КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р. Справа№ 13/63

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Власова Ю.Л.

Михальської Ю.Б.

присекретарі

судового засідання: Джужа Р. Є

за участю

представників сторін:

позивача Левченко В.І. - дов.
від 16.08.2013р. №91/203/08/16-2

відповідача не з'явився, про
день, час та місце розгляду справи

повідомлений
належним чином

розглянувши матеріали

апеляційної скарги

Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рада"

на рішення Господарського
суду м. Києва від 25.12.2013р.

у справі № 13/63 (суддя:
Курдельчук І.Д.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"

до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рада"

про стягнення
заборгованості за Договором на

постачання
теплової енергії у сумі 1 060 894,53 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач ПАТ "Київенерго" звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовом до відповідача ТОВ "Рада" про
стягнення заборгованості за Договором
від 12.11.1999 року № 7560829 за спожиту
теплову енергію, трьох відсотків
річних та інфляційних втрат у розмірі -
1 060 894,53 грн..

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 25.12.2013р. № 13/63
позов задоволено частково, стягнуто з
ТОВ "Рада" на користь ПАТ "Київенерго"
заборгованість у розмірі - 107 959 грн. 72
коп., три відсотка річних у розмірі - 18
676 грн. 15 коп., інфляційні втрати у
розмірі - 120 766 грн. 70 коп., витрати по
сплаті державного мита в розмірі - 10 608
(десять тисяч шістсот вісім) грн. 95 коп.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 10.12.2013р. 13/63 було припинено
провадження у справі в частині
стягнення 813 491,96 грн., відповідно до п. 1-1
ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Не погоджуючись з вказаним Рішенням,
відповідач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду зі
скаргою, в якій просив Рішення
Господарського суду міста Києва від
25.12.2013р. у даній справі змінити, а саме-
відмовити в задоволенні позовних вимог
ПАТ "Київенерго" до ТОВ "Рада" в частині
стягнення основного боргу у сумі 107, 959,
72 грн.

У доводах апеляційного оскарження
відповідач посилається на те, що судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваного Рішення не були
враховані надходження в погашення
заборгованості за період з 01.11.2012р. по
01.05.2009р.

01.04.2014 через відділ документального
забезпечення КАГС відповідач ТОВ "Рада"
на виконання Ухвали КАГС від 05.03.2014р. №
13/63 надав Розрахунок заборгованості
ТОВ "Рада" за Договором від 12.11.1999 року.
№ 7560829 за спірний період.

Позивач у своїх письмових поясненнях
вказує на те. що наданий відповідачем
контррозрахунок не має відношення до
справи, що розглядається, оскільки
наданий контррозрахунок стосується
інших справ, а саме: №№ 17/439, 500-65/4627-2012,
тому і не може бути взятий судом до
уваги, як такий, що не відповідає статті
34 ГПК України.

Ухвалою КАГС від 06.02.2014р. № 13/63 порушено
апеляційне провадження за скаргою ТОВ
"Рада" та призначено судове засідання
на 05.03.2014р.

02.04.2014р. представник скаржника подав у
судовому засіданні Клопотання про
продовження строку розгляду спору на 15
днів.

Колегія суддів розглянувши подане
скаржником Клопотання дійшла висновку
про можливість його задоволення та
продовжити строк розгляду спору за
заявою сторони згідно ст..69 ГПК України.

У останнє судове засідання від 16.04.2014р.
представник скаржника не з'явився, але
про дату, час та місце розгляду справи
був повідомлений належним чином, про що
свідчить Витяг від 14.04.2014р. № 914 з
офіційного сайту Українського
державного підприємства зв'язку
"Укрпошта", що залучено до матеріалів
справи. За названим витягом Ухвалу КАГС
від 02.04.2014р. № 13/63 вручено представнику
скаржника за довіреністю.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму
ВГСУ від 26.12.2011р. № 18 в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
ЗАКІНЧЕННЯ СТРОКУ ЗБЕРІГАННЯ
ПОШТОВОГО ВІДПРАВЛЕННЯ тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Доказом такого повідомлення в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений
самим судом ВИТЯГ з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Враховуючи, що відповідача повідомлено
належним чином про судове засідання
від 16.04.2014р. та зважаючи на те, що
відстуність представника відповідача
не перешкоджає розгляду справи,
колегія суддів продовжила розгляд
апеляційної скарги по суті за наявними
матеріалами даної справи.

Колегія суддів, розглянувши матеріали
справи, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши усні пояснення
представника позивача, дійшла висновку
апеляційну скаргу відповідача ТОВ
"Рада" залишити без задоволення,
Рішення Господарського міста Києва від
25.12.2013 р. №13/63 залишити без змін,
приймаючи до уваги наступне.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
12.11.1999р. між сторонами було укладено
Договір на постачання теплової енергії
в гарячій воді № 7560829.

Договір підписано уповноваженими
особами, а саме, від позивача -
Заступником директора Гончаровим Є.Д.,
який діяв на підставі "Положення про
Департамент Енергозбуту" та від
відповідача - Генеральним директором
Мулером М.І., який діяв на підставі
Статуту, та скріплено печатками, у
встановленому порядку не оспорений, не
розірваний, не визнаний судом
недійсним. Таким чином, Договір є
дійсним, укладеним належним чином та є
обов'язковим для виконання сторонами.

