ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014 року
Справа № 904/9559/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г.
(доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Подобєда І.М.

при секретарі судового засідання:
Погорєлова Ю.А.

представники сторін:

від позивача: Кучерява Н.В. представник,
довіреність №405 від 18.12.13;

від відповідача: Лисенко П.П.
представник, довіреність №б/н від
21.08.13;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія з
управління активами „ІЗІ ЛАЙФ", м. Київ
на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 25.02.2014
року у справі № 904/9559/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Компанія з
управління активами „ІЗІ
ЛАЙФ", м. Київ

до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС", м.
Дніпропетровськ

про визнання недійсним рішення
загальних зборів учасників про
ліквідацію юридичної особи,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою звернулось Товариство з
обмеженою відповідальністю „Компанія
з управління активами „ІЗІ ЛАЙФ" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" про
визнання недійсним рішення загальних
зборів учасників ТОВ «АТП «МАКСІМУС»
про ліквідацію юридичної особи.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 25.02.2014
року (суддя Загинайко Т.В.) в позові
відмовлено. Вмотивовуючи рішення, суд
послався на те, що невиконання стороною
умов кредитних договорів щодо
зобов'язання не здійснювати протягом
терміну дії договору ліквідацію
товариства не є підставою для визнання
недійсним рішення засновників
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" про його
ліквідацію.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду Товариство з
обмеженою відповідальністю „Компанія
з управління активами „ІЗІ ЛАЙФ"
звернулось до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати рішення, та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги.

При цьому скаржник в апеляційній
скарзі посилається на те, що:

- рішення загальних зборів про
ліквідацію відповідача порушує його
права як кредитора, а ліквідація
юридичної особи здійснюється з
порушенням вимог Кредитних договорів
№1 та №2, у зв'язку з чим вказане рішення
підлягає визнанню недійсним, оскільки
умовами Кредитних договорів №1 та №2
встановлений обов'язок відповідача
здійснювати дії, направлені на
ліквідацію підприємства, лише з
письмового дозволу позивача; позивач,
як новий кредитор, на припинення
діяльності відповідача відповідний
дозвіл не надавав; відповідач проти
цього заперечує, що і є причиною
виникнення спору.

- протоколом № 19/03-13 від 19.03.2013р., яким
оформлене рішення Загальних Зборів
учасників ТОВ «АТП «Максімус» про
ліквідацію, взагалі не визначений
порядок та строки проведення самої
ліквідації, не визначені повноваження,
порядок прийняття рішень, зокрема чи
наділений ліквідатор повноваженнями
керівника (директора) Товариства
відповідно до установчих документів
Товариства, чи приймаються
ліквідатором одноособово рішення з
усіх питань, не встановлений строк
проведення ліквідації, не затверджений
порядок проведення ліквідаційної
процедури.

В судовому засіданні 23.04.2014 року
Дніпропетровським апеляційним
господарським судом була оголошена
вступна та резолютивна частина
постанови у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд
встановив наступні обставини.

23.02.2007 року між Акціонерним комерційним
промислово-інвестиційним банком
(закрите акціонерне товариство) (надалі
- банк) та Товариством з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" (надалі -
позичальник) було укладено Кредитний
договір №15-93/17-555/07 про відкриття
кредитної лінії (надалі - Кредитний
договір №1) (т. 1 а.с. 8-13).

Відповідно до пункту 1.1 договору (у
редакції Договору від 10.07.2007р. про
внесення змін до Кредитного договору
про відкриття кредитної лінії від
23.02.2007р. №15-93/17-555/07) банк за умови
наявності вільних власних кредитних
ресурсів надає позичальнику
фінансовий кредит, далі кредит або
кредитна лінія шляхом відкриття
відновлювальної кредитної лінії у
сумі, яка не може перевищувати 23 400 000
грн. 00 коп. (ліміт кредитної лінії), на
умовах, передбачених цим Договором,
далі кредит або кредитна лінія.

