ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2014 року
Справа № 904/8985/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Тищик І.В.
(доповідач)

суддів - Верхогляд Т.А., Білецька Л.М.

при секретарі - Гаврилов І.М.

за участю представників

позивача не з'явився

відповідача Лісовий Д.О.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу приватного
акціонерного товариства "Криворізький
завод гірничого обладнання" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 30.01.2014 року у справі №
904/8985/13

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "ДОНТЕХСВЯЗЬ", м.
Донецьк

до приватного акціонерного товариства
"Криворізький завод гірничого
обладнання", м. Кривий Ріг
Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у сумі 35
418,30 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2013 року позивач звернувся
до господарського суду з позовом до
відповідача про стягнення з останнього
заборгованості у розмірі 34 743,68 грн. за
договором № 242 від 12.09.2012р. на придбання
сировинних, паливно-енергетичних або
матеріально-технічних ресурсів (з
урахуванням уточненої позовної заяви),
що складається з 33 731,73 грн. основного
боргу та 1011,95 грн. пені за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 30.01.2014
року у справі № 904/8985/13 (суддя Бєлік В.Г)
позовні вимоги задоволені частково, з
відповідача на користь позивача суму
основного боргу стягнуто в повному
обсязі, пеню стягнуто у розмірі 901,05 грн.
Вмотивовуючи рішення, господарський
суд дійшов висновку, що відповідачем не
виконані зобов'язання з оплати
поставленого товару, що суперечить
приписам чинного законодавства;
відповідальність у вигляді сплати пені
за несвоєчасне виконання зобов'язань
передбачена умовами договору.

Не погоджуючись з рішенням суду,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою, у якій просить рішення
господарського суду скасувати та
прийняти нове, яким в частині стягнення
з відповідача основного боргу, пені та
витрат по сплаті судового збору
відмовити. При цьому скаржник
посилається на порушення
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
неповне з'ясування обставин у справі.
Апелянт вказує на те, що:

- господарським судом
проігнороване клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи;

- при вирішенні спору надана
перевага доказам та доводам позивача
та не враховані доводи відповідача;

- не враховано, що відповідно до
пунктів 2.3., 6.4 договору постачальник
зобов'язаний надати покупцю до початку
приймання товару оригінали необхідних
документів;

- невиконання господарського
зобов'язання відповідачем є наслідком
невиконання обумовлених договором дій
позивача щодо надання відповідних
супровідних документів, відтак,
заборгованість по договору не є
заборгованістю в розумінні ст..ст.220-221
ГК України;

- внаслідок відсутності
заборгованості відповідача,
необґрунтованим є стягнення пені за
порушення терміну оплати.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
послався на законність,
обґрунтованість рішення
господарського суду,
необґрунтованість доводів, викладених
в апеляційній скарзі та просив рішення
господарського суду залишити без змін,
а апеляційну скаргу без задоволення.

Про час та місце розгляду апеляційної
скарги сторони повідомлені належним
чином, однак, позивач процесуальним
правом на участь в засіданні суду
апеляційної інстанції не скористався.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини.

Обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту
встановлення господарським судом
обставин справи та правильність їх
юридичної оцінки, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, виходячи з
наступного:

Як убачається з матеріалів справи,
12.09.2012р. між ПАТ "Криворізький завод
гірничого обладнання" (Покупець) та ТОВ
"ДОНТЕХСВЯЗЬ" (Постачальник) укладений
договір № 242 на придбання сировинних,
паливно-енергетичних або
матеріально-технічних ресурсів, у
відповідності до умов якого
постачальник зобов'язується передати,
а покупець - прийняти та оплатити
матеріали (далі - "Ресурси") на умовах і в
порядку, передбачених цим договором.

Сторонами узгоджені всі істотні умови
договору та обумовлений порядок
розрахунків за ресурси. Відповідно до
умов договору кількість, номенклатура
ресурсів вказується в специфікаціях до
цього договору, які є його невід'ємною
частиною (п.2.1 договору), оплата за
поставлені ресурси проводиться
протягом терміну, зазначеного в
специфікації, що обчислюється з
моменту постачання ресурсів (п.5.2
договору).

