ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2014 р.
Справа № 917/290/14

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 19601)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Яромир-Агро" (вул.
Київська, буд. 4-В, с. Вікторія,
Пирятинський район, Полтавська
область, 37044)

про стягнення 41804,35 грн.

Суддя
Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Розглядається позовна заява про
стягнення 41804,35грн., у тому числі 38500,00
грн. заборгованості за товар,
поставлений згідно договору
купівлі-продажу № 17-07/13 від 17.07.2013р., 2276,25
грн. - пені, 502,81 грн. - інфляційних, 525,29
грн. - 3 % річних.

Відповідач правом на подання відзиву
згідно ст. 59 ГПК України не скористався,
заперечень по суті спору суду не надав.

Позивач зареєстрований, як фізична
особа-підприємець, що підтверджується
спеціальним витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб - підприємців від 07.04.2014р.

Відповідач зареєстрований як юридична
особа за адресою: вул. Київська, буд. 4-В,
с. Вікторія, Пирятинський район,
Полтавська область, 37044. що
підтверджується витягом з Єдиного
державного реєстру юридичних та
фізичних осіб - підприємців від 06.03.2014р
(а.с.22-24).

Про час та місце розгляду справи
сторони повідомлені належним чином, що
підтверджується розпискою позивача
від 18.03.2014р. та поштовими
повідомленнями від 24.02.2014р., від 19.03.2014р.
про вручення судових ухвал відповідачу
(а.с.15, 27, 28).

Зважаючи на те, що про час і місце
слухання справи відповідач був
повідомлений належним чином, явка
представників сторін судом
обов'язковою не визнавалася, наявні в
справі документи дають можливість
вирішити спір без присутності сторін,
тому підстави для відкладення
розгляду справи відсутні.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 10.04.2014р. судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення згідно ст. 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи, суд
встановив:

Між Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (позивачем) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Яромир-Агро" (відповідачем) був
укладений Договір купівлі-продажу №
17-07/13 від 17 липня 2013 року (надалі -
Договір; а.с.8-9).

Відповідно до п. 1.1, п. 2.1 Договору
позивач (виробник) зобов'язався
виробити та продати відповідачу
(замовнику) біопродукцію, а відповідач
зобов'язався купити біопродукцію на
умовах договору, в кількості 1100
упаковок за ціною 35,00 грн. однієї
упаковки на загальну суму 38500,00 грн.

На виконання умов Договору позивач
поставив відповідачу продукцію на
загальну суму 38500,00 грн., що
підтверджується двостороннє
підписаною видатковою накладною № 1
від 18.07.2013р. та довіреністю відповідача
на отримання товарно-матеріальних
цінностей № 209 від 18.07.2013р.( а.с.10-11).

Згідно п 3.2. Договору відповідач
зобов'язався розрахуватися за отриману
продукцію до 01.09.2013р.

В установлений Договором строк
відповідач оплатив не здійснив.

Заборгованість в сумі 38500,00 грн.
відповідачем на день подачі позову
сплачена не була.

Статтями 526, 530 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) передбачено,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, якщо у
зобов'язання встановлений строк його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на
нього, якщо договором не встановлено
інший строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві
повну ціну переданого товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.4-3, ст.33 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності;
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів в спростування
вищевикладеного, сплати боргу чи інших
заперечень по суті спору відповідач
суду не надав.

Таким чином, позовні вимоги в частині
стягнення 38500,00 грн. основного боргу є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у
разі порушення зобов'язань настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом. За ч. 1 ст. 456 ЦК
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Відповідно до п. 4.3. Договору у випадку
несвоєчасної оплати за отриману
продукцію замовник сплачує виробнику
пеню в розмірі 0,5 % від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочки.

На підставі вказаних положень
позивачем правомірно заявлено до
стягнення 2276,25 грн. пені за період з
02.09.2013р. по 14.02.2014р. Розрахунок пені
проведено з обмеженням її розміру
подвійною обліковою ставкою НБУ та в
межах строку, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК
України (правильність розрахунку
перевірено судом).

Отже, вимоги про стягнення 2276,25 грн.
пені підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних з
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

З огляду на вказану норму позивачем
правомірно заявлено до стягнення 525,29
грн. - 3 % річних за період з 02.09.2013р. - по
14.02.2014р. (правильність розрахунку
перевірена судом).

За період 02.09.2013р. - по 14.02.2014р. позивачем
нараховано 502,81 грн. інфляційних (а.с.12).

Після перевірки правильності
розрахунку судом встановлено, що сума
інфляційних за визначений позивачем
період становить 500,50 грн. (розрахунок -
в матеріалах справи). Отже, вимоги
в частині стягнення 525,29 грн. - 3 % річних
та 500,50 грн. інфляційних є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню. Вимоги про стягнення 2,31
грн. інфляційних слід відхилити як
безпідставні.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

В разі добровільного виконання
рішення суду до відкриття виконавчого
провадження відповідач не позбавлений
права звернутися до суду з заявою про
визнання наказу таким, що не підлягає
виконанню повністю або частково, на
підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В
И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Яромир-Агро" (вул.
Київська, буд. 4-В, с. Вікторія,
Пирятинський район, Полтавська
область, 37044, ідентифікаційний код 33582194)
на користь Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 19601, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) 38500грн. 00 коп. основного
боргу, 2276грн. 25коп. пені, 525грн. 29коп.
річних, 500грн. 50коп. інфляційних, 1826грн.
90коп. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано:
10.04.2014р.

Суддя
Безрук Т.М.