ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.04.2014
Справа № 905/1430/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Зекунов Е.В.

при секретарі судового засідання
Павленко М.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача Обласного комунального
підприємства
"Донецьктеплокомуненерго", м.Донецьк

про стягнення 4232141 грн. 49 коп.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився.

від відповідача: Антофій М.О. за
довіреністю

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" звернулась до
господарського суду Донецької області
з позовом до Обласного комунального
підприємства
"Донецьктеплокомуненерго" про
стягнення 4232141 грн. 49 коп. боргу за
договором на постачання природного
газу №06/10-2464БО-6 від 20.12.2010р., з яких 217 197
грн. 57 коп. - інфляційні за період
вересень 2011 року - січень 2013 року, 4014943
грн. 92 коп. за період з 01.10.2011р. по 28.12.2012р.
нараховані за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання з погашення
суми основного боргу у розмірі 108598787
грн. 40 коп. стягнутого за рішенням
господарського суду Донецької області
у справі №24/342 від 22.12.2011 року.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує ст.ст. 599, 612, 625 Цивільного
кодексу України.

Представник позивача у судове
засідання не прибув. Про дату, час та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином. Заявою від 11.04.2014 року
позивач просив розглянути справу без
участі його представника. Просив
задовольнити позовні вимоги у повному
обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти задоволення позову
заперечував. Зазначив, що у спірний
період несвоєчасно сплатив
заборгованість за газ поставлений за
договором №06/10-2464БО-6, оскільки
споживачі теплової енергії
несвоєчасно та не в повному обсязі
оплачують надані КП
"Донецьктеплокомуненерго" послуги з
теплопостачання.

Відповідно до п. 3.9.2. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Враховуючи, що ухвали суду направлені
позивачу за адресою, зазначеною в
позові та спеціальному витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців,
господарський суд вважає, що позивач
був повідомлений про розгляд справи
належним чином, проте правом бути
присутнім в судовому засіданні не
скористався, тому справа розглядається
за наявними в ній матеріалами згідно
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України.

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, яку правову норму
належить застосувати до цих
правовідносин, суд приходить до
висновку про наступне.

Судом встановлено, що 20.12.2010р. між
позивачем, як постачальником, та
відповідачем, як покупцем, укладено
договір про закупівлю природного газу
за державні кошти №06/10-2464БО-6, за
умовами якого постачальник
зобов'язався поставити покупцеві в
період з 01.01.2011р. по 31.12.2011р.
імпортований природний газ для
вироблення теплової енергії для потреб
установ та організацій, що
фінансуються з державного та місцевого
бюджетів, а також інших суб'єктів
господарювання, а покупець
зобов'язався прийняти і оплатити цей
газ. Згідно п.1.3 договору, обсяги
закупівлі газу можуть бути зменшені
залежно від реального фінансування
видатків та рівня оплат.

Ціна за 1000 куб.м. природного газу
становить 2 187,20 грн. без урахування ПДВ,
збору у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ,
тарифів на транспортування, розподіл і
постачання природного газу, крім того:
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на природний газ -
2%, ПДВ - 20%, крім того тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 234,00 грн., крім того
ПДВ-20%. До сплати за 1000 куб.м. природного
газу 2 957,93 грн. з ПДВ (п.3.1 договору)

Пунктом 4.1 договору встановлено, що
розрахунки проводяться поетапно у
такому порядку: перша оплата в розмірі
34% від вартості запланованих місячних
обсягів постачання газу проводиться не
пізніше 10 числа місяця поставки;
подальші оплати проводяться плановими
платежами по 33% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу до 20 та 30 (31) числа
місяця поставки. Остаточний розрахунок
за фактично спожиті обсяги газу
здійснюється на підставі акта
приймання-передачі газу до 10 числа
місяця, наступного за місяцем поставки.

У разі порушення покупцем умов п.4.1
цього договору, покупець зобов'язаний
(крім суми заборгованості) сплатити
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу (п.7.3.1 договору).