З матеріалів справи вбачається, що
Публічне акціонерне товариство
„Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" є
правонаступником прав та обов'язків
Акціонерного комерційного
промислово-інвестиційного банку
(закрите акціонерне товариство).

Пунктом 3.2.4. Кредитного договору №1
встановлений обов'язок до повного
повернення кредиту та/або сплати
відсотків за надання кредиту, та/або
плати за кредит, та/або сплати
відсотків за неправомірне
користування кредитом, та/або сплати
неустойки, в т.ч. не змінювати
організаційно-правовий статус
підприємства, не вносити зміни до
установчих документів, не здійснювати
реорганізацію (злиття, приєднання,
поділ, виділення, перетворення) чи
ліквідацію, не ініціювати процес
визнання позичальника банкрутом без
попередньої письмової згоди на це
банку.

30.03.2010р. між Публічним акціонерним
товариство „Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк" , як
первісним кредитором, та Товариством
з обмеженою відповідальністю
„Компанія з управління активами „ІЗІ
ЛАЙФ", як новим кредитором, було
укладено Договір №20-0534/2-1 відступлення
права вимоги (надалі - Договір
відступлення права вимоги №1) (т. 1 а.с.
23-25).

Згідно з пунктом 1.1. договору в порядку
та на умовах, визначених цим Договором,
первісний кредитор відступає новому
кредитору, належне первісному
кредитору право вимоги за наступним
Договором, укладеним між первісним
кредитором та Товариством з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" (надалі -
боржник у відповідних відмінках)
Кредитний договір від 23.02.2007р.
№15-93/17-555/07 про відкриття кредитної
лінії, укладений між первісним
кредитором та боржником, разом із
договорами про внесення змін до
Кредитного договору.

Відповідно до пункту 1.3. Договору
відступлення права вимоги №1 за цим
договором до нового кредитора
переходить право вимагати (замість
первісного кредитора) від боржника
належного та реального виконання
наступних обов'язків:

- повернення грошових коштів в розмірі
23 364 626 грн. 99 коп., отриманих боржником
згідно Кредитного договору, укладеного
між первісним кредитором та боржником;

- повернення нарахованих станом на
дату укладання цього договору,
процентів за користування кредитом
згідно Кредитного договору в сумі 5 265
249 грн. 02 коп.;

- повернення нарахованої, але не
отриманої комісійної винагороди в
розмірі 3 600 грн. 00
коп.;

- сплати неустойки в формах та розмірах,
що визначена в Кредитному договорі;

- інших обов'язків, встановлених
Кредитним договором.

Пунктом 1.4 Договору відступлення права
вимоги №1 передбачено, що до нового
кредитора переходить всі без винятку
права та обов'язки первісного
кредитора за кредитним договором.

Також 24.10.2006р. між Акціонерним
комерційним промислово-інвестиційним
банком (закрите акціонерне товариство)
(надалі - Банк) та між Товариством з
обмеженою відповідальна
„Автотранспортне підприємство
„МАКСІМУС" (надалі - позичальник) було
укладено Кредитний договір №15-93/17-8978/06
про відкриття кредитної лінії (надалі -
Кредитний договір №2), відповідно до
пункту 1.1 якого (у редакції Договору від
05.02.2007р. про внесення змін до Кредитного
договору про відкриття кредитної лінії
від 24.10.2006р. №15-93/17-8978/06) банк за умови
наявності вільних власних кредитних
ресурсів надає позичальнику
фінансовий кредит, далі кредит або
кредитна лінія, шляхом відкриття
відновлювальної кредитної лінії у
сумі, яка не може перевищувати 3 125 000
грн. 00 коп. (ліміт кредитної лінії), на
умовах, передбачених цим Договором,
далі кредит або кредитна лінія (т. 1 а.с.
26-31).