Відповідно до п. 6.4. договору
постачальник зобов'язаний надати
покупцю до початку приймання ресурсів
оригінали наступних документів:

- рахунок на оплату ресурсів;

- транспортні та супровідні документи;

- сертифікат або паспорт якості
постачальника або виробника (у випадку,
якщо постачальник не є виробником);

- упаковочні документи;

- сертифікат санітарно - гігієнічного
висновку сертифікат радіологічної
безпеки (у передбачених законодавством
випадках);

- акт прийому-передачі ресурсів (у 2-х
примірниках), оформлений з боку
постачальника.

Постачальник зобов'язаний надати
Покупцю рекомендованим листом або під
розписку в отриманні податкову
накладну на всю суму виниклих у
Постачальника податкових зобов'язань у
день виникнення податкових
зобов'язань з ПДВ.

В подальшому, 11.01.2012р., сторонами була
підписана специфікація №3, якою
передбачена поставка ресурсів на
умовах СРТ-склад перевізника (в
редакції Інкотермс 2000) та оплата цих
ресупсів протягом 45 календарних днів;
загальна вартість товару за
специфікацією склала 129 274,15 грн. (в
тому числі ПДВ).

На виконання умов договору позивачем
було поставлено відповідачу ресурси на
загальну суму 83 465,40 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № 17663 від 19.07.2013р.та №7722 від
03.04.2013р. на суму відповідно 2 718,00 грн. та
80 747,40 грн.

Оплату отриманого товару відповідач
здійснив в сумі 49 733,67 грн., що
посвідчується залученою до матеріалів
справи банківською випискою та не
заперечується відповідачем.

В порушення зобов'язань за договором
оплата отриманого товару відповідачем
здійснена частково. Заборгованість за
товар за спірною поставкою склала 33
731,73 грн. Наявність заборгованості
відповідача стала підставою для
звернення позивача до господарського
суду з позовом. Господарським судом
вимоги позивача в частині стягнення
суми заборгованості задоволені в
повному обсязі, в частині стягнення
пені за прострочення виконання
зобов'язання позов задоволено частково
і колегія суддів з висновком місцевого
суду погоджується.

За своєю природою договір №242 від
12.09.2012р. про придбання сировинних,
паливно-енергетичних або
матеріально-технічних ресурсів є
договором купівлі - продажу.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України та положень ст.193
Господарського кодексу України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу
України покупець зобов'язаний оплатити
товар після його прийняття або
прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Строк оплати товару терміном 45
календарних днів з моменту поставки
товару визначений специфікацією до
договору.

Відповідачем зобов'язання за
договором щодо оплати вартості
отриманого товару в установлений строк
виконані не були. Посилання
відповідача на не наданням йому
рахунку на оплату товару та
товаросупровідних документів,
зазначених в п. 6.4 договору, правомірно
не прийнято до уваги місцевим судом.

Відповідно до ст. 666 ЦК України,
якщо продавець не передає покупцеві
приналежності товару та документи,
що стосуються товару та підлягають
переданню разом з товаром відповідно
до договору купівлі-продажу або актів
цивільного законодавства, покупець має
право встановити розумний строк для їх
передання.

Якщо приналежності товару або
документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві.

Доказів невиконання позивачем
обов'язку щодо передачі разом з товаром
документів (у т.ч. сертифікату якості,
рахунку на оплату, акту
приймання-передачі товару) матеріали
справи не містять, рівно як не містять і
доказів витребування відповідачем
вказаних у пункті 6.4 договору
документів у позивача. Ні звернення
позивача до відповідача, ні подання
претензії не спонукали останнього до
вжиття відповідних заходів до
виконання договірних зобов'язань.

Відсутні у матеріалах справи
докази й того, що відповідач відмовився
від договору та повернув товар
позивачу. Факт прийняття товару без
будь-яких зауважень та претензій
посвідчується підписом довіреної
особи відповідача на видаткових
накладних.