Додатковими угодами від 28.01.2011р. №1, від
04.04.2011р. №2, від 11.07.2011р. №3, від 30.08.2011р. №4
сторонами серед іншого змінювалась
ціна природного газу та обсяг поставки.

Додатковою угодою №5 від 03.10.2011р.
сторони домовились вважати договір
припиненим в частині поставки
природного газу з 01.10.2011р.

Договір №06/10-2464БО-6 від 20.12.2011р. разом з
додатком та додатковими угодами
підписаний обома сторонами без
зауважень (а.с.24-36).

Згідно статей 525 та 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться, причому одностороння
відмова від виконання зобов'язання не
допускається. Згідно ст.530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Матеріали справи свідчать, що протягом
січня - серпня 2011р. позивач поставив
відповідачу природний газ на загальну
суму 114 731 792,13 грн., а відповідач цей газ
прийняв, про що свідчать підписані
сторонами відповідні акти
приймання-передачі природного газу.

У зв'язку з порушення відповідачем
грошових зобов'язань за договором на
поставку природного газу №06/10-2464БО-6
від 20.12.2011р., позивач у листопаді 2011 року
звернувся з позовом до КП
"Донецьктеплокомуненерго" про
стягнення заборгованості.

Рішенням господарського суду
Донецької області у справі №24/342 від
22.12.2011 року з КП
"Донецьктеплокомуненерго" на користь
Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної кампанії
"Нафтогаз України" стягнуто 108 598 787,40
грн. основного боргу за поставлений
природний газ, 3% річних у сумі 1 793 303,36,
інфляційні у сумі 4 043 753,33 грн., пеню у
сумі 6 780 620,38 грн., судовий збір у сумі 56
460,00 грн.

У березні 2014 року ДК "Газ України"
Національної акціонерної кампанії
"Нафтогаз України" звернувся до КП
"Донецьктеплокомуненерго" з позовом
про стягнення 4232141 грн. 49 коп. боргу за
договором на постачання природного
газу №06/10-2464БО-6 від 20.12.2010р., з яких 217 197
грн. 57 коп. - інфляційні за період
вересень 2011 року - січень 2013 року, 4014943
грн. 92 коп. за період з 01.10.2011р. по 28.12.2012р.
нараховані за несвоєчасне виконання
грошового зобов'язання з погашення
суми основного боргу у розмірі 108598787
грн. 40 коп. стягнутого за рішенням
господарського суду Донецької області
у справі №24/342 від 22.12.2011 року.

Господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, з господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, що йому не
суперечать (абзац третій ч. 1 ст. 174 ГК
України).

Суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору ( п. 1 ст. 193 ГК України).

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом в силу
приписів абзацу 2 п. 1 ст. 193 ГК України.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено,
що підставами виникнення цивільних
прав та обов'язків є договори та інші
правочини. У випадках встановлених
актами цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків може бути
настання або не настання певної події.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що у
силу зобов'язання одна особа (боржник)
зобов'язана здійснити на користь іншої
особи (кредитора) певну дію, наприклад:
передати майно, виконати роботи,
оплатити кошти та інше або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Згідно з практикою Європейського суду
з прав людини, яку у відповідності до
статті 17 Закону України "Про виконання
рішень та застосування практики
Європейського суду з прав людини" суди
застосовують при розгляді справ як
джерело права, одним з основних
елементів верховенства права є принцип
правової певності, який серед іншого
передбачає, що рішення суду з будь-якої
справи, яке набрало законної сили, не
може бути поставлено під сумнів
(рішення Європейського суду з прав
людини у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no.
48553/99, § 77, від 25.07.2002р.; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no.
22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007р.).

Отже, факти, встановлені господарським
судом Донецької області в межах справи
№ 24/342 мають преюдиціальне значення при
розгляді справи № 905/1430/14.

