ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.04.14р. Справа № 904/1372/14За позовом:
публічного акціонерного товариства
комерційного банку "ПриватБанк", м.
Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Марінекс", м.
Дніпропетровськ

про визнання права власності

Суддя: Євстигнеєва Н.М.

Представники:

Від позивача: Труфанова О.С.,
довіреність №1242-О від 24.04.2013р.,
провідний юрисконсульт

Від відповідача: Ткаченко Д.В.,
свідоцтво НОМЕР_1 від 04.07.2013р.,
арбітражний керуючий

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство
комерційний банк "ПриватБанк"
звернулося до господарського суду з
позовом, яким просить визнати за собою
право власності на нерухоме майно: в
підвалі житлового будинку А-5
приміщення №71, поз. 1-8, загальною площею
81,4кв.м.; сходова клітка ХХVІ-1, загальною
площею 14,6 кв.м.; приміщення №72, поз.1-9,
загальною площею 103,1 кв.м.; приміщення
№73, поз.1-5, загальною площею 69,5 кв.м.,
сходова клітка ХХVІІ-1, загальною площею
14,6 кв.м., приміщення №74, поз. 1-16,18,32-33,
загальною площею 179,5кв.м., сходова
клітка ХХVІІІ-1, загальною площею 14,6
кв.м., (в загальному користуванні 1-1,
загальною площею 3,3кв.м., VІ-1, загальною
площею 3,1 кв.м., ХІ-1, загальною площею
3,1кв.м.), що знаходяться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Титова,6;
приміщення №75, поз.1-27, загальною площею
170,3 кв.м., сходова клітка ХХХ-1, загальною
площею 14,6кв.м., №74, поз.17, загальною
площею 56,6кв.м., (в загальному
користуванні ХХІ-1, загальною площею 3,3
кв.м.), - що знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Титова,6.

В обґрунтування позовних вимог
зазначає, що рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
08.02.2012р. по справі №2-420/11 (№2/0418/228/2012)
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 14.11.2012р. по справі
№22-ц/490/7180/12, задоволено позов ПАТ КБ
"ПриватБанк" до ОСОБА_3, ТОВ
Факторингова компанія "Грант", ТОВ
"Агробудспецінвест", ТОВ "Марінекс, за
участю третьої особи - арбітражного
керуючого Глядченко В.М., про звернення
стягнення, яким:

- застосовано наслідки нікчемності
правочину у вигляді двосторонньої
реституції до договору купівлі-продажу
майнових прав на нерухоме майно від
21.11.2007р., укладеного між ТОВ
Факторингова компанія "Грант" та ТОВ
"Агробудспецінвест";

- застосовано наслідки нікчемності
правочину у вигляді двосторонньої
реституції до договору купівлі-продажу
майнових прав на нерухоме майно від
07.03.22007р., укладеного між ОСОБА_3, в особі
ліквідатора Глядченко В.М., та ТОВ
Факторингова компанія "Грант";

- визнано право ПАТ КБ "ПриватБанк" на
звернення стягнення на нерухоме майно,
що знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Титова,6, яке
належить на праві власності ТОВ
"Марінекс";

- звернуто стягнення на нерухоме майно
за договором застави майнових прав від
19.09.2003р., укладеним між ПАТ КБ
"ПриватБанк" та ОСОБА_3, шляхом передачі
Банку права власності на вище
перелічене нерухоме майно.

Отже, у судовому порядку Банк, як
іпотекодержатель, набув право
власності на предмет іпотеки.

У листопаді 2013р. на підставі рішення
Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 08.02.2012р. по справі
№2-420/11 (№2/0418/228/2012) позивач звернувся до
Державної реєстраційної служби
України з заявою про державну
реєстрації прав та їх обтяжень на
спірне нерухоме майно. Однак у
реєстрації права власності на
зазначене майно позивачу було
відмовлено через неподання
відповідного документу, що посвідчує
право власності на об'єкти нерухомого
майна, права на який підлягають
державній реєстрації та рішення суду,
відповідно до якого скасовано
правовстановлювальні документи,
видані на ім'я власника, право
власності за яким зареєстровано в
Реєстрі.

Також позивачем отримано лист від
ліквідатора ТОВ "Марінекс" Ткаченко Д.В.
з пропозицією щодо включення до
ліквідаційної маси ТОВ "Марінекс"
спірного нерухомого майна.

Відповідач проти задоволення позовних
вимог не заперечує, вимоги позивача
вважає правомірними та зазначає, що
ліквідатором подано на затвердження до
господарського суду Дніпропетровської
області звіт ліквідатора та
ліквідаційний баланс за результатами
проведення ліквідаційної процедури
банкрута. Згідно Інформаційної довідки
з Реєстру прав власності на нерухоме
майно наявні відомості стосовно права
власності відповідача на спірні
нежитлові приміщення. Оскільки
рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 08.02.2012р., яке
залишено без змін Дніпропетровським
апеляційним судом, звернено стягнення
на спірне нерухоме майно шляхом
передачі права власності ПАТ КБ
"Приватбанк", дане нерухоме майно не
було включено ліквідатором до складу
ліквідаційної маси банкрута.