Пунктом 3.2.4. Кредитного договору №2
встановлений обов'язок до повного
повернення кредиту та/або сплати
відсотків за надання кредиту, та/або
плати за кредит, та/або сплати
відсотків за неправомірне
користування кредитом, та/або сплати
неустойки, в т.ч. не змінювати
організаційно-правовий статус
підприємства, не вносити зміни до
установчих документів, не здійснювати
реорганізацію (злиття, приєднання,
поділ, виділення, перетворення) чи
ліквідацію, не ініціювати процес
визнання позичальника банкрутом без
попередньої письмової згоди на це
банку;

30.03.2010р. між Публічним акціонерним
товариство „Акціонерний комерційний
промислово-інвестиційний банк", як
первісним кредитором, та Товариством
з обмеженою відповідальністю
„Компанія з управління активами „ІЗІ
ЛАЙФ", як новим кредитором, було
укладено Договір №20-0533/2-1 відступлення
права вимоги (надалі - Договір
відступлення права вимоги №2), згідно з
пунктом 1.1. якого в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, первісний
кредитор відступає новому кредитору,
належне первісному кредитору право
вимоги за наступником Договором,
укладеним між первісним кредитором та
Товариством з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" „Компанія з
управління активами „ІЗІ ЛАЙФ" (надалі
- боржник у відповідних відмінках)
Кредитний договір від 24.10.2006р.
№15-93/17-8978/06 про відкриття кредитної
лінії, укладений між первісним
кредитором та боржником, разом із
договорами про внесення змін до
Кредитного договору (т. 1 а.с 40-42).

Відповідно до пункту 1.3. Договору
відступлення права вимоги №2 за цим
договором до нового кредитора
переходить право вимагати (замість
первісного кредитора) від боржника
належного та реального виконання
наступних обов'язків:

- повернення грошових коштів в розмірі
2 515 000 грн. 00 коп., отриманих боржником
згідно Кредитного договору, укладеного
між первісним кредитором та боржником;

- повернення нарахованих станом на
дату укладання цього договору,
процентів за користування кредитом
згідно Кредитного договору в сумі 566 758
грн. 52 коп.;

- повернення нарахованої, але не
отриманої комісійної винагороди в сумі
3 600 грн. 00 коп.;

- сплати неустойки в формах та розмірах,
що визначена в Кредитному договорі;

- інших обов'язків, встановлених
Кредитним договором.

Пунктом 1.4 Договору відступлення права
вимоги №2 передбачено, що до нового
кредитора переходить всі без винятку
права та обов'язку первісного
кредитора за кредитним договором.

19.03.2013р. були проведені позачергові
загальні збори учасників відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „Максімус", до порядку
денного яких були внесенні наступні
питання: 1. обрання Голови та Секретаря
Зборів; 2. вирішення питання про
ліквідацію Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „Максімус", про прийом
вимог кредиторів; 3. про обрання
ліквідатора „Автотранспортне
підприємство „Максімус" та визначення
його прав та обов'язків.

За результатами розгляду питань
порядку денного були прийняті, у т.ч.
рішення припинити діяльність
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „Максімус", і.к. 33791401,
шляхом його ліквідації; визначено, що
вимоги кредиторів приймаються з дня
прийняття рішення щодо ліквідації
Товариства за наступною адресою: 49098,
Дніпропетровська обл., м.
Дніпропетровськ,
Амур-Нижньодніпровський район, вул.
Прогресивна, буд. 1, кв. 6, та у строк - не
менше ніж два місяці з моменту
публікації оголошення про ліквідацію
Товариства, зокрема до 25.05.2013р.; функції
ліквідаційної комісії покладено на
ліквідатора Барановського Миколу
Володимировича, паспорт: серії НОМЕР_2,
виданий 29.05.2003р. Павлоградським МВУМВС
України в Дніпропетровській області,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_1; визначено
місцем роботи ліквідатора наступну
адресу: 49098, АДРЕСА_2; зобов'язано
ліквідатора здійснити всі необхідні
заходи щодо припинення діяльності
Товариства, а також надати для
затвердження ліквідаційний баланс та
ліквідаційний акт.