З огляду на викладене та на підставі
наявних в матеріалах справи
документів, суд вважає, що позивач
обґрунтовано звернувся до суду з
вимогою про стягнення з відповідача
інфляційних втрат та трьох відсотків
річних нарахованих за несвоєчасне
виконання грошового зобов'язання з
погашення суми основного боргу у
розмірі 108598787 грн. 40 коп. стягнутого за
рішенням господарського суду
Донецької області у справі №24/342 від
22.12.2011 року

Згідно статті 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу на суму
боргу 3% річних за період з 01.10.2011р. по
24.12.2012р. на суму боргу 108598787 грн. 40 коп. у
розмірі 4007295 грн. 26 коп. та на суму
основного боргу 23319103 грн. 86 коп. (у
зв'язку з частковою оплатою суми боргу)
за період з 24.12.2012р. по 28.12.2012р. у розмірі
7648 грн. 67 коп.

У судовому засіданні встановлено, що
сума основного боргу стягнутого за
рішенням господарського суду
Донецької області у справі №24/342
погашена відповідачем:

- на підставі платіжного доручення №1
від 21.12.2012р. на суму 85 279 683 грн. 54 коп.
Згідно відмітки управління Державної
казначейської служби України оплата
проведена 21.12.2012р.;

- на підставі платіжного доручення №9
від 27.12.2012р. на суму 23319103 грн. 86 коп.
Згідно відмітки управління Державної
казначейської служби України оплата
проведена 27.12.2012р.

На підставі вищевикладеного суд
вважає, що обгрунтованними для
стягнення з відповідача є 3% річних на
загальну суму 4010315 грн. 45 коп.,
нараховані:

- за період з 01.10.2011р. по 21.12.2012р. на суму
боргу 108598787 грн. 40 коп., що складає 3998815
грн. 62 коп.;

- за період з 22.12.2012р. по 27.12.2012р. на суму
боргу 23319103 грн. 86 коп., що складає 11499
грн. 83 коп.

Тому позовні вимоги в частині
стягнення 3% річних підлягають
частковому задоволенню на суму 4010315
грн. 45 коп.

Позивач також просить стягнути з
відповідача 217 197 грн. 57 коп. -
інфляційні втрати нараховані за період
вересень 2011 року - січень 2013 року на
суму основного боргу у розмірі 108598787
грн. 40 коп.

Проте, суд не може погодитись з
розрахунком інфляційних втрат
проведених позивачем з огляду на
наступне.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) -
це показник, що характеризує динаміку
загального рівня цін на товари та
послуги, які купуються населенням для
невиробничого споживання, який
визначається виключно Держкомстатом і
його найменший період визначення
становить місяць, а тому прострочка
платежу за менший період не тягне за
собою нарахування інфляційних втрат, а
розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що мала місце на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений Держкомстатом, за
період прострочки. Розрахунки індексу
інфляції за квартал, період з початку
року і т. п. проводяться "ланцюговим"
методом, тобто шляхом множення
місячних (квартальних і т. д.) індексів
(наказ Держкомстату від 27.07.2007р. №265 "Про
затвердження Методики розрахунку
базового індексу споживчих цін").

Нарахування індексу інфляції у
розумінні статті 625 ЦК України
відбувається за весь час прострочення
без обмежень певним вибірковим
періодом. Цією нормою передбачено
підрахунок індексу інфляції не за
окремі інтервали часу, а в цілому за
весь період прострочення. І якщо індекс
інфляції в окремі періоди є меншим за
одиницю, і може мати при цьому
економічну назву "дефляція", то це не
змінює її правову природу. Є цілком
неприпустимим при розрахунку пропуск
жодного місяця, бо при цьому руйнувався
би весь ланцюг розрахунків. Державні
органи статистики щорічно
встановлюють загальний індекс
інфляції в цілому за минулий рік з
обов'язковим урахуванням інфляції за
всі без виключення місяці, в яких
індекс інфляції був як більше, так і
менше одиниці.

