м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2058/14 03.04.14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс-Медіа»

До Комунального
підприємства «Київський
метрополітен»

Про визнання неправомірними
дії, зобов'язання відновити становище,
яке

існувало до порушення та
стягнення 42 200,00 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

Від позивача Коломієць Т.М. - по
дов. № 02 від 18.02.2014

Від відповідача Загоровська Н.В. - по
дов. № 5-Н від 02.01.2014

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Транс-Медіа» до Комунального
підприємства «Київський метрополітен»
про

- визнання неправомірними дії
Комунального підприємства «Київський
метрополітен» щодо припинення
електропостачання відео-інформаційної
системи Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс-Медіа» в
вагонах Київського метрополітену та
зобов'язати Комунальне підприємство
«Київський метрополітен» відновити
становище, яке існувало до порушення
шляхом забезпечення
електропостачанням
відео-інформаційної системи
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс-Медіа» в
вагонах Київського метрополітену;

- про стягнення з Комунального
підприємства «Київський метрополітен»
42 200,00 грн. збитків у вигляді упущеної
вигоди.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.02.2014 порушено провадження у
справі № 910/2058/14 та призначено справу
до розгляду на 06.03.2014.

Відповідач у поданому 04.03.2014 до відділу
діловодства суду відзиві проти позову
заперечує та зазначає наступне. Згідно
з підпунктом 3.1.1. п. 3.1. розділу 11 Порядку
розміщення реклами в м. Києві,
затвердженого рішенням Київської
міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 (далі -
Порядок), договір з розповсюджувачем
реклами на право тимчасового
користування місцем(-ями) для
розміщення рекламного(-их) засобу(-ів),
що неребуває(-ють) у комунальній
власності територіальної громади
міста Києва укладає КП «Київреклама».
04.02.2014 між відповідачем та КП
«Київреклама» було укладено договір №
08/02/13 про відступлення права вимоги за
договором № 80-Упр(ДП)-03 від 06.06.2003,
укладеного між позивачем та
відповідачем. Згідно з пп. 2.1.2. п. 2.1.
розділу II Порядку контроль за
дотриманням вимог цього Порядку щодо
розміщення зовнішньої реклами
здійснює Дозвільний орган, який також
вимагає усунення виявлених порушень.
Пунктом 1.3. розділу 1 Порядку визначено,
що дозвільним органом є Департамент
суспільних комунікацій виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації). Пунктом 12.4. розділу III
Порядку встановлено, що на підставі
наказу дозвільного органу
здійснюється демонтаж спеціальних
конструкцій. У випадку необхідності
демонтажу спеціальних конструкцій
дозвільний орган складає перелік
спеціальних конструкцій, що підлягають
демонтажу, на підставі інформації,
наданої КГІ «Київреклама» та/або
балансоутримувачами. У разі
необхідності демонтажу дозвільний
орган складає перелік спеціальних
конструкцій, що підлягають демонтажу,
затверджує його наказом та направляє
до балансоутримувача для забезпечення
його виконання. 18.11.2013 Департаментом
суспільних комунікацій було видано
наказ № 296 «Про перелік спеціальних
конструкцій, які підлягають демонтажу»
та направлено цей наказ до КП
«Київський метрополітен» для
виконання. Відповідачем було складено
графіки демонтажу відео-інформаційної
системи позивача та відключено засоби
від системи електроживлення.
Відключення рекламних засобів
позивача є одним із етапів комплексу
заходів демонтажу спеціальних
конструкцій та здійснений
відповідачем на виконання наказу
Дозвільного органу. Стосовно вимоги
про стягнення збитків зазначає, що
відсутні всі ознаки необхідні для
відшкодування збитків, зокрема
відсутні протиправна поведінка та вина
відповідача, а також позивачем не
доведено суму збитків (не отриманого
доходу).

Відповідачем 05.03.2014 до відділу
діловодства суду подано клопотання про
залучення до участі у справі третьою
особою, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача Департамент суспільних
комунікацій виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації).