Вказане рішення було оформлене
протоколом від 19.03.2013р. №19/03-13
позачергових загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС", згідно якого
у Загальних зборах учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС", і.к. 33791401
приймали участь 100% учасників, збори є
повноважними у прийнятті рішень; за
вказані рішення проголосовано „За"
одностайно (т. 1 а.с. 246-248).

25.03.2013р. у Спеціалізованому друкованому
засобі масової інформації „Бюлетень
державної реєстрації" № 243 було
опубліковано оголошення про
ліквідацію Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" (), про що свідчить роздруківка з
системи фіксації газетних оголошень (т.
1 а.с. 82).

Згідно відомостей з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців Товариство з
обмеженою відповідальністю
„Автотранспортне підприємство
„Максімус" перебуває в стані
припинення.

Позивач у вимозі кредитора від 25.05.2013
року, спрямованій Голові ліквідаційної
комісії відповідача Барановському М.В.,
просив визнати його кредитором
відповідача, задовольнити вимоги
позивача в загальній сумі 37 733 675 грн. 10
коп. (опис від 24.05.2013р. вкладення у
цінний лист та фіскальний чек
„Укрпошта" від 24.05.2013р.№3889,
рекомендоване повідомлення про
вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу) (т. 2 а.с.
19-37).

Мотиви, з яких виходила апеляційна
інстанція при винесенні постанови.

Відповідно до пунктів 3.2.4 Кредитних
договорів №1 та №2 позичальник
(відповідач у справі) зобов'язався до
повного повернення кредиту та/або
сплати відсотків за надання кредиту,
та/або плати за кредит, та/або сплати
відсотків за неправомірне
користування кредитом, та/або сплати
неустойки, у тому числі, не здійснювати
реорганізацію (злиття, приєднання,
поділ, виділення, перетворення) чи
ліквідацію

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
110 Цивільного кодексу України юридична
особа ліквідується за рішенням її
учасників або органу юридичної особи,
уповноваженого на це установчими
документами, в тому числі у зв'язку із
закінченням строку, на який було
створено юридичну особу, досягненням
мети, для якої її створено, а також в
інших випадках, передбачених
установчими документами.

Згідно зі частиною 1 та пунктом 8
частини 4 статті 145 Цивільного кодексу
України вищим органом управління
товариства є загальні збори його
учасників; до виключної компетенції
загальних зборів учасників товариства
з обмеженою відповідальністю належить,
зокрема, прийняття рішення про
ліквідацію товариства, призначення
ліквідаційної комісії, затвердження
ліквідаційного балансу.

Частиною 1 статті 150 Цивільного кодексу
України також визначено, що товариство
з обмеженою відповідальністю може бути
ліквідоване за рішенням загальних
зборів його учасників, у тому числі, у
зв'язку зі спливом строку, на який
товариство було створене, а також за
рішенням суду - у випадках,
встановлених законом.

Відповідно до пункту б частини 4 статті
19 Закону України „Про господарські
товариства" діяльність товариства
припиняється, зокрема, за рішенням
вищого органу товариства.

Згідно з частиною 1 статті 58 Закону
України „Про господарські товариства"
вищим органом товариства з обмеженою
відповідальністю є загальні збори
учасників; вони складаються з
учасників товариства або призначених
ними представників.

Статтею 59 Закону України "Про
господарські товариства" визначено
компетенцію загальних зборів
учасників товариства з обмеженою
відповідальністю.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону
України "Про господарські товариства"
загальні збори учасників вважаються
повноважними, якщо на них присутні
учасники (представники учасників), що
володіють у сукупності більш як 60
відсотками голосів.

