ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2014 р.
Справа № 914/761/14

За позовом: Управління капітального
будівництва Львівської
облдержадміністрації, м. Львів

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Львівський
будівельний холдинг", м. Львів

про: стягнення 75 389,00 грн., з яких: 74 487,00
грн. основного боргу та 902,00 грн. пені

Суддя Ю.Б. Деркач

Представники:

від позивача: Бродас А.С. - представник
(довіреність б/н від 16.04.2014р.)

від відповідача: не з"явився

Роз'яснено права та обов'язки,
передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв
про відвід судді не подавалось.
Клопотання про здійснення технічної
фіксації судового процесу не
надходило. В судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглядається справа за позовом
Управління капітального будівництва
Львівської облдержадміністрації, м.
Львів до відповідача: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Львівський будівельний холдинг", м.
Львів про стягнення 75 389,00 грн., з яких: 74
487,00 грн. основного боргу та 902,00 грн.
пені.

Ухвалою суду від 07.03.2014р. за даним
позовом порушено провадження у справі
та призначено її до розгляду на 01.04.2014р.

Позивач та відповідач у судове
засідання 01.04.2014р. явку повноважних
представників не забезпечили, причин
неявки та невиконання вимог ухвали про
порушення від 07.03.2014р. не повідомили,
хоча належним чином були повідомлені
про дату, час та місце розгляду справи,
що підтверджується повідомленнями про
вручення поштових відправлень.

Ухвалою суду від 01.04.2014р. розгляд справи
відкладено на 22.04.2014р.

Представник позивача в судовому
засіданні 22.04.2014р. підтримав позовні
вимоги, просив їх задоволити.

Відповідач у судове засідання 22.04.2014р.
повторно явку повноважного
представника не забезпечив, проте
направив клопотання №17/04/14 від 17.04.2014р.
(вх. №17145/14 від 17.04.2014р.) про відкладення
розгляду справи у зв"язку із
відсутністю керівника та юриста
підприємтсва у м. Львові до 28.05.2014р.
Представник позивача заперечив проти
вказаного клопотання.

Клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи судом
відхиляється з наступних підстав:

- до клопотання не додано доказів
поважності причин незабезпечення явки
у судове засідання повноважного
представника.

- неможливість прибуття у судове
засідання одного певного представника
жодним чином не впливає на
необхідність виконання вимог суду в
частині забезпечення участі в судовому
засіданні представника, зокрема шляхом
уповноваження будь-якої іншої особи;

- відкладення розгляду справи на строк
зазначений у клопотанні відповідача
(після 28.05.2014р.) призведе до порушення як
оснновного строку розгляду спору (ст. 69
ГПК), так і продовженого, клопотання про
продовження якого не подавалось.

Отже, господарським судом виконані всі
можливі заходи щодо сповіщення
відповідача про час та місце судового
засідання.

Стаття 22 Господарського
процесуального кодексу України
зобов'язує сторони добросовісно
користуватись належними їм
процесуальними правами.

Відповідач не скористався своїм правом
подання відзиву на позовну заяву та
надання доказів в порядку статті 33
Господарського процесуального кодексу
України.

Враховуючи те, що норми статті 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо обов'язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а пункт 4
частини 3 статті 129 Конституції України
визначає одним з принципів судочинства
- свободу в наданні сторонами суду
своїх доказів і у доведенні перед судом
їх переконливості, суд вважає, що
господарським судом створені належні
умови для надання сторонами доказів в
обґрунтування своєї правової позиції.

У зв'язку з тим, що відповідач не
використав наданого законом права на
участь у судовому засіданні, подання
відзиву на позов та доказів, а
матеріали справи в достатній мірі
характеризують взаємовідносини сторін
і неявка відповідача не перешкоджає
вирішенню спору, суд вважає за можливе
розглянути справу в порядку статті 75
Господарського процесуального кодексу
України -за наявними у ній матеріалами.

В процесі розгляду матеріалів справи
судом встановлено:

09.11.2010р. між позивачем та відповідачем
укладено Договір про закупівлю робіт
за державні кошти №6, за умовами якого
п. 1.1 якого відповідач зобов"язувався
відповідно до проектної документації
та умов договору на свій ризик,
власними та залученими силами і
способами виконати роботи по об"єкту
„Реконструкція Шнирівської ЗОШ І-ІІІ
ступенів Бродівського району
Львівської області", а позивач -
прийняти і оплатити такі роботи.

