м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 5011-19/18998-2012 03.04.14

Господарський суд міста Києва колегією
суддів у складі головуючого судді
Головіної К.І., суддів Літвінової
М.Є., Мудрого С.М., при секретарі
судового засідання Крапивній А.М.,
розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Вінницького
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави в особі ДК "Укроборонпром",
Державного підприємства "45
експериментальний механічний завод"

до Публічного акціонерного товариства
"Універсал Банк", Приватного
підприємства "БНВ-Електро"

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_1

про визнання недійсним договору
іпотеки реєстраційний № 2659 від 27.09.2007 р.

за участю представників:

прокурор Пушкарьов О.Г. - наказ
№ 62 о/с від 03.09.2013р.

від позивача 1: від позивача 2:Шевченко
Б.В. - представник за довіреністю №
Д-787/2013 від 12.06.2013р. Футєй В.І. -
представник за довіреністю б/н від
18.10.2013 р. від відповідача 1: від
відповідача 2: від третьої
особи:Сімонова Є.О. - представник за
довіреністю № 18, 19 від 09.01.2014р. не
з'явився не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До господарського суду м. Києва
звернувся Вінницький прокурор з
нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі ДК "Укроборонпром" (позивач- 1),
Державного підприємства "45
експериментальний механічний завод"
(позивач- 1) до Публічного акціонерного
товариства "Універсал Банк"
(відповідач- 1), Приватного підприємства
"БНВ-Електро" (відповідач- 2), за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - ОСОБА_1 про
визнання недійсним договору іпотеки
від 27.09.2007 р., що зареєстрований
приватним нотаріусом ОСОБА_5 за № 2657
(далі - договір іпотеки № 2657).

В обґрунтування позовних вимог
прокурор, посилаючись на ст. 121
Конституції України, ст.ст. 20, 36-1 Закону
України "Про прокуратуру", вказує, що
відповідач-2 незаконно передав банку
(відповідачу-1) в забезпечення
кредитного договору № 15/04/998к-09 від
24.09.2007 р. нерухоме майно, що належить
державі, а саме: склад цеху № 4 літерою
№ 4 загальною площею 7 031, 1 кв.м., гараж
електричного транспорту літерою № 3
загальною площею 992,1 кв.м., що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1, за
договором іпотеки (майнової поруки) від
27.09.2007 р. № 2657, укладеного між
відповідачем- 1 та відповідачем-2.

Вказане державне майно вибуло з
власності держави поза її волею на
підставі незаконного та у подальшому
скасованого судового рішення. Так,
рішенням господарського суду
Вінницької області від 17.06.2008 у справі
№ 6/17-08, яке набрало законної сили, майно
ДП "45 експериментальний механічний
завод" повернуто у власність держави, а
перехід права власності на це майно
визнано незаконним.

Оскільки відповідач-2 - ПП "БНВ-Електро"
не був законним власником нерухомого
майна за спірним договором, то й
договір іпотеки (майнової поруки) від
27.09.2007 р. № 2657 суперечить
вимогам глави 58 ЦК України та підлягає
визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст.
203, ст. 215 ЦК України.

У позові прокурор просив суд визнати
недійсним договір іпотеки (майнової
поруки) № 2657, укладений 27.09.2007 р. між
відповідачем- 1 та відповідачем- 2.

Провадження у справі за вказаними
вимогами порушено ухвалою
господарського суду міста Києва від
26.12.2012 р. (суддя Шаптала Є.Ю.).

02.10.2013 р. ухвалою господарського суду
міста Києва вказану справу прийнято до
провадження суддею Головіною К.І.

До початку розгляду справи по суті, на
підставі ст. 22 ГПК України, позивач-1
подав заяву про зміну предмету позову,
відповідно до якої просив суд визнати
недійсним договір іпотеки (майнової
поруки) від 27.09.2007 р., укладений між
відповідачем- 1 та відповідачем- 2, що
був зареєстрований приватним
нотаріусом ОСОБА_5 за № 2659 (далі -
договір іпотеки № 2659), оскільки
прокурор, заявляючи позов, помилково
вказав договір іпотеки від 27.09.2007 р.,
зареєстрований за № 2657.

У судовому засіданні прокурор та
представники позивачів підтримали та
обґрунтували змінені позовні вимоги,
вважали, що договір іпотеки (майнової
поруки) від 27.09.2007 р. № 2659
суперечить цивільному законодавству з
підстав, зазначених у позові, просили
позов задовольнити.