Позивач в судовому засіданні 06.03.2014
проти задоволення клопотання
відповідача заперечував.

Суд розглянувши в судовому засіданні
06.03.2014 дане клопотання відмовив в його
задоволенні з огляду на наступне

Відповідно до ст. 27 Господарського
процесуального кодексу України треті
особи, які не заявляють самостійних
вимог на предмет спору, можуть вступити
у справу на стороні позивача або
відповідача до прийняття рішення
господарським судом, якщо рішення з
господарського спору може вплинути на
їх права або обов'язки щодо однієї з
сторін. Їх може бути залучено до участі
у справі також за клопотанням сторін,
прокурора або ініціативи
господарського суду.

Така третя особа виступає в процесі на
стороні позивача або відповідача - у
залежності від того, з ким із них у неї
існують (або існували) певні правові
відносини.

Що ж до наявності юридичного інтересу у
третьої особи, то у вирішенні
відповідного питання суд має
з'ясовувати, чи буде у зв'язку з
прийняттям судового рішення з даної
справи таку особу наділено новими
правами чи покладено на неї нові
обов'язки, або змінено її наявні права
та/або обов'язки, або позбавлено певних
прав та/або обов'язків у майбутньому (ч.
5 п. 1.6. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Отже, третя особа без самостійних
вимог, має знаходитися з однією зі
сторін у матеріальних правовідносинах,
які в результаті прийняття судом
рішення у справі зазнають певних змін.

Суд дійшов висновку, що прийняття
рішення з даного господарського спору,
не може вплинути на права або обов'язки
Департаменту суспільних комунікацій
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) щодо відповідача, тому
відсутні підстави для залучення його
до участі у справі третьою особою, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача.

Позивач в судовому засіданні 06.03.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судовому засіданні 06.03.2014
проти задоволення позовних вимог
заперечував.

В судовому засіданні 06.03.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 20.03.2014.

Відповідачем 18.03.2014 до відділу
діловодства суду подано додаткові
пояснення до відзиву, в яких зазначає,
що наказ було видано з урахуванням п.
11.2. Положення, яким передбачено, що
демонтаж здійснюється у разі наявності
заборгованості розповсюджувача
реклами по сплаті коштів відповідно до
умов договору перед КП «Київреклама»
більше ніж за два місяці. КП
«Київреклама» було надано відповідачу
для відома вимогу № 133511/К від 07.11.2013 на
ім'я керівника ТОВ «Транс-Медіа» щодо
погашення заборгованості. На виконання
наказу у період з 29.01.2014 по 30.01.2014
відповідачем було демонтовано
монітори відео-інформаційних систем у
вагонах №№ 5112, 5333, 3382, 3384, 5276, 3681, 3685
(електродепо «Дарниця»), №№ 9262, 9263, 9651,
9652, 9994, 9254, 9636 (електродепо «Оболонь»),
№№ 10219, 0601, 0596, 0605, 0211, 0621, 11336, 11437, 0207, 0619
(електродепо «Харківське»), про що
складено відповідні акти. 03.02.2014
Департаментом суспільних комунікацій
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) було видано наказ № 35
«Про зупинення дії наказу Департаменту
суспільних комунікацій від 18.11.2013 № 296
«Про перелік спеціальних конструкцій,
що підлягають демонтажу», в зв'язку з
чим подальший демонтаж
відео-інформаційних систем позивача
було зупинено.

Позивачем 20.03.2014 подано до відділу
діловодства суду додаткові пояснення,
в яких позивач просить стягнути з
відповідача 42 200,00 грн. збитків у
вигляді понесених витрат по сплаті за
оренду комерційного ефірного часу.

Судом відмовлено в прийняті до
розгляду вказаної заяви позивача з
огляду на наступне

Відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог. До початку
розгляду господарським судом справи по
суті позивач має право змінити предмет
або підставу позову шляхом подання
письмової заяви.

Підстава позову - це фактичні
обставини, на яких ґрунтується вимога
позивача.