04.09.2013р. сторони уклали додаткову угоду
№1/13 до договору №6 про закупівлю робіт
за державні кошти від 09.11.2010р.

Відповідно до умов вказаної додаткової
угоди сторони домовились викласти п. 4.3
у такій редакції: „позивач перераховує
відповідачу аванс. Розмір авансу не
може перевищувати 30 відсотків вартості
річного обсягу робіт. Відповідач
зобов"язується використати одержаний
аванс на придбання і постачання
необхідних виконаних робіт матеріалів,
конструкцій, виробів протягом трьох
місяців після одержання авансу та
підтвердити використання актом
приймання виконаних робіт. По
закінченні тримісячного терміну
невикористані суми авансу
повертаються позивачу. Отримані кошти
в 2013 році використати до 20 грудня 2013
року."

07.11.2013р. аванс у розмірі 74487,00грн.
перерахований відповідачу.

Однак, як стверджує позивач, станом на
дату звернення до господарського суду
Львівської області, відповідачем не
використана сума авансу в розмірі
74487,00грн.

В порядку досудового врегулювання
спору 14.01.2014р. позивач надіслав
відповідачу претензію про
необхідність виконання умов договору
щодо виконання робіт або повернення
суми авансу в розмірі 74487,00грн. Вказана
претензія позивачем залишена без
відповіді та задоволення.

Відтак, позивач звернувся до
господарського суду Львівської
області з вимогою стягнути з
відповідача аванс в розмірі 74487,00грн.

Крім того, позивач, керуючись умовами
п.7.3.1. договору, у зв'язку із порушенням
строків використання авансу, нарахував
відповідачу пеню, яка згідно поданого
ним розрахунку становить 902,00грн.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Укладений сторонами договір про
закупівлю робіт за державні кошти №6
від 09.11.2010р. за своєю правовою природою
відноситься до договорів підрядного
типу.

За договором підряду, відповідно до ч. 1
ст. 875 Цивільного кодексу України, одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 та ст. 6
Цивільного кодексу України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Як визначено ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Позивач виконав покладений на нього
обов"язок по перерахуванню авансу
відповідачу.

При цьому, відповідач договірних
зобов"язань зі свого боку щодо
виконання робіт або поврнення
невикористаного авнсу не виконав.
Відповідач дану обставину не
заперечив, не спростував доводів
позовної заяви, не надав суду належних
та допустимих доказів про наявність
інших обставин ніж ті, що досліджені в
ході судового розгляду.

Отже, відповідач своїх зобов'язань за
Договором не виконав, чим порушив
вимоги ч. 2 ст. 193 ГК України, якою
передбачено, що кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони.

Статтею 526 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом (ст. 612 ЦК України).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що в судовому засіданні позивачем
доведено факт неналежного виконання
відповідачем зобов'язань. А заперечень
чи інших пояснень відповідач суду не
надав.

Щодо вимоги позивача про стягнення з
відповідача 902,00 грн. пені, суд зазначає
наступне.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 231 ГК
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за весь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано. (ч. 6 ст 232 ГК України).

Згідно із положеннями п. 3.7.1 договору,
за порушення строків використання
авану відповідач сплачує пеню в
розмірі однієї облікової ставки
Національного банку України від всієї
вартості невикористаного авансу за
весь час прострочення.

Перевіривши поданий розрахунок суми
пені, позивач правомірно просить
стягнути з відповідача пеню в розмірі
облікової ставки НБУ за порушення
строків використання авансу за кожен
день прострочення в розмірі 902,00грн.
пені.

Таким чином, дослідивши матеріали
справи та оцінивши представлені
докази, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, документально
підтвердженими і такими, що підлягають
задоволенню.

Судові витрати покладаються на
відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись
вимогами ст.ст. 509, 525, 526, 627, 875 ЦК України,
ст. ст. 174, 193 ГК України, ст.ст. 28, 33, 34, 44, 48,
49,75, 82, 84 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задоволити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Львівський
будівельний холдинг" (79026, м. Львів, вул.
Козельницька, 4, ідентифікаційний код
36416850) на користь Управління
капітального будівництва Львівської
облдержадміністрації (79005, м. Львів, вул.
Чайковського, 17, ідентифікаційний код
23948842) 74487,00грн. основного боргу та
902,00грн. пені.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Львівський
будівельний холдинг" (79026, м. Львів, вул.
Козельницька, 4, ідентифікаційний код
36416850) в доход державного бюджету
1827,00грн. судового збору.

4. Накази видати згідно ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 25.04.2014р.

Суддя
Деркач Ю.Б.