Про проведення загальних зборів
товариства учасники повідомляються
передбаченим статутом способом з
зазначенням часу і місця проведення
зборів та порядку денного;
повідомлення повинно бути зроблено не
менш як за 30 днів до скликання
загальних зборів; будь-хто з учасників
товариства вправі вимагати розгляду
питання на загальних зборах учасників
за умови, що воно було ним поставлено не
пізніш як за 25 днів до початку зборів;
не пізніш як за 7 днів до скликання
загальних зборів учасникам товариства
повинна бути надана можливість
ознайомитися з документами, внесеними
до порядку денного зборів; з питань, не
включених до порядку денного, рішення
можуть прийматися тільки за згодою
всіх учасників, присутніх на зборах
(частина 5 статті 61 Закону України "Про
господарські товариства").

Відповідно до пунктів 9.1 та 9.2 Статуту
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „Максімус" (у редакції
чинній на момент прийняття рішення про
ліквідацію) Вищим органом управління
товариства є Загальні збори; у
Загальних зборах беруть участь
учасники або призначені ними
представники; представники учасників
можуть бути постійними або
призначатись на певний термін; учасник
товариства має право у будь-який час
змінити свого представника у зборах
учасників, повідомивши про це інших
учасників; учасник товариства має
право передати свої повноваження у
зборах іншому учасника або
представників іншого учасника
товариства; учасники мають кількість
голосів, пропорційно до розміру їх
часток у Статутному капіталі;
голосування на зборах відбувається за
принципом: один відсоток - один голос (т.
2 а.с. 2-14).

У підпункті „з" пункту 9.3 Статуту
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „Максімус" (у редакції
чинній на момент прийняття рішення про
ліквідацію) до виключної компетенції
Загальних зборів належить прийняття
рішення про припинення діяльності
товариства, призначення ліквідаційної
комісії, затвердження ліквідаційного
балансу.

Загальні збори вважаються
повноважними, якщо на них присутні
учасники (представники учасників), що
володіють в сукупності більше 60
відсотків голосів; при розгляді питань,
передбачених в пункті 9.4 цього Статуту
загальні збори учасники вважаються
повноважними, якщо на них присутні
учасники (представники учасників), що
володіють в сукупності 75 відсотків
голосів; брати участь у Загальних
зборах з правом дорадчого голосу
можуть члени виконавчого органу, які не
є учасниками товариства; учасники
товариства, які беруть учать у
Загальних зборах, реєструються з
зазначенням кількості належних їм
голосів; цей список підписується
головою та секретарем зборів (пункт 9.5
Статуту відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Автотранспортне підприємство
„Максімус" (у редакції, чинній на
момент прийняття рішення про
ліквідацію).

Отже, прийняття рішення про припинення
товариства належить до виключної
компетенції загальних зборів, які,
відповідно, утворюються з учасників
товариства.

Зазначене право учасників не може бути
обмежене, крім випадків, передбачених
законом.

Колегія суддів погоджується з
висновком господарського суду про те,
що положення пунктів 3.2.4 Кредитних
договорів №1 та №2, на які посилається
позивач, не є підставою для обмеження
прав учасників товариства.

Крім того, колегія суддів приймає до
уваги, що підставами для визнання
недійсними рішень загальних зборів є:
прийняття загальними зборами рішення
за відсутності кворуму для проведення
загальних зборів чи прийняття рішення
(статті 59, 60 Закону України "Про
господарські товариства"); прийняття
загальними зборами рішень з питань, не
включених до порядку денного загальних
зборів товариства (ч.5 ст.61 Закону
України "Про господарські товариства").

Як вбачається з протоколу від 19.03.2013р.
№19/03-13 позачергових загальних зборів
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю „Автотранспортне
підприємство „МАКСІМУС" у Загальних
зборах учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю
„Автотранспортне підприємство
„МАКСІМУС" приймали участь 100%
учасників, збори є повноважними у
прийнятті рішень; за вказані рішення,
внесенні до порядку денного,
проголосовано „За" одностайно.

Також, обов'язковою умовою визнання
акта органу корпоративного управління
недійсним є порушення у зв'язку з його
прийняттям прав та охоронюваних
законом інтересів позивача.

