ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р.Справа № 922/200/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання
Алексєєвій Т.О.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства
"Талант Трейдінг" (м. Харків) до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укр-інвест" (м.
Харків) , Приватного підприємства
"Юнісофт" (м. Харків) про визнання
недійсним договору, за участю
представників сторін:

позивача - Шипілова А.Ю. (довіреність
від 14.02.14 р.),

відповідача (ТОВ "Укр-інвест") - не
з'явився,

відповідача (ПП "Юнісофт") - Сфінцицкі
Г.Т. (довіреність від 17.02.14 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить визнати недійсним
договір купівлі-продажу від 27.11.2013 р.,
укладений між ПП "Юнісофт" та ПП "Талант
Трейдінг", від імені якого на підставі
договору застави від 03.10.2013 р. діяло ТОВ
"Укр-інвест". В обґрунтування позовних
вимог позивач посилається на порушення
заставодержателем, яким є ТОВ
"Укр-інвест", порядку звернення
стягнення на предмет застави, а саме
шляхом укладення договору
купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем, що визначена за
власним вибором заставодержателя, без
проведення публічних торгів, що
передбачено ст. 591 ЦК України.

Розпорядженням керівника суду від
17.02.2014 р. призначений повторний
автоматичний розподіл справи у зв'язку
з хворобою судді Яризька В.О.

Автоматизованою системою
документообігу господарського суду
Харківської області справу призначено
для розгляду судді Ольшанченку В.І.

Відповідач (ТОВ "Укр-інвест"), у відзиві
на позов, проти позову заперечує,
посилаючись на те, що спірний договір
відповідає вимогам Закону України "Про
заставу", Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень".

Відповідач (ПП "Юнісофт"), у відзиві на
позов, проти позову заперечує,
посилаючись на дотримання при
укладенні спірного договору умов
договору, а саме пункту 1.2 Договору та
вимог Закону України "Про забезпечення
вимог кредиторів та реєстрацію
обтяжень".

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 11.03.2014 р.
розгляд справи був відкладений на 24
березня 2014 р. о 15:30 год. та задоволено
клопотання відповідача (ТОВ
"Укр-інвест") про розгляд справи за
відсутності його представника.

Позивач надав клопотання, в якому
вказав, що надає для долучення до
матеріалів справи витребувані
документи.

Дослідивши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
позивача та відповідача (ПП "Юнісофт"),
суд встановив наступне.

03.10.2013 р. між ТОВ "Укр-інвест" (кредитор) і
ПП "Талант Трейдінг" (боржник) був
укладений договір про новацію
зобов'язань за простими векселями
(надалі - основний договір).

В пункті 1 додаткової угоди до
основного договору сторони змінили
загальну суму за простими векселями та
виклали пункт 4 основного договору у
наступній редакції: "4. замість
здійснення платежів кредитору за
простими векселями боржник повинен
сплатити кредитору 42809260,06 грн. в такому
порядку:

4.1. 6270044,82 грн. в термін до 14 жовтня 2013 р.

4.2. 36539215,24 грн. в термін до 14 жовтня 2014 р.
(виключно у випадку, якщо боржник
належним чином сплатить 6270044,82 грн. в
термін, який зазначено у п. 4.1
договору).".

Також, 03 жовтня 2013 р. між ПП "Талант
Трейдінг" (заставодавець) і ТОВ "
Укр-інвест" (заставодержатель) був
укладений договір застави товарів
(надалі - договір застави), за яким
заставодавець передає в заставу
заставодержателю в забезпечення
виконання зобов'язань заставодавця
перед заставодержателем зазначені в
додатку №1 до цього договору товари
(надалі - предмет застави).

В силу цього заставодержатель має
право в разі невиконання або
неналежного виконання заставодавцем
зобов'язань, забезпечених заставою, а
також при настанні інших умов,
передбачених договором або чинним
законодавством України, одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмету застави переважно перед
іншими кредиторами заставодавця у
порядку, встановленому законодавством
України та цим договором.

Відповідно до п. 1.2 договору застави
загальна вартість предмету застави за
домовленістю сторін становить 33833073,71
грн.

Згідно з п. 1.3 договору застави суть
забезпечених заставою зобов'язань
(основне зобов'язання): зобов'язання
заставодавця сплатити
заставодержателю 46819566,58 грн. за
договором б/н від 03 жовтня 2013 р. про
новацію зобов'язань за простими
векселями.

Додатковою угодою від 04.10.2013 р. до
договору від 03.10.2013 р. застави товарів
сторони виклали пункт 1.2 статті 1
основного договору в такій редакції:
загальна вартість предмету застави за
домовленістю сторін становить 33833073,71
грн., в тому числі ПДВ 20% - 5638845,62 грн.

Також, в даній додатковій угоді сторони
виклали п. 1.3 статті 1 основного
договору у наступній редакції: суть
забезпечених заставою зобов'язань
(основне зобов'язання): зобов'язання
заставодавця сплатити
заставодержателю 42809260,06 грн. за
договором б/н від 03 жовтня 2013 р. про
новацію зобов'язань за простими
векселями.

Крім того, у зазначеній додатковій
угоді вказано: "В пункті 6 основного
договору встановлено, що у випадку
невиконання або неналежного виконання
заставодавцем обов'язку щодо сплати
6270044,82 грн. в термін, який зазначено в п.
4.1 основного договору, строк сплати
всієї суми за основним договором
(42809260,06 грн.) є таким, що настав в термін,
який встановлено в п. 4.1 основного
договору.