У судовому засіданні 25.03.2014р. оголошено
перерва на 10.04.2014р.

У судовому засіданні 10.04.2014р. оголошені
вступна та резолютивна частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Кіровського районного суду м.
Дніпропетровська від 08.02.2012р. по справі
№2-420/11 (№2/0418/228/2012) залишеним без змін
ухвалою апеляційного суду
Дніпропетровської області від 14.11.2012р.
по справі №22-ц/490/7180/12, задоволено
позовні вимоги публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк" до ОСОБА_3, ТОВ
Факторингова компанія "Грант", ТОВ
"Агробудспецінвест", ТОВ "Марінекс", за
участю третьої особи - арбітражного
керуючого Глядченко В.М., про
застосування наслідків нікчемності
правочину, визнання права на звернення
стягнення на нерухоме майно, звернення
стягнення на нерухоме майно шляхом
передачі права власності та відмовлено
в задоволенні вимог товариства з
обмеженою відповідальністю
"Агробудспецінвест" до публічного
акціонерного товариства комерційний
банк "ПриватБанк", ОСОБА_3 про визнання
права власності на майнові права на
нерухоме майно.

Так, згідно рішення Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
08.02.2012р. по справі №2-420/11 (№2/0418/228/2012):

- застосовано наслідки нікчемності
правочину у вигляді двосторонньої
реституції до договору купівлі-продажу
майнових прав на нерухоме майно від
21.11.2007р., укладеного між ТОВ
Факторингова компанія "Грант" та ТОВ
"Агробудспецінвест";

- застосовано наслідки нікчемності
правочину у вигляді двосторонньої
реституції до договору купівлі-продажу
майнових прав на нерухоме майно від
07.03.2007р., укладеного між ОСОБА_3, в особі
ліквідатора Глядченко В.М., та ТОВ
Факторингова компанія "Грант";

- визнано право ПАТ КБ "ПриватБанк" на
звернення стягнення на нерухоме майно:
в підвалі житлового будинку А-5
приміщення №71, поз. 1-8, загальною площею
81,4кв.м.; сходова клітка ХХVІ-1, загальною
площею 14,6 кв.м.; приміщення №72, поз.1-9,
загальною площею 103,1 кв.м.; приміщення
№73, поз.1-5, загальною площею 69,5 кв.м.,
сходова клітка ХХVІІ-1, загальною площею
14,6 кв.м., приміщення №74, поз. 1-16,18,32-33,
загальною площею 179,5кв.м., сходова
клітка ХХVІІІ-1, загальною площею 14,6
кв.м., (в загальному користуванні 1-1,
загальною площею 3,3кв.м., VІ-1, загальною
площею 3,1 кв.м., ХІ-1, загальною площею
3,1кв.м.), що знаходяться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Титова,6;
приміщення №75, поз.1-27, загальною площею
170,3 кв.м., сходова клітка ХХХ-1, загальною
площею 14,6кв.м., №74, поз.17, загальною
площею 56,6кв.м., (в загальному
користуванні ХХІ-1, загальною площею 3,3
кв.м.), - що знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Титова,6.

- звернуто стягнення на нерухоме майно
за договором застави майнових прав
№DNGOGO03203994 від 19.09.2003р., укладеним між ПАТ
КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_3, шляхом
передачі Банку права власності на вище
перелічене нерухоме майно.

Рішення набрало законної сили 14.11.2012р.

Таким чином, рішенням Кіровського
районного суду м. Дніпропетровська від
08.02.2012р. по справі №2-420/11 (№2/0418/228/2012)
залишеним без змін ухвалою
апеляційного суду Дніпропетровської
області від 14.11.2012р. по справі
№22-ц/490/7180/12, фактично було встановлено,
що спірні приміщення є власністю
публічного акціонерного товариства
комерційний банк "Приватбанк".

Між тим, згідно Інформаційної довідки з
Реєстру прав власності на нерухоме
майно №10005712 від 26.09.2013р. зареєстрованим
власником спірних приміщень є
товариство з обмеженою
відповідальністю "Марінекс" (а.с.56).

20.11.2013р. вих. №01-34/02-56/43 арбітражний
керуючий ТОВ "Марінекс" Ткаченко Д.В.
надіслав на адресу позивача
лист-пропозицію щодо включення до
ліквідаційної маси товариства
спірного заставного майна, а також про
можливість заявити кредиторські
вимоги до ліквідатора товариства, які
складаються з зобов'язань фізичної
особи ОСОБА_3

У листопаді 2013р. позивач звернувся до
Державної реєстраційної служби
України з заявою про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно,
розташоване за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Титова,6.

19.12.2013р. державним реєстратором прав на
нерухоме майно прийнято рішення про
відмову у державній реєстрації прав та
їх обтяжень №9264083.

