номер провадження справи 33/13/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014
Справа № 908/791/14

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Юнікон" (49005,
м.Дніпропетровськ, вул. О. Гончара, буд.
28-А)

до Приватного акціонерного товариства
"Запорізький електровозоремонтний
завод" (69095, м. Запоріжжя, вул.
Залізнична, буд. 2)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько
Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача : Тихонов В.В. - довіреність
№ 27 від 31.03.2014 р.

від відповідача: Мальчев В.Є. -
довіреність № 8199 від 11.12.2013 р.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Юнікон", м. Дніпропетровськ звернулося
в господарський суд Запорізької
області з позовною заявою про
стягнення з Приватного акціонерного
товариства "Запорізький
електровозоремонтний завод", м.
Запоріжжя заборгованості за договором
поставки № 120613 від 23.08.2012 р. в розмірі
82760,83 грн., з яких: 79621,36 грн. сума
основного боргу, 1091,79 грн. сума пені,
1007,81 грн. сума 3 % річних та 1039,87 грн. сума
інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позов позивач
посилався на те, що на виконання умов
укладеного між сторонами договору
поставки № 120613 від 23.08.2012 р. позивач за
видатковими накладними поставив
відповідачу товар на загальну суму
79621,36 грн. В порушення умов договору,
відповідач зобов'язання щодо оплати
товару не виконав, внаслідок чого,
основний борг відповідача склав 79621,36
грн. За порушення виконання грошового
зобов'язання, на підставі п. 7.2.1
Договору відповідачу нараховано суму
1091,79 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК
України суму 1007,81 грн. - 3% річних і суму
1039,87 грн. втрат від інфляції.
Посилаючись на приписи ст. 692 ЦК
України, ст. 193 ГК України позивач
просив позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 11.03.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/791/14,
розгляд якої призначено на 25.03.2014 р.

Ухвалою суду від 25.03.2014 р. на підставі
ст. 77 ГПК України розгляд справи було
відкладено до 15.04.2014 р.

За клопотанням присутніх у судовому
засіданні 15.04.2014 р. представників
сторін судовий процес ведеться без
застосування засобів технічної
фіксації.

В судовому засіданні 15.04.2014р.
представник позивача надав суду
письмову заяву (вих б/н, б/д), в якій,
посилаючись на те, що після порушення
провадження по даній справі
відповідачем було сплачено суму
основного боргу, просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача суму
1091,79 грн. пені, суму 1007,81 грн. 3 % річних та
суму 1039,87 грн. інфляційних втрат.

При цьому, вказана заява позивача не
містить клопотання про зменшення
розміру позовних вимог (в порядку ст. 22
ГПК України) або про відмову від позову
в частині стягнення основного боргу
(ст. ст. 78, п.4 ч.1 ст. 80 ГПК України).

Відповідач - письмовий відзив на
позовну заяву не надав. Письмовою
заявою (вих № 1818 від 14.04.2014 р.),
відповідач повідомив суд, що заявлена
до стягнення сума основного боргу в
розмірі 79621,36 грн. була сплачена ним
платіжними дорученнями №1498 від 04.03.2014
р. на суму 30920,56 грн. та № 2207 від 31.03.2014 р.
на суму 48700,80грн.

В судовому засіданні 15.04.2014 р. прийнято
і оголошено на підставі ст. 85 ГПК
України вступну і резолютивну частини
судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд приходить до
висновку про наявність підстав для
часткового задоволення позову.

Матеріали справи свідчать, що 23.08.2012 р.
між ПАТ "Юнікон" (Постачальником,
позивачем у справі) та ПАТ "Запорізький
електровозоремонтний завод",
(Замовником, відповідачем у справі)
було укладено договір поставки № 120613
(далі - Договір), за умовами якого
Постачальник зобов'язався у 2012 році
поставити Заявнику товари, зазначені в
Специфікаціях - додатках до цього
Договору, а Замовник прийняти і
оплатити такі товари на умовах цього
Договору.

Найменування (номенклатура,
асортимент) товарів та їх кількість:
відповідно до Специфікацій (п.1.2
Договору)

Згідно із п. 3.1 Договору (в редакції
Додаткової угоди № 2 від 18.04.2013 р. до
Договору) ціна цього Договору
становить 1072049,90 грн. Ціна за одиницю
товар визначається у Специфікаціях.

