КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р. Справа№ 15/457-б-43/406

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Доманської М.Л.

Остапенка О.М.

представники сторін:

ліквідатор: не з'явився;

ДПІ у Печерському районі ГУ Міндоходів
у м. Києві: Ткач С.С.- предст. за дов. від
24.07.2013 №824/9/

в судовому засіданні приймав участь:
ОСОБА_3, ОСОБА_4 - предст. за дов. від
10.01.2014 року;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
ліквідатора боржника арбітражного
керуючого Кошовського Сергія
Васильовича на ухвалу господарського
суду міста Києва від 28.01.2014 у справі
№ 15/457-б-43/406 (суддя Пасько М.В.)

за заявою товариства з обмеженою
відповідальністю «Престижінвест», с.
Мала Олександрівка Бориспільського
р-ну Київської обл.

до закритого акціонерного товариства
«Міжнародна агропромислова
корпорація», м. Київ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 29.10.2009 порушено провадження у
справі №15/457-б про банкрутство
закритого акціонерного товариства
«Міжнародна агропромислова
корпорація».

Ухвалою підготовчого засідання від
18.11.2009 визнано розмір вимог ініціюючого
кредитора - закритого акціонерного
товариства «Компанія «Райз», який
подав заяву про порушення справи про
банкрутство закритого акціонерного
товариства «Міжнародна агропромислова
корпорація», в сумі 1 331 090,42 грн,
зобов'язано ініціюючого кредитора
згідно з ч. 5 ст. 11 Закон у України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
за власний рахунок у десятиденний
строк подати до офіційного друкованого
органу Верховної Ради України (газета
«Голос України») чи Кабінету Міністрів
України (газета «Урядовий кур'єр»)
оголошення про порушення справи про
банкрутство боржника з метою виявлення
всіх кредиторів і можливих санаторів
та надати суду докази про надання
вищевказаного оголошення протягом
двох тижнів з моменту опублікування та
призначено у справі № 15/457-б
розпорядником майна боржника
арбітражного керуючого Лахненка Є.М.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 21.06.2010, ухвалу
підготовчого засідання господарського
суду міста Києва від 18.11.2009 у справі №
15/457-б залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду
України від 06.10.2010 скасовано ухвалу
підготовчого засідання від 18.11.2009 ,
справу передано на новий розгляд до
господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.12.2010 відмовлено закритому
акціонерному товариству «Компанія
«Райз» в задоволенні заявлених
кредиторських вимог по відношенню до
боржника, відмовлено в задоволенні
клопотання про заміну ініціюючого
кредитора - закритого акціонерного
товариства «Компанія «Райз» на
компанію з обмеженою відповідальністю
«ДРЮС КОРПОРЕЙТ ХОЛДИНГС ЛІМІТЕД» та
вирішено подальше провадження у справі
№ 15/457-б-43/406 здійснювати за заявою
товариства з обмеженою
відповідальністю «ПРЕСТИЖІНВЕСТ».

Ухвалою попереднього засідання від
21.07.2011 затверджено реєстр вимог
кредиторів на загальну суму 169 018 967,04
грн.

Постановою господарського суду міста
Києва від 08.09.2011, зокрема, визнано
закрите акціонерне товариство
«Міжнародна агропромислова
корпорація» банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, призначено
ліквідатором банкрута арбітражного
керуючого Лахненка Євгенія
Миколайовича.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.12.2012, зокрема, достроково
припинено повноваження ліквідатора
боржника - арбітражного керуючого
Білика Ю.М. та призначено ліквідатором
боржника арбітражного керуючого
Кошовського Сергія Васильовича.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.01.2014 у справі № 15/457-б-43/406
(суддя Пасько М.В.) задоволено
клопотання фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3; виключено з ліквідаційної маси
закритого акціонерного товариства
«Міжнародна агропромислова
корпорація» помилково зараховані на
розрахунковий рахунок №8 грошові
кошти у розмірі 118 800,00 грн.; зобов'язано
ліквідатора закритого акціонерного
товариства «Міжнародна агропромислова
корпорація» арбітражного керуючого
Кошовського Сергія Васильовича
повернути суб'єкту підприємницької
діяльності фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_3 помилково перераховані кошти у
розмірі 118 800,00 грн.

Дана ухвала мотивована відсутністю
будь-які майново - господарські
зобов'язання між фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 та
банкрутом у даній справі, а кошти у
розмірі 118 800,00 грн внаслідок
реорганізації обслуговуючого банку
були помилково перераховані на
розрахунковий рахунок закритого
акціонерного товариства «Міжнародна
агропромислова корпорація», в наслідок
чого підлягають виключенню з
ліквідаційної маси та поверненню
власнику.