Присутній в судовому засіданні
представник відповідача-1 - ПАТ
"Універсал Банк" проти позову
заперечив, вказав, що права особи, яка
вважає себе власником майна, не
підлягають захисту шляхом задоволення
позову про визнання недійсною угоди із
застосуванням правового механізму,
встановленого ст. 216 ЦК України. Крім
того, зазначив, що позовна заява
підлягає залишенню без розгляду на
підставі п. 5 ст. 81 ГПК України, оскільки
прокурор та позивачі не надали
витребуваний судом оригінал договору
іпотеки (майнової поруки) від 27.09.2007 р. №
2659.

Представник відповідача-2 - ПП
"БНВ-Електро" та третя особа - ОСОБА_1 в
судове засідання не з'явилися, належним
чином були повідомлені про дату, час та
місце розгляду справи. Позиція
відповідача - 2 та третьої особи з
приводу заявленого позову суду
невідома.

Суд, заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, встановив
наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
№ 1221 від 29.12.2010 р. утворений Державний
концерн "Укрооборонпром" із включенням
до його складу державних підприємств.

Відповідно до Закону України "Про
особливості управління об'єктами
державної власності в
оборонно-промисловому комплексі" до
вказаних об'єктів належить майно
державних підприємств
оборонно-промислового комплексу, які
входять до складу Державного концерну
"Укрооборонпром".

Постановою Кабінету Міністрів № 993 від
31.08.2011 р. Державному концерну
"Укрооборонпром" делеговано окремі
повноваження щодо управління об'єктами
державної власності. Відповідно до
цієї ж постанови та статуту Державного
концерну "Укрооборонпром" до його
складу входить ДП "45 експериментальний
механічний завод", який є учасником
концерну та не перебуває в управлінні
органів виконавчої влади.

Отже, Державний концерн
"Укрооборонпром" є уповноваженим
суб'єктом, якому надано окремі владні
повноваження з управління об'єктами
державної власності в
оборонно-промисловому комплексі, до
яких, зокрема, належить майно ДП "45
експериментального механічного
заводу".

Відповідно до ст. 121 Конституції
України на прокуратуру України
покладено представництво інтересів
громадянина або держави в суді у
випадках, визначених законом. Статтею
36-1 Закону України "Про прокуратуру"
передбачено, що представництво
прокуратурою інтересів громадянина
або держави в суді полягає у здійсненні
прокурорами від імені держави
процесуальних та інших дій,
спрямованих на захист у суді інтересів
громадянина або держави у випадках,
передбачених законом.

Отже, підставою представництва в даній
справі прокурором інтересів позивачів
є наявність порушень або загрози
порушень економічних, політичних та
інших державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчиняються у відносинах між ними або з
державою, у зв'язку чим прокурор
звернувся до господарського суду.

Розглядаючи справу по суті, суд
встановив, що 24.09.2007 р. між ВАТ
"Універсал Банк", правонаступником
якого є Публічне акціонерне товариство
"Банк Універсальний" (банк) та ОСОБА_1
(позичальник) був укладений кредитний
договір № 15/04/988к-07 (кредитний договір),
відповідно до якого банк надає
позичальнику грошові кошти (кредит) у
тимчасове платне користування на
наступних умовах: сума кредиту - 252 500,00
грн., термін кредиту - 132 місяці, дата
погашення кредиту - 23.09.2018 р., процентна
ставка - 17,45 % річних.

У якості забезпечення виконання
зобов'язань за вищевказаним кредитним
договором 24.09.2007 р. між Відкритим
акціонерним товариством "Банк
Універсальний", правонаступником якого
є Публічне акціонерне товариство "Банк
Універсальний" (заставодержатель) та
Приватним підприємством "БНВ-Електро"
(іпотекодавець) був укладений договір
іпотеки (майнової поруки), що
зареєстрований приватним нотаріусом
ОСОБА_5 за № 2659.

Згідно з п. 1.2.1 вказаного договору
іпотеки в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
15/04/988к-07 від 24.09.2007 р. іпотекодавець (ПП
"БНВ-Електро") надав в іпотеку належні
йому будівлі: склад цеху № 4 літерою № 4
загальною площею 7031,1 кв.м., гаражу
електричного транспорту літерою № 3
загальною площею 992,1 кв.м.,
місцезнаходження яких є: АДРЕСА_1.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю
на підставі рішення постійно діючого
третейського суду при товарній біржі
"Товарна Універсальна Біржа "САЛЬДО"
Вінницької області, зареєстрованого
Комунальним підприємством "Вінницьке
обласне об'єднання бюро технічної
інвентаризації" 10 вересня 2007 р., справа
№ 001-10/09-07 М, за реєстровим номером № 905,
в реєстровій книзі № 17.