Як встановлено, позивач скористався
своїм правом та надіслав відповідачу
вимогу кредитора, у якій просив визнати
позивача кредитором відповідача та
задовольнити його вимоги загальній
сумі 37 733 675 грн. 10 коп.

Таким чином, доводи позивача, що
порушення умов кредитного договору є
підставою для визнання недійсним акту
органу корпоративного управління, є
необґрунтованими, оскільки визначення
компетенції загальних зборів
товариства, порядок прийняття ними
рішень, підстави визнання недійсним
рішення загальних зборів товариства
врегульовано Законом України "Про
господарські товариства".

Кредитні ж правовідносини
врегульовані чинними кредитним
законодавством. Кредитний договір за
своєю правовою суттю є
цивільно-правовою угодою, наслідки
невиконання цивільного
(господарського) зобов'язання,
встановленні відповідними статтями
Цивільного та Господарського кодексів
України.

А саме, статтею 611 ЦК України
врегульовано питання правових
наслідків при порушення зобов'язання.
Відповідно до зазначеної статті у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема:
припинення зобов'язання внаслідок
односторонньої відмови від
зобов'язання, якщо це встановлено
договором або законом, або розірвання
договору; зміна умов зобов'язання;
сплата неустойки; відшкодування
збитків та моральної шкоди.

Отже, нормами чинного законодавства не
передбачена така відповідальність за
невиконання або виконання не в повному
обсязі цивільного-правової угоди як
визнання недійсним акту вищого органу
юридичної особи.

Таким чином, висновки
господарського суду про те, що
невиконання стороною кредитних
договорів - ТОВ „АП „Максімус"
зобов'язання не здійснювати протягом
терміну дії кредитного договору
ліквідацію товариства не є підставою
для визнання недійсним рішення зборів
учасників товариства про його
ліквідацію, відповідають вимогам
чинного законодавства.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України, зокрема у постанові від
30.03.2011р. у справі №31/173пн., у постанові
від 17.03.2011р. у справі №31/172пн.

Окрім наведеного, колегія суддів
бере до уваги наступне.

Як встановлено вище, прийняття
рішення про припинення товариства
належить до виключної компетенції
загальних зборів товариства.

В той же час, позивачем не доведено та
матеріалами справи не підтверджено, що
заступник директора ТОВ „АП
„Максімус" Голобородько С.М. при
укладанні кредитного договору №
15-93/17-555/07 від 23.02.2007 року, а також
директор ТОВ „АП „Максімус" Москалець
В.М. при укладанні кредитного договору
№15-93/17-8978/06 від 24.10.2006 року мали
необхідний обсяг правоздатності та
були уповноважені Загальними зборами
Товариства на укладання угод, якими
обмежується виключна компетенція
загальних зборів Товариства, а саме
можливість прийняття Зборами рішення
про ліквідацію Товариства.

Доводи апеляційної скарги про те, що
оскільки протоколом № 19/03-13 від 19.03.2013р.,
яким оформлене рішення Загальних
Зборів учасників ТОВ «АТП «Максімус»
про ліквідацію, не визначений порядок
та строки проведення самої ліквідації,
не визначені повноваження, порядок
прийняття рішень, не встановлений
строк проведення ліквідації, у зв'язку
з чим наявні додаткові підстави для
визнання даного протоколу недійсним,
не приймаються судовою колегією, так як
діючим законодавством вищезазначені
обставини не віднесені до підстав для
визнання недійсними рішень загальних
зборів.

З огляду на обґрунтованість рішення
господарського суду, відповідність
висновків, викладених в рішенні,
обставинам справи та чинному
законодавству, вимоги скаржника про
скасування рішення є необґрунтованими
і не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю „Компанія
з управління активами „ІЗІ ЛАЙФ", м.
Київ - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 25.02.2014
року у справі № 904/9559/13 - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складений -
24.04.2014 року.

Головуючий суддя
О.Г. Іванов

Суддя
І.М. Подобєд

Суддя
О.В. Березкіна