м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/1255/14 15.04.14

За позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

до 1) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,

2) Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про визнання договору недійсним

Суддя Ярмак О.М.

Представники :

Від позивача: ОСОБА_4 за дов., ОСОБА_1

Від відповідача: ОСОБА_5 за догов.

Від відповідача 2: ОСОБА_3, ОСОБА_5 за
догов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

10.04.2014р., 14.04.2014р. у засіданнях суду
оголошувались перерви на підставі ст. 77
ГПК України.

Пред'явлені вимоги про визнання
недійсним договору оренди нежитлового
приміщення від 11.03.2013р., укладеного між
позивачем та відповідачем на підставі
ст.ст. 229, 230 ЦК України.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
договір оренди нежитлового приміщення
бід 11.03.2013р. був укладений позивачем під
впливом помилки та обману з боку
відповідачів - приховування обставин -
спорудження орендованого приміщення в
охоронюваній зоні газопроводу, що
унеможливлює його використання за
призначенням.

25.02.2014р. через канцелярію суду позивач
подав документи для долучення до
матеріалів справи.

10.04.2014р. позивачем подано клопотання
про покладення на відповідачів
понесених позивачем судових витрат у
зв'язку з розглядом даної справи, у т.ч.
2500,00 грн. витрат на правову допомогу.

Представник позивача надав суду
нормативне обґрунтування позовних
вимог та письмові пояснення по справі,
в яких вказує, що спірний договір був
укладений позивачем з метою
використання орендованого приміщення
за адресою: АДРЕСА_1, в якості кафе. У
травні 2013р. позивач отримав припис
Броварської філії по експлуатації
газового господарства ВАТ
«Київоблгаз» Української газової
корпорації «Укргаз» № 12 від 15.05.2013р., в
якому вказано про порушення вимог п.43.15
Правил безпеки систем газопостачання
України, зокрема неможливість зведення
будівлі, складання матеріалів в
охоронюваній 4-х метровій зоні
газопроводу. Зазначає, що
відповідачами було отримано припис
Броварської філії по експлуатації
газового господарства ВАТ
«Київоблгаз» про вказане порушення ще
при будівництві об'єкта; крім того, в
порушення Правил безпеки систем
газопостачання відповідачами не було
здійснено ведення в дію систем
газопостачання, відповідний договір не
укладався. Вказані обставини позивач
вважає такими, що призвели до укладення
ним спірного договору під
впливом'помилки щодо властивостей і
якості об'єкта оренди та внаслідок
обману, оскільки відповідачам було
відомо про вказані обставини до
моменту укладення з позивачем договору
оренди нежитлового приміщення від
11.03.2013р.

Представник відповідачів у
запереченнях на позовну заяву вказав
про необгрунтованість позовних вимог,
зазначаючи, що уповноваженими органами
влади було належним чином оформлено
право власності відповідачів на
нерухоме майно, що орендувалось
позивачем по справі. Офіційне
підключення об'єкту права власності
відповідачів на газової мережі
газопостачальної організації
підтверджує той факт, що останній
перевірили відповідність об'єкту
нерухомого майна вимогам чинного
законодавства, в тому числі в частині,
що стосується дотримання вимог щодо
розміщення відносно газопроводів.
Стверджує, що наданий припис № 12 від
15.05.2013р. не свідчить про обман
відповідачів щодо можливості
використання позивачем об'єкта оренди
в якості кафе, оскільки вказана
перевірка не вплинула та не припинила
діяльність позивача.

15.04.2014р. через канцелярію суду
представник відповідачів подав
додаткові пояснення по справі стосовно
посилань позивача на відсутність
газопостачання, в яких пояснює, що
позивач в орендованому приміщенні
користувався газом та газовим
обладнанням, що підтверджується
розрахунковою книжкою за газ та
квитанціями сплати за газ, у т.ч. за
липень 2013р. На спростування вказаних
позивачем обставин відповідачами
подано копію проекту газопостачання
об'єкту нерухомого майна та Акту
виконаних робіт, відповідно до яких
Броварською філією ВАТ «Київоблгаз»
погоджувався проект та проводились
роботи по монтажу газопостачання в
приміщення та підключення
газообладнання. Постачання газу від
орендованого позивачем приміщення
було відключено станом на грудень 2013р.,
при цьому спірний договір був
припинений за заявою позивача з 04.10.2013р.

У судовому засіданні 15.04.2014р. позивач
позовні вимоги підтримав, відповідач 2
та представник відповідачів проти
позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2013 року між позивачем - ФОП ОСОБА_1
(орендар за договором,), відповідачем 1 -
ФОП ОСОБА_2 та відповідачем 2 - ФОП
ОСОБА_3 (орендодавці) був укладений
договір оренди нежитлового приміщення,
за умовами якого орендодавець передав,
а орендар прийняв в тимчасове оплатне
користування павільйон та приміщення,
яке розташоване на першому поверсі
будинку за адресою: АДРЕСА_1, загальною
площею 140,6 кв.м. з метою розміщення
закладу громадського харчування (кафе)
строком на один рік (дванадцять
місяців).