Відповідно до п. 1.3 договору іпотеки
балансова вартість предмета іпотеки
відповідно до довідки-характеристики,
виданої КП "ВООБТІ", становила 3 131 851,00
грн., сторони оцінили предмет іпотеки
на час укладення договору у 12 000 000, 00
грн. Предмет іпотеки залишається у
володінні (користуванні) іпотекодавця
на строк дії цього договору (п. 1.4).

Згідно з п. 6.3 договору іпотеки цей
договір діє до повного виконання
зобов'язань за кредитним договором.

Разом з тим в судовому засіданні
встановлено, що вищевказане майно
належало позивачу-2 - Державному
підприємству "45
експериментально-механічний завод",
однак, постановою Замостянського
районного суду м. Вінниці від 27.06.2007 р. у
справі № 2-а-3593 за позовом ОСОБА_6 до
Регіонального відділення Фонду
державного майна України та ДП МО
України "45 експериментально-механічний
завод" визнано неправомірною відмову
РВ Фонду ДМУ у Вінницькій області в
передачі на приватизацію орендованого
майна, визнано право власності на
вказане майно за ТОВ
"Енергоінтеграція-Україна" та
зобов'язано органи БТІ здійснити
державну реєстрацію права власності на
придбане майно.

29.08.2007 р. Ленінський районний суд м.
Вінниці, розглянувши цивільну справу
за позовом ОСОБА_7 до ТОВ
"Енергоінтеграція-Україна" про
витребування майна з незаконного
володіння та стягнення заборгованості,
затвердив мирову угоду від
09.08.2007 р., укладену між директором
Виробничо-комерційного підприємства
"Мотор" ЛТД, ОСОБА_7 та ТОВ
"Енергоінтеграція-Україна", за умовами
якої останнє в рахунок погашення
заборгованості передало у власність
Виробничо-комерційному підприємству
"Мотор" ЛТД, окрім іншого, вищевказане
майно ДП МО "45
експериментально-механічний завод".

Далі, 10.09.2007 р. Постійно діючий
третейський суд при Товарній біржі
"Товарна універсальна біржа "Сальдо"
затвердив мирову угоду, відповідно до
якої Виробничо-комерційне
підприємство "Мотор" ЛТД в рахунок
погашення заборгованості передало у
власність ПП "БНВ-Електро" будівлі
складу № 4 літерою № 4 загальною площею
7031,1 кв.м., гаражу електричного
транспорту літерою № 3 загальною
площею 992,1 кв.м., розташованих за
адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Замостянського районного
суду м. Вінниці від 18.10.2007 р., яке набрало
законної сили, рішення цього ж суду у
справі № 2-а-3593 від 27.06.2007 р.,про яке
зазначалось раніше, було скасоване за
нововиявленими обставинами та у
задоволенні позову ОСОБА_6 до
Регіонального відділення Фонду
державного майна України у Вінницькій
області, ДП МО "45
експериментально-механічний завод" про
визнання відмови в передачі на
приватизацію протиправною, визнання
права власності та зобов'язання
вчинити певні дії відмовлено.

Вказані обставини були встановлені
рішенням господарського суду
Вінницької області від 17.06.2008 р. у
справі № 6/17-08 за позовом Першого
заступника прокурора Вінницької
області в інтересах держави в особі
Міністерства оборони України до ПП
"БНВ-Електро", за участю третьої особи -
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Вінницькій
області про усунення перешкод в
користуванні майном.

Вказаним рішенням повернуто державі в
особі Міністерства оборони України
спірне майно, а саме: будівлю складу № 4
літ. № 4 загальною площею 7031,1 кв.м.,
гаражу електричного транспорту
літерою № 3 загальною площею 992,1 кв.м.,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та
право власності на нього визнано за
державою в особі МО України.

Так само вищевказані факти встановлені
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25.01.2012 р. у
справі № 37/229.