Відповідно до п. 4.2 Договору Замовник
здійснює оплату поставленого товару
протягом 60 банківських днів з дня
підписання Сторонами за цим договором
Акту приймання-передачі товару та
отримання Замовником оригіналу
рахунку на оплату товарів. В Актах
приймання-передачі товару Сторони за
цим договором повинні зазначити
найменування, асортимент, кількість та
ціну товарів, номер та дату Договору,
номер та дату заявки на постачання
товару, дату отримання Постачальником
заявки на постачання товару, реквізити
видаткової накладної за якою отриманий
товар, інші відомості при необхідності.
Акт приймання-передачі повинен бути
скріплений печатками Сторін за
Договором, у разі якщо Акт
приймання-передачі товару не
скріплений печатками Сторін за
Договором, він вважається не
підписаний.

Замовник за даним Договором несе
наступну відповідальність: у разі
порушення строків оплати отриманого
товару Замовник сплачує Постачальнику
пеню в розмірі половини облікової
ставки НБУ від суми заборгованості за
кожен день прострочки (п. 7.2.1 Договору).

За умовами п. 10.1 Договору (в редакції
Додаткової угоди № 1 від 28.12.2012 р. до
Договору) він набирає чинності з дати
його підписання та діє в частині
строків постачання товарів - до 30.06.2013
р., але в будь-якому випадку до повного
виконання Сторонами зобов'язань за цим
Договором.

Як встановлено судом, протягом
дії Договору сторонами було підписано
Специфікації на постачання товару: № 1
на суму 1026008,00 грн., № 2 від 28.12.2012 р. на
суму 205201,60 грн., № 3 на суму 825948,76 грн.

Відповідно до вказаних вище
Специфікацій позивачем було
поставлено відповідачу товар, зокрема,
на загальну суму 79621,36 грн., що
підтверджується видатковими
накладними: № ЮБл50 від 18.06.2013 р. на суму
30920,56 грн., № ЮБл53 від 18.06.2013 р. на суму
48700,80 грн., копії яких долучені до
матеріалів справи.

Товар отримано відповідачем на
підставі Довіреності № 11763 від 17.06.2013 р.,
виданої на ім'я Дмитренко В.М.

Крім того, 18.06.2013 р. Сторонами були
складені Акт № 8 приймання-передачі
Товару на суму 30920,56 грн. та Акт № 9 на
суму 48700,80 грн., які підписані
уповноваженими представниками Сторін
та засвідчені печатками обох
підприємств.

За отриманий Товар, відповідач у
встановлені Договором строки не
розрахувався.

Позовні вимоги про стягнення з
ПАТ "Запорізький електровозоремонтний
завод" заборгованості за договором
поставки № 120613 від 23.08.2012 р. в розмірі
82760,83 грн., з яких: 79621,36 грн. сума
основного боргу, 1091,79 грн. сума пені,
1007,81 грн. сума 3 % річних та 1039,87 грн. сума
інфляційних втрат, стали предметом
судового розгляду у даній справі.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини…
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності
або в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти
товар і сплатити за нього певну
грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

В силу п. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Аналогічні приписи містить ст. 193
Господарського кодексу України.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Факт поставки, кількість та
вартість переданого за Договором
Товару на загальну суму 79621,36 грн.
підтверджується долученими до
матеріалів справи видатковими
накладними: № ЮБл50 від 18.06.2013 р. на суму
30920,56 грн., № ЮБл53 від 18.06.2013 р. на суму
48700,80 грн. Товар отримано уповноваженою
особою відповідача. В матеріалах
справи міститься Довіреність на
отримання Товару № 11763 від 17.06.2013 р. Крім
того, 18.06.2013 р. між Сторонами були
підписані Акти приймання-передачі
Товару № 8 та № 9.

Відповідно до ст. 530 ЦК України
якщо у зобов'язанні встановлений
строк (термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

За умовами п. 4.2 Договору Замовник
здійснює оплату поставленого товару
протягом 60 банківських днів з дня
підписання Сторонами за цим договором
Акту приймання-передачі товару та
отримання Замовником оригіналу
рахунку на оплату товарів.

Проте, у визначені Договором строки
відповідач оплату отриманого товару не
здійснив.

Письмовими заявами (вих. № 228-УДпИ/ЮрО
від 24.03.2014 р. та та б/н, б/д), поданими в
судових засіданнях 25.03.2014 р. та 15.04.2014 р.,
позивач повідомив суд, що відповідач
сплатив суму основного боргу в розмірі
30920,56 грн. та в розмірі 48700,80 грн. На
підтвердження факту сплати основного
боргу позивачем було надано копію
банківської виписки від 04.03.2014 р. на
суму 30920,56грн. та банківську виписку від
31.03.2014 р. на суму 48700,80 грн.