Позивач при здійсненні розрахунку
інфляційних втрат не врахував
вищезазначених вимог.

Суд перевіривши розрахунок
інфляційних втрат, з урахуванням дат
погашення суми основного боргу (21.12.2012р.
та 27.12.2012р.), вважає обґрунтованим
нарахування позивачем інфляційних
втрат на суму боргу у розмірі 108598787 грн.
40 коп. за період з 01.10.2011р. по 21.12.2012р., що
складає 105445 грн. 22 коп.

Проте, нарахування інфляційних на
залишок суми несплаченого боргу в
період з 22.12.2012р. по 27.12.2012р. є
безпідставним, оскільки порушення
грошових зобов'язань на строк менше
одного місяця не тягне за собою
нарахування інфляційних втрат.

Тому позовні вимоги в частині
стягнення інфляційних втрат
підлягають частковому задоволенню на
суму 105445 грн. 22 коп.

Заперечення відповідача щодо
стягнення з нього сум 3% річних та
інфляційних через відсутність його
провини у неналежному виконанні
грошових зобов'язань внаслідок
невчасних розрахунків за отримані
послуги з теплопостачання споживачів
таких послуг перед відповідачем,
господарський суд до уваги не приймає,
оскільки прострочення договірного
грошового зобов'язання, тягне за собою
правові наслідки, встановлені
договором або законом, не зважаючи на
наявність або відсутність вини щодо
цього прострочення.

Крім того, умови спірного договору не
ставлять порядок розрахунків в
залежність від отримання відповідачем
плати за надані ним послуги з
вироблення теплової енергії кінцевим
споживачам. Суд також зазначає, що
інфляційні витрати пов'язані з
інфляційними процесами в державі і за
своєю правовою природою є компенсацією
за понесені збитки, спричинені
знеціненням грошових коштів, а 3 %
річних - платою за користування
грошовими коштами, що не були своєчасно
сплачені боржником.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін. За
змістом статей 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі статтею 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши
відповідно до статті 43 ГПК України
наявні в матеріалах справи докази та
обставини справи за своїм внутрішнім
переконанням, суд дійшов висновку, що
позивач не довів у повному обсязі
заявлену до стягнення суму, а відтак
позовні вимоги не визнаються судом
повністю обґрунтованими та підлягають
частковому задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

Керуючись ст.ст. 33, 34, 38, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" м. Київ до
Обласного комунального підприємства

"Донецьктеплокомуненерго", м. Донецьк
про стягнення 4232141 грн. 49 коп. -
задовольнити частково.

Стягнути з Обласного комунального
підприємства
"Донецьктеплокомуненерго" (83086, м.
Донецьк, вул. Донецька, 38, ) на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
кампанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, )
заборгованість у сумі 4 115 760 (чотири
мільйона сто п'ятнадцять тисяч сімсот
шістдесят ) грн. 67 коп., яка складається
з:

- 3% річних у сумі 4010315 грн. 45 коп.;

- Інфляційних втрат у сумі 105 445
грн. 22 коп.

Стягнути з Обласного комунального
підприємства
"Донецьктеплокомуненерго" (83086, м.
Донецьк, вул. Донецька, 38, ) на користь Дочірньої компанії
"Газ України" Національної акціонерної
кампанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ,
вул. Шолуденка, 1, )
судовий збір у розмірі 71070 (сімдесят
одна тисяча сімдесят) грн. 30 коп.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення прийняте у нарадчій кімнаті,
його вступну та резолютивну частини
проголошено у судовому засіданні 14
квітня 2014 року.

Повний текст рішення складено та
підписано 17 квітня 2014 року

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ у встановленому порядку.

Рішення господарського суду Донецької
області набирає законної сили за
правилами, встановленими частиною 5
статті 85 Господарського
процесуального кодексу України та може
бути оскаржене до Донецького
апеляційного господарського суду в
порядку, передбаченому розділом ХІІ
Господарського процесуального кодексу
України.

Суддя
Е.В. Зекунов