно з п. 2.5 договору покупець приймає
рішення про оплату товару, яка
здійснюється шляхом безготівково
перерахування коштів на поточний
рахунок постачальника в розмірі 100 %
протягом 60 (шістдесяти) календарних
днів з моменту надання документів,
зазначених у п. 2.4. договору, в межах
виділених та затверджений бюджетних
асигнувань.

На виконання умов договору та
специфікації № 1 від 05.12.2013 до договору,
позивач поставив, а відповідач прийняв
товар на загальну суму 99 240 грн., що
підтверджується видатковою накладною
від 16.12.2013 № Дн-01238 та довіреністю на
отримання товару від 16.12.2013 № 677 (арк. с.
15-17).

Відповідач оплату поставленого товару
не здійснив, у зв'язку з чим у нього
утворилась заборгованість перед
позивачем у розмірі 99 240 грн., про що
сторони дійшли згоди, підписавши акт
звірки взаєморозрахунків за період
грудень 2013 року (арк. с. 18).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України (далі - ГК України),
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України,
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 265 ГК України встановлено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та
ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином відповідно до
закону та договору. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

На час розгляду спору у господарському
суді відповідачем не заперечено факт
отримання товару за представленою
накладною та не надано доказів повної
оплати або повернення переданого
товару на суму 99240 грн., а відтак,
позовна вимога про стягнення з
відповідача суми основного боргу
підлягає задоволенню в розмірі 99240 грн.

У зв'язку з несвоєчасним виконання
відповідачем своїх зобов'язань щодо
оплати поставленого товару, позивач
нарахував відповідачу три відсотки
річних у розмірі 252, 86 грн. за період з
15.02.2014 по 17.03.2014 та інфляційні втрати у
розмірі 595, 44 грн. за період з 15.02.2014 по
17.03.2014.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошових
зобов'язань на вимогу кредитора,
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три відсотка річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Передбачене законом право кредитора
вимагати сплати боргу з рахуванням
індексу інфляції та процентів річних є
способами захисту його майнового права
та інтересу, суть яких полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів
та отримання компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного виконання
боржником грошового зобов'язання
виникають нові додаткові зобов'язання,
які тягнуть за собою втрату
матеріального характеру.

За своїми ознаками, індекс інфляції є
збільшенням суми основного боргу у
зв'язку з девальвацією грошової
одиниці України, а три відсотки річних
є платою за користування чужими
коштами в цей період прострочки
виконання відповідачем його
договірного зобов'язання, і за своєю
правовою природою вони є самостійними
способами захисту цивільних прав і
забезпечення виконання цивільних
зобов'язань.

Відповідно до ст. 55 Господарського
процесуального кодексу України, суд,
перевіривши правильність нарахування
трьох відсотків річних та інфляційних
втрат, задовольняє дані вимоги
повністю, а саме вимогу про стягнення
трьох відсотків річних у розмірі 252, 86
грн. та про стягнення інфляційних
втрат у сумі 595, 44 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
ґрунтуються на вимогах чинного
законодавства, підтверджуються
належними та допустимими доказами, а
тому підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 ГПК України,
стягуються з відповідача на користь
позивача у розмірі 2001, 76 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Головного управління
юстиції у Дніпропетровській області
(49027, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса,
21-А, ) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Український папір"
(04073, м. Київ, вул. Куренівська, 2-Б, ) суму основного боргу у
розмірі 99240 грн. (дев'яносто дев'ять
тисяч двісті сорок грн.), три відсотки
річних у сумі 252, 86 грн. (двісті п'ятдесят
дві грн. 86 к.), інфляційних втрат у
розмірі 595, 44 грн. (п'ятсот дев'яносто
п'ять грн. 44 к.) та 2001, 76 грн. (дві тисячі
одна грн. 76 к.) витрат по сплаті судового
збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскарженим протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Повне рішення складено 09.04.2014

Суддя В.І. Ярошенко