При цьому, суд першої інстанції
керувався ст. ст. 23, 26 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
ст. 1212 Цивільного кодексу України, п. 35.1
ст. 35 Закону України «Про платіжні
системи та переказ коштів в Україні»,
ст. 50 Закону України «Про власність»,
ст. 86 ГПК України.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
ліквідатор боржника арбітражний
керуючий Кошовський Сергій Васильович
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
оскаржувану ухвалу та відмовити у
задоволенні клопотання фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3.

Апеляційна скарга мотивована
порушенням місцевим судом норм
процесуального та матеріального права,
а саме ч.ч. 1, 2 ст. 26, ч. 8 ст. 30 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом». Скаржник в
апеляційній скарзі зазначає, що
місцевим господарським судом не
враховано, що кошти, які знаходяться на
рахунках банкрута використовуються
виключно для задоволення вимог
кредиторів, визнаних у встановленому
порядку, та лише відповідно до
черговості, встановленої чинним
законодавством про банкрутство.

В судовому засіданні апеляційної
інстанції 08.04.2013 року ОСОБА_3 та його
представник заперечували вимоги
апеляційної скарги, просили суд
залишити її без задоволення, а ухвалу
місцевого суду - без змін.

В судове засідання апеляційної
інстанції не з'явилися ліквідатор,
представники інших сторін та учасників
провадження у справі, причини неявки
суду не повідомили. Враховуючи, що в
матеріалах справи є докази (поштові
повідомлення) належного повідомлення
сторін про час та місце розгляду
апеляційної скарги, а також враховуючи
обмеження процесуального строку
розгляду скарг на ухвали місцевих
господарських судів колегія суддів,
порадившись, ухвалила розглянути
апеляційну скаргу у відсутності
представників інших сторін та
учасників провадження у справі, що не
з'явилися.

Дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін,
перевіривши застосування судом першої
інстанції норм процесуального та
матеріального права, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду дійшла до
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону, провадження у
справах про банкрутство регулюється
цим Законом, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи до
господарського суду першої інстанції
звернувся фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 з клопотанням про виключення з
ліквідаційної маси та зобов'язання
повернути помилково перераховані
грошові кошти.

Дане клопотання мотивоване тим що
платіжним дорученням № 1307 від 14.12.2010
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 за
допомогою системи «Клієнт-Банк» на
рахунок отримувача ЗАТ МАК ВСП «Лани
Маньківщини» (код 26475775) р/р 260066439 в АТ
«Райффайзен банк Аваль» МФО 354411
помилково перераховано грошові кошти у
розмірі 118 800,00 грн.

Вказані кошти у зв'язку з
реорганізацією публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль» були зараховані не на
розрахунковий рахунок зазначений у
платіжному дорученні, а на
розрахунковий рахунок № 8, що
належить ЗАТ МАК ВСП «Лани
Маньківщини» МФО 380805 згідно внутрішніх
положень банку про реорганізацію.
Даний факт підтверджується платіжним
дорученням № 1307 від 14.12.2010, листом ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль» № с24-43-0-1/2289 від
12.05.2011 та не заперечується сторонами.

Як зазначає в клопотанні ОСОБА_3 між
ним та ЗАТ МАК ВСП «Лани Маньківщини»
відсутні майново-господарські
зобов'язання, оскільки жодних
договорів на зазначену суму не
укладалося, акти виконаних робіт та
накладні на поставку товарів не
виписувалися.

Відтак, враховуючи, що грошові кошти
включені до складу ліквідаційної маси
безпідставно та незаконно, посилаючись
на ст. ст. 23, 26 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
ст. 1212 Цивільного кодексу України,
заявник просив місцевий господарський
суд виключити грошові кошти в розмірі
118 800,00 грн, що помилково перераховані
боржнику, зі складу ліквідаційної маси
та зобов'язати останнього повернути
безпідставно отримані гроші.

Як передбачено ст. 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула майно
або зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава на якій воно
набуте згодом відпала.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону України
«Про платіжні системи та переказ
коштів в Україні» неналежний отримувач
зобов'язаний протягом трьох робочих
днів від дати надходження повідомлення
банку-порушника про здійснення
помилкового переказу ініціювати
переказ еквівалентної суми коштів
банку-порушнику, за умови отримання
повідомлення цього банку про
здійснення помилкового переказу.