У пункті 1.1 Договору сторони узгодили,
що предметом цього Договору є
постачання, користування та своєчасна
оплата в повному обсязі спожитої
теплової енергії у гарячій воді, на
умовах передбачених цим Договором.

Відповідно до пп. 2.2.1. та 2.3.1. Договору і
відповідно до законодавства України
позивач постачає теплову енергію у
гарячій воді на межу балансової
належності з відповідачем для потреб:
опалення в період опалювального
сезону, гарячого водопостачання -
протягом року, в кількості та в обсягах
з Додатком 1 до Договору, яку відповідач
зобов'язаний оплачувати щомісяця
своєчасно та в повному обсязі.

На підставі п. 8.1. Договору встановлено,
що він набуває чинності з дня його
підписання та діє до 05.06.2009року. Крім
того, п. 8.4. встановлено пролонгацію
договору на кожний наступний рік, якщо
за місяць до закінчення строку його дії
про його припинення не буде письмово
заявлено однією із сторін.

Суд першої інстанції, серед іншого,
зазначив, що нарахування відповідачу
за теплову енергію здійснюється
відповідно до звернення-доручення про
укладення Договору по приладах обліку
за тарифами, встановленими і
затвердженими розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації.

Пунктом 2 Додатка 4 до Договору
передбачено, що ВІДПОВІДАЧ
ЗОБОВ'ЯЗАНИЙ щомісяця з 12 по 15 число
САМОСТІЙНО ОТРИМУВАТИ ТАБУЛЯГРАМУ
фактичного споживання теплової
енергії за передній період та акт
звірки на початок розрахункового
періоду (один примірник оформленого
акту звірки повернути).

Відповідно до п. 3. Додатка 4 до Договору
відповідач оплачує вартість,
використаної теплової енергії не
пізніше 25 числа поточного місяця.

Місцевий господарський суд вказує і на
те, що відповідач умови Договору
належним чином не виконав, внаслідок
чого за період з 01.11.2007 р. по 01.05.2009р.
виникла заборгованість за використану
теплову енергію, у розмірі - 921 451,68 грн.,
що підтверджується відомостями обліку
споживання теплової енергії,
обліковими картками (табуляграмами) та
довідкою про надходження коштів за
спожиту відповідачем теплову енергію.

Позивач просив господарський суд
стягнути з відповідача заборгованість
за використану теплову енергію у
розмірі - 921 451,68 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що після
порушення провадження у справі
відповідач частково погасив
заборгованість, а саме - 813 491,96 грн., що
підтверджується довідкою про
надходження коштів за спожиту
відповідачем теплову енергію.

Таким чином, господарським судом було
встановлено, що заборгованість
відповідача за використану теплову
енергію становить - 107 959,72 грн.

Частина 1 ст. 275 Господарського кодексу
України визначає, що за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно частини 1 статті 714 Цивільного
кодексу України, за договором
постачання енергетичними та іншими
ресурсами через приєднану мережу одна
сторона (постачальник) зобов'язується
надавати другій стороні (споживачеві,
абонентові) енергетичні та інші
ресурси, передбачені договором, а
споживач (абонент) зобов'язується
оплачувати вартість прийнятих
ресурсів та дотримуватись
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
та іншого обладнання.

Як визначено частиною 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193
Господарського кодексу України
зазначено, що кожна сторона повинна
вжити заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
ЦК України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
встановлено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

В зв'язку з тим, що відповідач
припустився прострочення по платежам,
позивач просив суд першої інстанції
стягнути з відповідача на підставі ст.
625 ЦК України 18 676,15 грн. - 3% річних та 120
766,70 грн. - збитки від інфляції.

Згідно зі статтею 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Господарський суд оцінивши докази, які
залучені до матеріалів справи, та
вказують на наявність прострочення з
боку відповідача, вимоги позивача про
нарахування інфляційних витрат та 3%
річних визнав обґрунтованими та
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідачем не було надано ні суду
першої інстанції, ні апеляційному суд
належних та допустимих доказів, які б
спростовували доводи позивача та
підтверджували заперечення проти
задоволення позовних вимог.

За таких обставин, господарський суд
першої інстанції дійшов правомірного
висновку, що позов є доведеним,
обґрунтованим, та, у зв'язку з
припиненням провадження у справі щодо
суми боргу у розмірі - 813 491,96 грн.,
позовні вимоги підлягають задоволенню
частково, а саме, в частині стягнення 107
959,72 грн. суми основного боргу, 18 676,15
грн. трьох відсотків річних та 120 766,70
грн. інфляційних втрат.

Колегія суддів, вивчивши та
проаналізувавши доводи апеляційного
оскарження, що наведені в апеляційній
скарзі відповідача ТОВ "Рада" вважає їх
безпідставними та необґрунтованими,
судом першої інстанції надана належна
правова оцінка фактичним обставинам
справи та правильно застосовано норми
матеріального права, підстав для зміни
чи скасування оскарженого судового
рішення не вбачає

Згідно приписів ст. 49 ГПК України
судовий збір за апеляційний перегляд
справи покладається на відповідача ТОВ
"Рада".

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101-105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ТОВ
"Рада" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду м. Києва
від 25.12.2013 р. № 13/63 залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014р. № 13/63
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова Київського апеляційного
господарського суду від 16.04.2014р. № 13/63
може бути оскаржена в касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 13/63 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Т.В. Ільєнок

Судді
Ю.Л. Власов

Ю.Б. Михальська