З поданої заяви (пояснень) вбачається,
що позивачем змінено підставу позову.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що позивач може
реалізувати своє право на звернення до
суду із заявою про зміну предмету або
підстави позову лише до початку
розгляду судом справи по суті.

Проте, як вбачається з матеріалів
справи - протоколу судового засідання
від 06.03.2014, суд в судовому засіданні вже
заслухав позовні вимоги позивача та
заперечення відповідача, і вказане
свідчить про те, що суд розпочав
розгляд спору по суті.

В судовому засіданні 20.03.2014 на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України було оголошено перерву
до 03.04.2014.

В судовому засіданні 03.04.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

06.06.2003 між Комунальним підприємством
«Київський метрополітен» (сторона-1) та
Дочірнім підприємство «Гарант-АДВ»,
правонаступником якого є Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Транс-Медіа» (сторона-2) було укладено
договір про організацію
рекламно-інформаційної діяльності №
80-Упр(ДП)-03 (далі - договір № 80-Упр(ДП)-03).

Відповідно до п. 1.1. договору №
80-Упр(ДП)-03 сторона-1 надає стороні-2 на
умовах, визначених даним договором,
переважне право здійснювати
рекламно-інформаційну діяльність (як
самостійно так і з залученням третіх
осіб) шляхом розміщення
медіа-продукції (звукового та
візуального відображення
мультимедійної - фото, відео, аудіо,
комп'ютерної і таке інше інформації
рекламного, соціального та
інформативного характеру) на
інформаційних носіях сторони-2 (як
власних так і орендованих), засоби
візуального відображення яких
розташовані на стелях вагонів рухомого
складу Київського метрополітену.

Згідно з п. 7.1. договору № 80-Упр(ДП)-03
сторони узгодили строк дії договору з
01.07.2003 до 31.12.2013.

Додатковою угодою № 10 від 01.06.2009
сторонами внесено зміни до договору №
80-Упр(ДП)-03 та узгоджено строк його дії
до 31.12.2034.

Згідно з пунктом 3.1. договору №
80-Упр(ДП-03) сторона-1 перераховує
стороні-2 платежі за даним договором не
пізніше п'ятого числа кожного місяця
наступного за звітним.

21.03.2007 між Комунальним підприємством
«Київський метрополітен»
(метрополітен) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Транс-Медіа» (організація) було
укладено договір на користування
електричною енергією № 12 (далі -
договір № 12).

В преамбулі договору № 12 зазначено, що
він є невід'ємною частиною договору №
80-Упр(ДП)-03.

Відповідно до п. 1.1. договору № 12
метрополітен надає можливість
організації користуватися
електроенергією, для здійснення своєї
діяльності, а організація своєчасно
проводить оплату метрополітену за
фактично використану електроенергію,
згідно з діючим тарифом АК
«Київенерго», виконує інші умови,
визначені цим договором та іншими
законодавчими актами.

Згідно з п.п. 2.1.1., 2.1.2. договору № 12
метрополітен зобов'язується
виконувати умови цього договору;
надати організації можливість
використовувати електроенергію для
струмоприймачів сумарною потужністю
не більше 1,45 кВт на один рухомий склад з
необхідною напругою, згідно технічної
документації обладнання. Ліміт витрат
складає 60 000 кВт год. в місяць.

Відповідно до п. 2.1.5. договору сторона-1
зобов'язалась після встановлення
інформаційних носіїв забезпечити
стороні-2 їх електроживлення.

Спір виник внаслідок того, що
відповідач в порушення умов договорів
№ 80-Упр(ДП)-03 та № 12 неправомірно
припинив надавати позивачу можливість
використовувати електроенергію для
струмоприймачів в вагонах рухомого
складу Київського метрополітену, у
зв'язку з чим позивач просить відновити
становище, яке існувало до його
порушення та стягнути з відповідача
понесені позивачем збитки.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню
повністю з наступних підстав.