В цьому випадку з наступного дня після
настання терміну, який встановлено а п.
4.1 основного договору, заставодавець є
таким, що прострочив виконання
зобов'язання за основним договором в
повній сумі (42809260,06 грн. за вирахуванням
фактично сплачених коштів, якщо така
оплата була здійснена), а
заставодержатель має право в судовому
або позасудовому порядку звернути
стягнення на предмет застави для
задоволення за його рахунок вимоги за
основним договором в повній сумі, а
також вживати будь-яких інших заходів
для задоволення своєї вимоги до
заставодавця.".

Згідно з умовами договору застави
заставодавець передав в заставу
заставодержателю в забезпечення
виконання зобов'язань заставодавця
перед заставодержателем товари, що
підтверджується підписами
уповноважених представників сторін в
додатку №1 до договору застави.

Підпунктом 4.2.3 пункту 4.2 статті 4
договору застави передбачені умови
здійснення позасудового способу
звернення стягнення, а саме - продаж
заставодержателем (ТОВ "Укр-інвест")
предмета застави шляхом укладення
договору купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем, яка визначається за
власним вибором заставодержателя, без
проведення публічних торгів.

Зобов'язання за договором новації від
03.10.2013 р. в строк до 14.10.2013 р. боржник не
виконав, внаслідок чого строк сплати
боржником суми боргу настав 14.10.2013 р., а
заставодержатель (ТОВ "Укр-інвест")
набув право звернути стягнення на
предмет застави.

Частиною першою статті 26 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень"
передбачено, що обтяжувач має право на
власний розсуд обрати у якості одного
із позасудових способів звернення
стягнення на предмет
забезпечувального обтяження продаж
обтяжувачем предмета
забезпечувального обтяження шляхом
укладення договору купівлі-продажу з
іншою особою-покупцем або на публічних
торгах. Умови здійснення такого
позасудового способу звернення
стягнення визначено статтями 27, 28, 30
зазначеного закону.

На підставі вимог статті 27 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень" ТОВ
"Укр-інвест" надіслало боржнику
(позивачу) письмове повідомлення від
15.10.2013 р. про порушення забезпеченого
обтяженням зобов'язання, в якому було
визначено позасудовий спосіб
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, який має
намір застосувати обтяжувач: продаж
заставодержателем предмета застави
шляхом укладення договору
купівлі-продажу з іншою
особою-покупцем, яка визначається за
власним вибором заставодержателя, без
проведення публічних торгів.

В повідомленні було визначено всі
відомості згідно із статтею 27 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень": 1)
зміст порушення, вчиненого боржником; 2)
загальний розмір не виконаної
боржником забезпеченої обтяженням
вимоги; 3) опис предмета
забезпечувального обтяження; 4)
посилання на право іншого обтяжувача,
на користь якого встановлено
зареєстроване обтяження, виконати
порушене зобов'язання боржника до
моменту реалізації предмета обтяження
або до переходу права власності на
нього обтяжувачу (відсутні); 5)
визначення позасудового способу
звернення стягнення на предмет
забезпечувального обтяження, який має
намір застосувати обтяжувач; 6) вимогу
до боржника виконати порушене
зобов'язання протягом 30 днів з моменту
реєстрації в Державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження.

16.10.2013 р. було зареєстровано в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна звернення стягнення на предмет
застави, що підтверджується
відповідним витягом за №43595439.

Боржник не виконав порушене
зобов'язання протягом 30 днів з моменту
реєстрації в Державному реєстрі
обтяжень рухомого майна відомостей про
звернення стягнення на предмет
застави.

Відповідно до ч. 5 ст. 30 Закону України
"Про забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" договір
купівлі-продажу предмета
забезпечувального обтяження
укладається обтяжувачем від імені
боржника і є правовою підставою для
набуття покупцем цього предмета права
власності на відповідне рухоме майно.
Покупець предмета забезпечувального
обтяження набуває право власності на
відповідне рухоме майно без будь-яких
забезпечувальних та публічних
обтяжень, а також інших договірних
обтяжень з нижчим пріоритетом.

27.11.2013 р. ТОВ "Укр-інвест" від імені
боржника (ПП "Талант Трейдінг") був
укладений договір купівлі-продажу з ПП
"Юнісофт", за яким було здійснено продаж
предмета застави третій особі, а саме
ПП "Юнісофт", на умовах, визначених
вищевказаним договором застави.

На підставі ч. 6 ст. 30 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень" 09 грудня 2013 р. ТОВ
"Укр-інвест" було надіслано боржнику
письмовий звіт про вищевказаний
продаж.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За приписом ст. 6 ЦК України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України унормовано, що
зміст правочину не може суперечити
цьому Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним.

Також ч. 1 ст. 207 ГК України встановлює,
що судом може бути визнане недійсним
повністю або частково господарське
зобов'язання, яке не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності). Отже, угода може
бути визнана недійсною лише з підстав і
з наслідками, передбаченими законом.

Посилання позивача на те, що звернення
стягнення на предмет застави було
проведено без проведення публічних
торгів, що порушує встановлену законом
процедуру реалізації заставленого
майна, суд вважає безпідставним,
оскільки таке припущення позивача
спростовується вимогами наведених
норм чинного законодавства та умовами
договору застави, що було укладено
сторонами.

Отже процедура реалізації
заставленого майна, визначена Законом
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень", при
укладенні спірного договору
купівлі-продажу порушена не була.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень та подати
відповідні докази.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає,
що позивачем не доведено наявність
обставин, зазначених в ст.ст. 203, 215 ЦК
України, з якими закон пов'язує
визнання правочину недійсним.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги необґрунтованими, недоведеними
та не підлягаючими задоволенню в
повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 193, 207 ГК України, ст.ст.
6, 203, 215, 638 ЦК України, ст.ст. 33-35, 43, 49, 82-85
ГПК України,

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 28.03.2014 р.

Суддя В.І. Ольшанченко