Дослідивши надані докази, суд
констатує, що станом на дату подання
даного позову до суду - 11.03.2014 р. (згідно
вхідного штемпелю господарського суду
Запорізької області) основний борг
відповідача за Договором складав - 48700,80
грн., а не 79621,36 грн., як заявлено
позивачем в позові. При складанні
даного позову позивачем не був
врахований платіж, здійснений
відповідачем 04 березня 2014 р. (платіжне
доручення № 1498 від 04.03.2014 р. на суму 30920,56
грн.), тобто до дати звернення позивача
із даним позовом до господарського
суду.

Правомірність заявленої позовної
вимоги визначається на момент
звернення особи до суду з відповідним
позовом про захист порушеного права.

За таких обставин, в задоволенні
позовної вимоги в частині стягнення
30920,56 грн. основного боргу, слід
відмовити, як заявленої безпідставно.

Разом з тим, надані сторонами докази
свідчать, що після порушення
провадження у даній справі
відповідачем було погашено суму
основної заборгованості в розмірі
48700,80грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 2207 від 31.03.2014 р. (на суму
48700,80 грн.).

Відповідно до приписів п. 1-1 ч. 1 ст. 80
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Отже, провадження по справі, в частині
стягнення суми 48700,80 грн. основного
боргу слід припинити на підставі п. 1-1
ст. 80 ГПК України у зв'язку із
відсутністю предмету спору.

Крім вищезгаданої вимоги про стягнення
основного боргу, позивачем заявлено
вимоги про стягнення з відповідача
суми 1007,81 грн. - 3% річних та суми 1039,87 грн.
втрат від інфляції.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне
виконання зобов'язання, покладаються
додаткові юридичні обов'язки, в тому
числі передбачені статтею 625
Цивільного кодексу України.

Зокрема, частиною 2 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

За таких обставин, враховуючи
встановлений факт несвоєчасного
виконання відповідачем грошових
зобов'язань, вимоги про стягнення з
нього 3% річних в сумі 1007,81 грн.
(за період з 18.09.2013 р. по 18.02.2014 р.) та
втрат від інфляції в сумі 1039,87грн. (за
період: вересень 2013 р. - лютий 2014 р.)
заявлені позивачем обґрунтовано, а
тому задовольняються у повному обсязі.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача суми
1091,79грн. пені.

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України
у разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Статтею 216 ГК України передбачено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Статтею 230 ГК України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором (п. 6 ст. 231 ГК України).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню у розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Разом з тим, статтею 3 Закону
встановлено, що розмір пені не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Вимога про стягнення пені заявлена
позивачем на підставі пункту 7.2.1
Договору, за змістом якої, Замовник за
даним Договором несе наступну
відповідальність: у разі порушення
строків оплати отриманого товару
Замовник сплачує Постачальнику пеню в
розмірі половини облікової ставки НБУ
від суми заборгованості за кожен день
прострочки.

Перевіривши розрахунок пені за
допомогою юридичної
інформаційно-пошукової системи
«Законодавство» з урахуванням вимог
ст. 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», суд
відзначає, що вимога про стягнення пені
в сумі 1091,79 грн. (за період з 18.09.2013 р. по
18.02.2014 р.), заявлена правомірно, а тому
задовольняється у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий
збір покладається на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог, шляхом стягнення з
відповідача на користь позивача суми
1132,74 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, 82-85
Господарського процесуального
кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Припинити провадження у справі за
вимогою про стягнення суми 48700,80 грн.
основного боргу.

Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Запорізький
електровозоремонтний завод" (69095, м.
Запоріжжя, вул. Залізнична, буд. 2, код
ЄДР 01056273, р/р № 9 в Запорізькому
відділенні Дніпропетровської філії АБ
ПАТ Експрес банку, МФО 306964) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Юнікон" (49005, м. Дніпропетровськ, вул. О.
Гончара, буд. 28-А, код ЄДР 23647276, п/р
№7100 в Дніпропетровській обласній
дирекції АТ «Райффайзен Банк Аваль»,
МФО 305653) суму 1091 (одна тисяча дев'яносто
одна) грн. 79 коп. пені, суму 1007 (одна
тисяча сім) грн. 81 коп. - 3% річних, суму 1039
(одна тисяча тридцять дев'ять) грн. 87
коп. втрат від інфляції та суму 1132 (одна
тисяча сто тридцять дві) грн. 74 коп.
судового збору. Видати наказ.

В частині вимоги про стягнення суми
30920,56 грн. основного боргу у позові
відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Рішення оформлено у повному обсязі та
підписано згідно із вимогами ст. 84 ГПК
України 17.04.2014 р.

Суддя
М.В. Мірошниченко