Згідно з ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Таким чином, перехід права власності на
будівлі складу за літ. № 4 загальною
площею 7031,1 кв.м., гаражу електричного
транспорту за літерою № 3 загальною
площею 992,1 кв.м.,
розташованих за адресою: АДРЕСА_1, на
користь ТОВ "Енергоінтеграція-Україна",
ВКП "Мотор" ЛТД, ПП "БНВ-Електро" визнано
незаконним та ці обставини доказуванню
в даній справі не підлягають.

Як вбачається з пояснень позивачів, а
також матеріалів справи, на виконання
рішення господарського суду
Вінницької області від 17.06.2008 р. у
справі № 6/17-08 Комунальним
підприємством "Вінницьке обласне
об'єднане бюро технічної
інвентаризації" 15.09.2008 р. видано
реєстраційне посвідчення на вказані
об'єкти нерухомого майна та право
власності на них зареєстровано за
Державою в особі Міністерства оборони
України.

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам.

Положеннями ст. 1 Закону України "Про
іпотеку" передбачено, що іпотека - це
вид забезпечення виконання
зобов'язання нерухомим майном, що
залишається у володінні і користуванні
іпотекодавця, згідно з яким
іпотекодержатель має право в разі
невиконання боржником забезпеченого
іпотекою зобов'язання одержати
задоволення своїх вимог за рахунок
предмета іпотеки переважно перед
іншими кредиторами цього боржника у
порядку, встановленому цим законом.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону
іпотека виникає на підставі договору,
закону або рішення суду. До іпотеки, яка
виникає на підставі закону або рішення
суду, застосовуються правила щодо
іпотеки, яка виникає на підставі
договору, якщо інше не встановлено
законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону
України "Про іпотеку" предметом іпотеки
можуть бути один або декілька об'єктів
нерухомого майна за таких умов,
зокрема: нерухоме майно належить
іпотекодавцю на праві власності або на
праві господарського відання, якщо
іпотекодавцем є державне або
комунальне підприємство, установа чи
організація.

Натомість, судом встановлено, що
договір іпотеки (майнової поруки) від
27.09.2007 за реєстровим номером № 2659,
укладений між ПАТ "Банк Універсальний"
та ПАТ "БНВ-Електро", суперечить
зазначеним нормам закону, оскільки ПП
"БНВ-Електро" не було власником
предмету іпотеки, передбаченого
спірним договором іпотеки.

Як вже зазначалось, згідно із п. 1.1
статуту державного підприємства
Міністерства оборони України "45
експериментальний механічний завод"
вказане підприємство засноване на
державній власності і підпорядковане
Міністерству оборони України.

Відповідно до п. 4.2 статуту майно
підприємства перебуває у державній
власності і закріплюється за ним на
праві господарського відання.
Здійснюючи право господарського
відання, підприємство володіє,
користується і розпоряджається
зазначеним майном з обмеженням
правомочності розпорядження щодо
основних фондів та інших видів майна за
згодою уповноваженого органу
управління у випадках, передбачених
законодавством України.

Докази того, що позивачі у справі
надали дозвіл передати ПП "БНВ-Електро"
за договором іпотеки (майнової поруки)
від 27.09.2007 № 2659 нерухоме майно і право
власності на це майно, відсутні.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Отже, оскільки ПП "БНВ-Електро" не мало
права власності на вищевказане
нерухоме майно, діяло від власного
імені та не мало в силу закону права на
розпорядження цим майном, зазначений
договір іпотеки (майнової поруки) від
27.09.2007 р. № 2659 підлягає визнанню
недійсним з підстав, встановлених ч. 1
ст. 203, ст. 215 ЦК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає,
що наявні у справі матеріали свідчать
про обґрунтованість вимог прокурора в
інтересах позивачів, права яких були
порушені спірним договором, у зв'язку з
чим позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Щодо тверджень відповідача-1 про те, що
оскаржувати вищевказаний договір у
позивача немає підстав, оскільки він не
є стороною угоди, суд зазначає, що
відповідно до положень Цивільного
кодексу України вимагати в судовому
порядку визнання правочину недійсним
можуть як учасники цього правочину, так
і інші заінтересовані особи, якщо
вчиненням такого правочину порушено їх
право.