Рішенням Київської міської ради № 37/6253
затверджено Порядок розміщення
реклами в м. Києві (далі - Порядок), який
визначає наступні терміни

балансоутримувачі - суб'єкти
господарювання всіх форм власності, в
тому числі комунальні підприємства
транспорту (юридичні особи), на балансі
яких знаходяться власні території,
будинки, транспортні засоби, споруди,
будівлі, устаткування транспорту, що є
комунальною власністю територіальної
громади міста Києва;

КП «Київреклама» - комунальне
підприємство виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації),
підпорядковане Департаменту
суспільних комунікацій та
уповноважене виконавчим органом
Київської міської ради (Київською
міською державною адміністрацією)
виконувати функції з укладення
договорів, нарахування та отримання
плати за право тимчасового
користування місцями (для розміщення
РЗ), які перебувають у комунальній
власності територіальної громади
міста Києва, його районів або
повноваження щодо розпорядження якими
здійснюють органи місцевого
самоврядування м. Києва (далі -
комунальна власність територіальної
громади міста Києва), здійснювати
контроль за надходженням плати за
договорами, організовувати або
здійснювати власними силами та
засобами демонтаж самовільно
встановлених рекламних засобів,
забезпечувати виготовлення друкованої
продукції, розміщення соціальної
реклами та інформації соціального
спрямування, надавати платні послуги
та виконувати інші повноваження,
передбачені цим Порядком та Статутом
підприємства;

дозвільний орган - Департамент
суспільних комунікацій виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації), яке уповноважене
виконавчим органом Київської міської
ради (Київською міською державною
адміністрацією) виконувати покладені
на нього функції (у сфері розміщення
зовнішньої реклами та реклами на
транспорті, у ліфтах комунальної
власності територіальної громади
міста Києва), передбачені цим Порядком
та Положенням про Департамент
суспільних комунікацій.

Згідно з пунктами 1.6 та 1.7 розділу І
Порядку чинність цього Порядку
поширюється на всю територію міста
Києва, включаючи розташування РЗ на
будинках (будівлях) і спорудах, на
відкритих майданчиках, на міських
вулицях (дорогах), площах тощо, у
зелених зонах, на елементах вуличного
обладнання, на зовнішніх та внутрішніх
поверхнях підземних переходів, інших
об'єктах, розташованих на відкритій
місцевості, незалежно від форм
власності та відомчого
підпорядкування. Цей Порядок є
обов'язковим для виконання всіма
суб'єктами, що здійснюють розміщення
зовнішньої реклами, реклами на
транспорті комунальної власності та
реклами в ліфтах будинків комунальної
власності на території міста Києва.

Пунктами 1.1 та 1.2 розділу ІІІ Порядку
встановлено, що цей розділ регулює
відносини, що виникають між дозвільним
органом, КП «Київреклама»,
балансоутримувачами та рекламодавцями
або розповсюджувачами реклами у
зв'язку з розміщенням реклами на
транспорті комунальної власності
міста Києва, визначає порядок надання
Погоджень на розміщення реклами на
транспорті комунальної власності
територіальної громади міста Києва.
Чинність цього розділу поширюється на
розміщення реклами на території
підприємств транспорту, Київського
метрополітену, на зовнішній та
внутрішній поверхнях інженерного
облаштування, штучних споруд, будівель,
транспортних засобів, що знаходяться
на балансі підприємств транспорту та
дорожнього господарства комунальної
власності міста Києва.

Відповідно до п. 3.1.1. розділу ІІ Порядку
КП «Київреклама» укладає з
розповсюджувачем реклами договір на
право тимчасового користування
місцем(-ями) для розміщення
рекламного(-их) засобу(-ів), що
перебуває(-ють) у комунальній власності
територіальної громади міста Києва
(далі - договір на право тимчасового
користування місцем).

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з п. 1 ст. 513 Цивільного кодексу
України правочин щодо заміни кредитора
у зобов'язанні вчиняється у такій самій
формі, що і правочин, на підставі якого
виникло зобов'язання, право вимоги за
яким передається новому кредиторові.