Рішення про відмову у державній
реєстрації прав та їх обтяжень
мотивовано тим, що заяву про державну
реєстрацію прав, пов'язаних з
відчуженням нерухомого майна, подано
після державної реєстрації обтяжень,
встановлених щодо цього майна. Крім
того, згідно інформації з Реєстру прав
власності на нерухоме майно право
власності на нежитлове приміщення,
розташоване у м. Дніпропетровську по
вул. Титова,6 і щодо якого подано заяву
про державну реєстрацію зареєстровано
за товариством з обмеженою
відповідальністю "Марінекс". Також
державним реєстратором зазначено, що,
оскільки в Реєстрі прав власності
містяться відомості стосовно іншого
власника, заінтересованою особою має
подаватися відповідний документ, що
посвідчує право власності на об'єкти
нерухомого майна, права на який
підлягають державній реєстрації, та
рішення суду, відповідно до якого
скасовано правовставнолювальні
документи видані на ім'я власника право
власності за яким зареєстровано в
реєстрі.

Причиною виникнення спору є відмова
державного реєстратора у проведенні
державної реєстрації прав власності на
спірне майно у зв'язку з відсутністю у
позивача документу, що посвідчує право
власності на об'єкти нерухомого майна,
права на який підлягають державній
реєстрації та рішення суду, відповідно
до якого було б скасовано
правовстановлювальні документи,
видані на ім'я попереднього власника,
право власності якого зареєстровано в
Реєстрі.

Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з вимогами статті 392 цього ж
Кодексу власник майна може пред'явити
позов про визнання його права
власності, якщо це право оспорюється
або не визнається іншою особою, а також
у разі втрати ним документа, який
засвідчує його право власності.

За змістом вищезазначеної норми
потреба в цьому заході захисту права
власності виникає тоді, коли наявність
суб'єктивного права власника не
підтверджена відповідними доказами,
підлягає сумніву, не визнається іншими
особами або оспорюється ними.

Оскільки невизначеність відносин
власності щодо спірного об'єкту вже
була усунута судовими рішеннями в
інших справах, які набрали законної
сили, суд не вбачає підстав для
визнання за публічним акціонерним
товариством акціонерним комерційним
банком "Приватбанк" права власності на
спірне майно.

Дії відповідача - товариства з
обмеженою відповідальністю "Марінекс"
щодо не включення ліквідатором до
складу ліквідаційної маси банкрута
спірного майна не можна вважати
обставиною, що свідчила би про
наявність у позивача підстав для
звернення до суду з позовом про
визнання права власності у порядку
статті 392 ЦК України.

Відповідно до частини 5 статті 124
Конституції України, судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України. У разі порушення
відповідачем вказаної норми позивач
вправі вимагати її виконання в
установленому законом порядку. На
зазначені обставини звернув увагу і
Верховний Суд України в постанові від
04.04.2011р. про перегляд постанови Вищого
господарського суду України від
21.10.2010р. у справі №25/208-08.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою (ст.392 ЦК України).

Відповідно, у спорі про право власності
особу, яка оспорює або не визнає право
позивача, має визначати саме позивач.

З матеріалів справи не вбачається, що
причиною звернення позивача з позовом
до суду є невизнання відповідачем
права власності на спірне нерухоме
майно. Як зазначає позивач у позові,
причиною звернення є неможливість
державної реєстрації права власності
позивача на нерухоме майно,
розташоване за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул.Титова,6. Отже,
відсутній спір між позивачем та
відповідачем щодо права власності.

Про відсутність спору між позивачем та
відповідачем відповідач посилається в
відзиві на позов та стверджує в
судовому засіданні.

Згідно положень ч. 1 ст. 19 цього ж Закону
державна реєстрація прав проводиться
на підставі:

1) договорів, укладених у порядку,
встановленому законом;

2) свідоцтв про право власності на
нерухоме майно, виданих відповідно до
вимог цього Закону;

3) свідоцтв про право власності, виданих
органами приватизації наймачам
житлових приміщень у державному та
комунальному житловому фонді;

4) державних актів на право власності
або постійного користування на
земельну ділянку у випадках,
встановлених законом;

5) рішень судів, що набрали законної
сили;

6) інших документів, що підтверджують
виникнення, перехід, припинення прав на
нерухоме майно, поданих органу
державної реєстрації прав разом із
заявою.

Порядком державної реєстрації прав на
нерухоме майно та їх обтяжень,
затвердженим постановою Кабінету
Міністрів України від 22.06.2011 року № 703
(далі - Порядок), визначається процедура
проведення державної реєстрації
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень, перелік документів,
необхідних для її проведення, права та
обов'язки суб'єктів у сфері державної
реєстрації прав, а також процедуру
взяття на облік безхазяйного
нерухомого майна.

Документами, що підтверджують
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно, є, зокрема, рішення
суду, що набрало законної сили, щодо
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно (підп.10 п.27 Порядку).

Оскільки заявлене право відповідачем
не оспорюється, не виникають в межах
даного спору підстави для його захисту.

За наведеного, позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові
витрати у справі покладаються на
позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові - відмовити.

Судові витрати віднести на позивача.

Суддя
Н.М.Євстигнеєва

Повне рішення складено - 10.04.2014 року