Щодо доводів відповідача-1 про
наявність підстав для залишення позову
без розгляду, оскільки позивачі не
надали в судове засідання оригінал
спірного договору, який витребовувався
судом, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
прокурор з позивачами за попередніми
позовними вимогами просили визнати
недійсним договір іпотеки за
реєстровим № 2657, у зв'язку з чим суд
зобов'язав їх надати цей договір. Однак,
після того, як з'ясувалось, що фактично
оскаржується договір іпотеки за
реєстровим № 2659, позивачі заявили про
зміну позовних вимог, а саме - визнання
недійсним договору іпотеки (майнової
поруки) від 27.09.2007 р. № 2659, а тому
суд вважав за доцільне витребувати цей
договір у сторін - ПАТ "Банк
Універсальний" (разом із кредитною
справою) та ПП "БНВ-Електро", у зв'язку з
чим вказаний договір у позивачів не
витребовувався.

На вимогу суду копія договору іпотеки
за реєстровим № 2659 була надана
представником банку із зазначенням
того, що всі документи кредитної справи
ОСОБА_1, зокрема, й спірний договір, були
вилучені правоохоронними органами у
зв'язку з порушенням кримінальної
справи, про що також свідчать наявні у
справі листи Управління МВС України у
Вінницькій області, Вінницького
відділення науково-дослідного
інституту експертиз, приватного
нотаріуса Вінницького міського
нотаріального округу ОСОБА_5

Дослідивши надану відповідачем-1 копію
договору іпотеки (майнової поруки) від
27.09.2007 р. № 2659, у колегії суддів не
виникло сумнівів щодо недостовірності
або підробки вказаного документу, при
цьому сторони у справі не заперечували
проти факту укладення вказаного
договору.

За таких обставин суд прийшов до
висновку, що підстав для задоволення
заяви відповідача-1 про залишення
позову без розгляду у справі немає.

Вирішуючи питання про суму судового
збору, суд приймає до уваги, положення
п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий
збір", відповідно до якого органи
прокуратури звільняються від сплати
судового збору.

Частиною 3 ст. 49 ГПК України
встановлено, що судовий збір, від
сплати якого позивач у встановленому
порядку звільнений, стягується з
відповідача в доход бюджету
пропорційно розміру задоволених вимог,
якщо відповідач не звільнений від
сплати судового збору.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 вищевказаного Закону
судовий збір справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява подається до суду, - у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі. Ставки
судового збору встановлюються у таких
розмірах: за подання до господарського
суду позовної заяви майнового
характеру - 2 відсотки ціни позову, але
не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат,
немайнового характеру - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про
Державний бюджет України на 2012 рік" від
22.12.2011 р. на час подання позову (станом
на 01.12.2012 р.) мінімальна заробітна плата
у місячному розмірі становила 1 134,00 грн.

Оскільки відповідачі у справі від
сплати судового збору не звільненні, а
позовні вимоги задоволені до кожного з
них, судові витрати у вигляді судового
збору в сумі 1 134,00 грн. покладаються на
відповідачів у солідарному порядку.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 32-35, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Вінницького прокурору з нагляду
за додержанням законів у воєнній сфері
в інтересах держави в особі ДК
"Укроборонпром", Державного
підприємства "45 експериментальний
механічний завод" до Публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк", Приватного підприємства
"БНВ-Електро" за участю третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача -
ОСОБА_1 про визнання недійсним договору
іпотеки задовольнити.

Визнати недійсним договір іпотеки
(майнової поруки) від 27.09.2007 р.,
укладений між Публічним акціонерним
товариством "Універсал Банк" (04114, м.
Київ, вул. Автозаводська, 54/19,
ідентифікаційний код 21133352) та
Приватним підприємством "БНВ-Електро"
(18000, м. Черкаси, вул. Героїв Сталінграду,
34, ідентифікаційний код 31680003),
посвідчений приватним нотаріусом
Вінницького міського нотаріального
округу ОСОБА_5 за реєстровим номером 2659.

Стягнути солідарно з Публічного
акціонерного товариства "Універсал
Банк" (04114, м. Київ, вул.
Автозаводська, 54/19, ідентифікаційний
код 21133352) та Приватного підприємства
"БНВ-Електро" (18000, м. Черкаси, вул. Героїв
Сталінграду, 34, ідентифікаційний код
31680003) до Держаного бюджету України
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1 134 (одна тисяча сто тридцять
чотири) грн. 00 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та
проголошено його вступну та
резолютивну частини в судовому
засіданні 3 квітня 2014 року.

Повний текст рішення підписаний 8
квітня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Київського
апеляційного господарського суду
через господарський суд міста Києва
шляхом подачі апеляційної скарги в
10-денний строк з дня підписання повного
тексту рішення.

Головуючий суддя
К.І. Головіна

Судді
М.Є. Літвінова

С.М. Мудрий