04.02.2013 між Комунальним підприємством
«Київський метрополітен» (первісний
кредиток) та Комунальним підприємством
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київреклама» (новий кредитор) було
укладеного договір № 08/02/13, відповідно
до якого первісний кредитор відступає
(передає), а новий кредитор набуває
права та обов'язки первісного
кредитора за договором № 80-Упр(ДТ-03) від
06.06.2003 з усіма додатковими угодами та
додатками до нього.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 05.11.2013 у справі
№ 910/6527/13 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Транс -
Медіа» до Комунального підприємства
«Київський метрополітен»,
Комунального підприємства виконавчого
органу Київради (Київської міської
державної адміністрації)
«Київреклама» про визнання недійсним
договору № 08/02/13 від 04.02.2013 відмовлено у
задоволенні позову.

Пунктами 6.1, 6.2 та 6.3 розділу ІІІ Порядку
встановлено, що визначення розміру
плати за розміщення реклами на
транспорті комунальної власності
міста Києва здійснюється у порядку,
затвердженому виконавчим органом
Київської міської ради (Київською
міською державною адміністрацією).
Плата за розміщення реклами на
транспорті комунальної власності
міста Києва здійснюється відповідно до
умов договору на розміщення реклами на
транспорті комунальної власності
міста Києва. Плата за розміщення
реклами на транспорті комунальної
власності територіальної громади
міста Києва щомісячно нараховується КП
«Київреклама» та перераховується на
поточний рахунок КП «Київреклама» і
використовується в порядку,
встановленому Київською міською радою
чи уповноваженим нею органом.

Отже, після укладання між відповідачем
та КП «Київреклама» договору № 08/02/13
від 04.02.2013, позивач повинен був
сплачувати плату за розміщення реклами
на транспорті комунальної власності
територіальної громади міста Києва, а
саме метрополітені, відповідно до
договору № 80-Упр(ДП-03) від 06.06.2003
Комунальному підприємству виконавчого
органу Київради (Київської міської
державної адміністрації)
«Київреклама».

06.11.2013 Комунальне підприємство
виконавчого органу Київради (Київської
міської державної адміністрації)
«Київреклама» звернулось до ТОВ
«Транс-Медіа» з листом № 196-15859/14, в
якому викладено вимогу терміново у
строк до 15.11.2013 перерахувати на
поточний рахунок КП «Київреклама» суму
заборгованості за договором №
80-Упр(ДП-03) від 06.06.2003 за період з 19.02.2013
по 31.10.2013 в розмірі 993 081,47 грн.

Зазначений лист разом з рахунками за
період з 19.02.2013 по 30.11.2013 та актами
приймання-передачі до договору №
80-Упр(ДП-03) було направлено адресату
цінним листом з описом вкладення 06.11.2013.

07.11.2013 за № 133511/К Комунальним
підприємством виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) «Київреклама» складено
акт обстеження, яким зафіксовано факт
порушення пункту 11.2 розділу ІІІ
Порядок та вимогу на ім'я керівника ТОВ
«Транс-Медіа», в якій зазначено про
необхідність у триденний термін
погасити заборгованість та вказано про
те, що у разі прострочення
встановленого терміну, РЗ підлягають
демонтажу на підставі пункту 11.2
розділу ІІІ Порядку. Зазначені вимога
та акт були отримані Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Транс-Медіа» 08.11.2013.

14.11.2013 за № 130530 Комунальним
підприємством виконавчого органу
Київради (Київської міської державної
адміністрації) «Київреклама» складено
акт обстеження, яким зафіксовано факт
порушення пункту 11.2 розділу ІІІ
Порядку та вимогу на ім'я керівника ТОВ
«Транс-Медіа», в якій зазначено про
необхідність демонтувати рекламні
засоби, у зв'язку з наявністю
заборгованості по сплаті коштів на
протязі 3-х днів та вказано про те, що у
разі невиконання вимоги рекламні
засоби буде демонтовано. Зазначені
вимога та акт були отримані
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Транс-Медіа» 18.11.2013.