В силу приписів ст. 614 ЦК України
невжиття особою всіх залежних від неї
заходів щодо належного виконання
зобов'язання свідчить про вину
останньої в невиконанні зобов'язання.

Матеріалами справи
посвідчується, що відповідачем заходи
щодо належного виконання зобов'язання
не вживалися.

За вказаних обставин
господарський суд дійшов правомірного
висновку про задоволення позовних
вимог в частині основного боргу у
повному обсязі.

З урахуванням приписів ст. 625 ЦК
України, а також встановленого судом
факту наявності заборгованості
відповідача за поставлений позивачем
товар в сумі 33 731,73 грн. місцевий
господарський суд правомірно стягнув з
відповідача окрім суми заборгованості
пеню за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань за період з 01.09.13р. по 14.11.13р.
у розмірі 901,05 грн.

Доводи скаржника, викладені в
апеляційній скарзі, не приймаються
колегією суддів до уваги з огляду на
наступне:

Так, посилання скаржника на
незадоволення місцевим судом
клопотання відповідача про
відкладення розгляду справи на інший
термін підставою для скасування
оскаржуваного рішення не являється.

В силу положень пп.2 ч.3 ГПК України
підставою для скасування рішення
місцевого суду є розгляд справи
господарським судом за відсутності
будь-якої із сторін, не повідомленої
належним чином про місце засідання
суду.

Про час та місце засідання місцевого
суду відповідач був повідомлений в
установленому порядку, про що свідчить
його клопотання про відкладення
розгляду справи на іншу дату.

Заявлене клопотання про відкладення
розгляду справи вмотивовано
перебуванням представника відповідача
в іншому судовому процесі. Наведений
довід правомірно не був прийнятий до
уваги місцевим судом, оскільки,
по-перше, не створює об'єктивних
перешкод для розгляду справи по суті,
відповідач обґрунтував свою позицію
щодо суті спору у відзиві на позов та не
заявив (і наразі не заявляє) про
існування інших доказів, які він має
подати до суду; по-друге, надання
повноважень на представництво
інтересів відповідача в силу положень
цивільного кодексу не обмежено
будь-яким певним колом осіб.

Щодо доводів скаржника про оцінку
доказів надану господарським судом
при вирішенні спору по суті, то колегія
суддів зазначає, що господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили

Твердження скаржника про
ненадання позивачем документів,
передбачених п. 6.4 договору, не доведено
належними доказами і не може бути
прийняте до уваги колегією суддів.

Так, умовами договору, укладеного між
позивачем та відповідачем, визначений
порядок приймання товару покупцем.
Водночас відсутність відповідних
документів в силу положень цивільного
законодавства повинна бути
зафіксована в установленому порядку
безпосередньо отримувачем товару,
тобто, відповідачем. Відповідно до
умов договору відповідачу належало
здійснити приймання товару та скласти
відповідний акт, в якому відобразити
факт відсутності супроводжувальних
документів та їх перелік, що
відповідачем здійснено не було.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Доводи апеляційної скарги
скаржника зводяться до переоцінки ним
доказів, які були досліджені судом
першої інстанції під час розгляду
справи, і незгода з висновками
господарського суду з оцінки фактичних
обставин у справі, а також помилкового
тлумачення скаржником апеляційної
скарги норм процесуального та
матеріального права, які не можуть бути
підставою для скасування рішення суду
першої інстанції у даній справі.

З огляду на відповідність
висновків, викладених в рішенні
господарського суду, обставинам справи
та чинному законодавству, вимоги
скаржника про скасування оспорюваного
рішення являються не обґрунтованими і
не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,
суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу
приватного акціонерного товариства
"Криворізький завод гірничого
обладнання" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 30.01.2014
року у справі № 904/8985/13 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
в касаційному порядку протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий
І.В. Тищик

Судді:

Т.А.Верхогляд

Л.М.Білецька