Статтею 50 Закону України «Про
власність» власник має право вимагати
повернення (віндикації) свого майна з
чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 26 Закону усі види
майнових активів (майно та майнові
права) банкрута, які належать йому на
праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси, за винятком
об'єктів житлового фонду, в тому числі
гуртожитків, дитячих дошкільних
закладів та об'єктів комунальної
інфраструктури, які в разі банкрутства
підприємства передаються в порядку,
встановленому законодавством, до
комунальної власності відповідних
територіальних громад без додаткових
умов і фінансуються в установленому
порядку.

Речі, визначені родовими ознаками, що
належать банкруту на праві володіння
або користування, включаються до
складу ліквідаційної маси.

Майно банкрута, що є предметом застави,
включається до складу ліквідаційної
маси, але використовується виключно
для першочергового задоволення вимог
заставодержателя.

Індивідуально визначені речі, що
належать банкруту на підставі речових
прав, крім права власності і повного
господарського відання, не можуть бути
включені до складу ліквідаційної маси.

За наявності у складі майна банкрута
майна, виключеного з обороту,
ліквідатор зобов'язаний передати його
іншим особам в установленому порядку.

Ліквідатор, виявивши частку, яка
належить банкруту в спільному майні, з
метою задоволення вимог кредиторів в
установленому порядку порушує питання
про виділення цієї частки.

Активи, включені до складу іпотечного
покриття іпотечних облігацій, не
включаються до ліквідаційної маси
емітента іпотечних облігацій та
управителя іпотечним покриттям.
Відчуження цих активів, у тому числі
примусове, здійснюється в порядку,
передбаченому Законом України «Про
іпотечні облігації».

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону дії
ліквідатора (ліквідаційної комісії)
можуть бути оскаржені до
господарського суду власником майна
(органом, уповноваженим управляти
майном) банкрута; особою, яка
відповідає за зобов'язаннями банкрута;
кожним кредитором окремо або комітетом
кредиторів; особою, яка, посилаючись на
свої права власника або іншу підставу,
передбачену законом чи договором,
оспорює правомірність віднесення
майнових активів або коштів до
ліквідаційної маси.

Отже, до складу ліквідаційної маси
банкрута може бути включено лише майно
та кошти, які належать йому на праві
власності.

Жодних належних та допустимих доказів
на спростування твердження ФОП ОСОБА_3
про відсутність майново-господарських
зобов'язань ліквідатором банкрута
арбітражним керуючим Кошовським С.В. не
надано.

Крім того, апеляційний суд вважає за
необхідне зазначити, що протокол
засідання комітету кредиторів ЗАТ
«Міжнародна агропромислова
корпорація» від 24.01.2014 не приймається
судом до уваги, оскільки в розумінні
ст.ст. 32-34 ГПК України не є належним
доказом правомірного набуття спірних
коштів.

Таким чином, оскільки грошові кошти у
розмірі 118 800,00 грн були помилково
перераховані на розрахунковий рахунок
ЗАТ МАК ВСП «Лани Маньківщини», то вони
не можуть бути включені до
ліквідаційної маси банкрута та
підлягають поверненню ФОП ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене апеляційний
суд вважає правомірним висновок
місцевого господарського суду про
обґрунтованість вимог фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_3 про виключення
з ліквідаційної маси грошових кошти в
розмірі 118 800,00 грн, помилково
перераховані заявником боржнику,
оскільки ФОП ОСОБА_3 не є кредитором
боржника у даній справі і помилково
перераховані заявником боржникові у
даній справі кошти не є частиною
ліквідаційної маси.

Таким чином, на підставі
вищевикладеного апеляційний суд не
приймає до уваги твердження скаржника,
що зазначені в апеляційній скарзі
ліквідатора боржника арбітражного
керуючого Кошовського Сергія
Васильовича стосовно порушення
місцевим господарським судом, а саме
ч.1, ч. 2 ст. 26, ч. 8 ст. 30 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Інших додаткових пояснень або доказів,
окрім тих, які наявні в матеріалах
справи, суду надано не було.

Враховуючи викладене, колегія суддів
на підставі наявних в справі
матеріалів дійшла до висновку, що
відповідно до ст. 104 ГПК України підстав
для скасування чи зміни ухвали
місцевого господарського суду не
вбачає, а тому апеляційна скарга
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-1 4-2, 4-3, 4-7, 32-34, 43,80, 99,
101-103, 105, 106 ГПК України, Законом України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду міста Києва
від 28.01.2014 у справі № 15/457-б-43/406 залишити
без змін, а апеляційну скаргу
ліквідатора закритого акціонерного
товариства «Міжнародна агропромислова
корпорація» арбітражного керуючого
Кошовського Сергія Васильовича
залишити без задоволення.

Головуючий суддя
Т.І. Разіна

Судді
М.Л. Доманська

О.М. Остапенко