Підпунктами 4.8., 4.9 пункту 4 Положення
про Департамент суспільних
комунікацій виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
затвердженого розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації № 674 від 30.08.2010
встановлено, що основними завданнями
Департаменту є, зокрема, контроль та
облік зовнішньої реклами,
інформаційних вивісок, реклами на
транспорті та реклами в ліфтах
житлових будинків комунальної
власності міста Києва згідно з
встановленими порядками їх розміщення,
координація заходів щодо
впорядкування рекламної діяльності в
галузі реклами та впровадження
системного підходу до формування
високоякісного дизайну міста Києва.

Підпунктами 5.44 та 5.45 пункту 5
зазначеного Положення Департамент
відповідно до покладених на нього
завдань: здійснює контроль за
дотриманням порядку розміщення
зовнішньої реклами, інформаційних
вивісок, реклами на транспорті та
реклами в ліфтах житлових будинків
комунальної власності міста Києва,
здійснює контроль за технічним станом
рекламних засобів та інформаційних
вивісок, організовує їх інвентаризацію
та в межах своїх повноважень вживає
заходів щодо їх демонтажу.

Відповідно до пунктів 12.1 та 12.2 розділу
ІІІ Порядку демонтаж спеціальних
конструкцій (далі - демонтаж) означає
комплекс заходів, що передбачають
відокремлення спеціальної конструкції
від місця її розміщення та
транспортування на спеціально
відведену територію для подальшого
зберігання. При цьому демонтаж та
подальше зберігання спеціальних
конструкцій не передбачає переходу
права власності на них до
територіальної громади міста Києва,
крім випадків, передбачених
законодавством. Демонтаж здійснюється
у таких випадках, зокрема, у разі
наявності заборгованості
розповсюджувача реклами по сплаті
коштів відповідно до умов договору
перед КП «Київреклама» більше ніж за
два місяці.

Згідно з пунктом 12.4 розділу ІІІ Порядку
демонтаж спеціальних конструкцій
здійснюється на підставі наказу
дозвільного органу. У випадку
необхідності демонтажу спеціальних
конструкцій дозвільний орган складає
перелік спеціальних конструкцій, що
підлягають демонтажу, на підставі
інформації, наданої КП «Київреклама»
та/або балансоутримувачами. У разі
необхідності демонтажу дозвільний
орган складає перелік спеціальних
конструкцій, що підлягають демонтажу,
затверджує його наказом та направляє
до балансоутримувача для забезпечення
його виконання.

18.11.2013 Департаментом суспільних
комунікацій виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
видано наказ № 296 «Про перелік
спеціальних конструкцій, які
підлягають демонтажу», яким
затверджено перелік спеціальних
конструкцій, які підлягають демонтажу
до якого включено
електронно-інформаційні носії, які
розміщені в середині вагону власником
яких є ТОВ «Транс-Медіа». Даний наказ
направлено до КП «Київський
метрополітен» для забезпечення
виконання.

На виконання зазначеного наказу № 296
від 18.11.2013 відповідачем за участю
представників позивача було складено
акти від 29.01.2014, від 30.01.2014 про те, що у
вагонах №№ 5112, 5333, 3382, 3384, 5276, 3681, 3685
(електродепо «Дарниця»), №№ 9262, 9263, 9651,
9652, 9994, 9254, 9636 (електродепо «Оболонь»),
№№ 10219, 0601, 0596, 0605, 0211, 0621, 11336, 11437, 0207, 0619
(електродепо «Харківське») демонтовано
монітори відео-інформаційних систем.

Окружним адміністративним судом міста
Києва при розгляді справи № 826/19154/13-а
встановлено факт наявності у позивача
заборгованості за договором №
80-Упр(ДТ-03) від 06.06.2003 за послуги надані в
період з 19.02.2013 по 31.10.2013, а отже про
наявність правових підстав у видачі
наказу № 296 від 18.11.2013.

Постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва від
18.03.2014 у справі № 826/19154/13-а у задоволенні
адміністративного позову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Транс-Медіа» про визнання
протиправним та скасування наказу № 296
від 18.11.2013 Департаменту суспільних
комунікацій виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації)
відмовлено повністю.

Відповідно до п. 1 ст. 73 Закону України
«Про місцеве самоврядування» акти
ради, сільського, селищного, міського
голови, голови районної в місті ради,
виконавчого комітету сільської,
селищної, міської, районної у місті (у
разі її створення) ради, прийняті в
межах наданих їм повноважень, є
обов'язковими для виконання всіма
розташованими на відповідній
території органами виконавчої влади,
об'єднаннями громадян, підприємствами,
установами та організаціями,
посадовими особами, а також
громадянами, які постійно або
тимчасово проживають на відповідній
території.

Оскільки наказ № 296 від 18.11.2013 є чинним
він є обов'язковим для виконання
відповідачем.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку про відсутність
в діях відповідача щодо припинення
електропостачання відео-інформаційної
системи позивача в вагонах
метрополітену, яке в свою чергу є одним
з етапів комплексу заходів по
демонтажу спеціальних конструкцій,
протиправної поведінки.

Таким чином, суд приходить до висновку
про відсутність підстав для
задоволення позовних вимог Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Транс-Медіа» в частині зобов'язання
відповідача відновити становище, яке
існувало до порушення шляхом
забезпечення електропостачанням
відео-інформаційної системи
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс-Медіа» в
вагонах Київського метрополітену.

У відповідності до ст. 22 Цивільного
кодексу України особа, якій завдано
збитків у результаті порушення її
цивільного права, має право на їх
відшкодування. Під збитками
розуміються втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати,
зроблені управленою стороною, втрата
або пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відповідно до п. 1 ст. 225 Господарського
кодексу України до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включаються : вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафна санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною.

На підставі ст. ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема: 1) припинення
зобов'язання внаслідок односторонньої
відмови від зобов'язання, якщо це
встановлено договором або законом, або
розірвання договору; 2) зміна умов
зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4)
відшкодування збитків та моральної
шкоди.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу
України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки; розмір
збитків, завданих порушенням
зобов'язання, доказується кредитором;
збитки визначаються з урахуванням
ринкових цін, що існували на день
добровільного задоволення боржником
вимоги кредитора у місці, де
зобов'язання має бути виконане, а якщо
вимога не була задоволена добровільно,
- у день пред'явлення позову, якщо інше
не встановлено договором або законом.
Суд може задовольнити вимогу про
відшкодування збитків, беручи до уваги
ринкові ціни, що існували на день
ухвалення рішення; при визначення
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
враховуються заходи, вжиті кредитором
щодо їх одержання.

Наслідки порушень зобов'язань за
договором є правовою підставою, згідно
із ст. 623 Цивільного кодексу України,
для стягнення збитків.

Підставою для відшкодування збитків є
спричинення їх внаслідок неналежного
виконання зобов'язання за договором,
тобто наявності прямого
причинно-наслідкового зв'язку між
неправомірними діями однієї сторони та
зменшення майнових прав іншої, у тому
числі упущена вигода.

Відповідно до ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Належність доказів - спроможність
фактичних даних містити інформацію
щодо обставин, що входять до предмета
доказування, слугувати аргументами
(посилками) у процесі встановлення
об'єктивної істини. При цьому питання
про належність доказів остаточно
вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у
випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Позивачем належних та допустимих
доказів в підтвердження наявності вини
у відповідача та доказів понесення
позивачем збитків в розмірі 42 200,00 грн.
внаслідок неналежного виконання
зобов'язань відповідача договірних
відносин не подано.

Отже, позивачем не доведено
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправними діями відповідача та
нібито упущеної вигоди саме внаслідок
неналежного виконання відповідачем
договірного зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності,
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся до
господарського суду з позовними
вимогами.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Транс-Медіа» є
необґрунтованими та задоволенню не
підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.
ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 10.04.2014.

СуддяВ.В. Сівакова