В обґрунтування заявлених вимог про
визнання недійсним договору оренди
нежитлового приміщення від 11.03.2013р.
позивач вказує, що відповідачі при
укладанні договору приховали від
позивача, як орендаря, існування
обставин, що мають істотне значення та
унеможливлюють використання
орендованого приміщення за
призначенням (розміщення орендованого
майна в охоронюваній зоні газопроводу
та відсутність договору на
газопостачання об'єкта), в результаті
чого позивач помилився щодо
властивостей і якості об'єкта оренди і
уклав спірний договір внаслідок обману
відповідачем та невиконання п. 2.4
договору. Вказаний правочин просить
визнати недійсним, посилаючись на
положення ст.ст. 229, 230 ЦК України.

Дослідивши наявні в матеріалах справи
та надані в судовому засіданні докази,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги задоволенню не
підлягають, виходячи з наступного.

За змістом статті 229 ЦК України якщо
особа, яка вчинила правочин, помилилася
щодо обставин, які мають істотне
значення, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним. Істотне
значення має помилка щодо природи
правочину, прав та обов'язків сторін,
таких властивостей і якостей речі, які
значно знижують її цінність або
можливість використання за цільовим
призначенням. Помилка щодо мотивів
правочину не має істотного значення,
крім випадків, встановлених законом.

Під помилкою слід розуміти таке
неправильне сприйняття стороною
правочину предмета чи інших істотних
умов останнього, що вплинуло на її
волевиявлення, за відсутності якого
можна вважати, що правочин не було б
вчинено. Помилка повинна мати істотне
значення, зачіпати природу правочину
або такі якості його предмета, які
значно знижують можливість його
використання за призначенням. При
цьому істотною вважається така
помилка, наслідки якої неможливо
усунути або їх усунення вимагає
значних витрат від особи, що
помилилася, - з урахуванням її
майнового становища, характеру
діяльності тощо. Обставини, з приводу
яких помилилася особа, мають бути
наявними на час вчинення правочину.

Обов'язок доведення відповідних
обставин покладається на позивача.

Відповідно до положень ст. 230 ЦК
України, якщо одна із сторін правочину
навмисно ввела другу сторону в оману
щодо обставин, які мають істотне
значення (частина перша статті 229 цього
Кодексу), такий правочин визнається
судом недійсним. Обман має місце, якщо
сторона заперечує наявність обставин,
які можуть перешкодити вчиненню
правочину, або якщо вона замовчує їх
існування.

Під обманом слід розуміти умисне
введення в оману представника
підприємства, установи, організації
або фізичної особи, що вчинила
правочин, шляхом повідомлення
відомостей, які не відповідають
дійсності, або замовчують обставини, що
мали істотне значення для правочину.

Таким чином, виходячи зі змісту статті
230 ЦК України, слід зважити, що правочин
може бути визнаний вчиненим під
впливом обману у випадку навмисного
цілеспрямованого введення іншої
сторони в оману щодо фактів, які
впливають на його укладення, при чому
ознакою обману є умисел: особа знає про
наявність чи відсутність певних
обставин і розуміє, що друга сторона,
якщо б вона володіла цією інформацією,
не вступила би у правовідносини,
невигідні для неї. Обман також має
місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

У пункті 20 постанови Пленуму
Верховного суду України від 06.11.2009р. №9
"Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними" роз'яснено, що
на відміну від помилки, ознакою обману
є умисел у діях однієї зі сторін
правочину. Наявність умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману, і сам факт обману повинна
довести особа, яка діяла під впливом
обману. Обман щодо мотивів правочину не
має істотного значення.

Відповідно до ст. 33 ЦК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

В даному випадку, це стосувалося
позивача, який мав довести суду та
надати докази наявності помилки при
укладенні спірного правочину щодо
властивостей та якості орендованого
приміщення, що в подальшому призвело до
неможливості використання об'єкта
оренди за призначенням; наявності
умислу в діях відповідачів, істотність
значення обставин, щодо яких позивача
було введено в оману, сам факт обману.

Таких доказів суду не надано.

За умовами п.2.4 договору, орендодавець
засвідчив, що: від орендаря не
приховано обставини, які мають істотне
значення для цього договору; до
укладення цього договору приміщення
іншим особам не відчужено; приміщення
під забороною (арештом) та в заставі,
податковій заставі не перебуває;
приміщення як внесок до статутного
капіталу юридичних осіб не передане;
щодо приміщення відсутні судові спори;
внаслідок укладення цього договору не
буде порушено прав та законних
інтересів інших осіб; приміщення не
надане в користування наймачам
(орендарям); обтяжень, а також будь яких
прав у третіх осіб щодо приміщення не
має.

Згідно положень 767 ЦК України,
наймодавець зобов'язаний передати
наймачеві річ у комплекті і стані, що
відповідають умовам договору найму та
її призначенню, попередити наймача про
особливі властивості та недоліки речі,
які йому відомі і які можуть бути
небезпечними для життя, здоров'я, майна
наймача або інших осіб або призвести до
пошкодження самої речі під час
користування нею.

Частина 3 статті 767 ЦК України
передбачає обов'язок наймача в
присутності наймодавця перевірити
справність речі. Якщо наймач у момент
передання речі в його володіння не
переконається у її справності, річ
вважається такою, що передана йому в
належному стані.

В матеріалах справи відсутні будь-які
дані про існування перешкод для
перевірки позивачем стану майна, яке
передавалося йому в оренду.

Також позивачем не доведено суду та не
надано доказів неможливості
використовувати орендоване по
договору оренди від 11.03.2013р. майно -
павільйон та приміщення, яке
розташоване на першому поверсі будинку
за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею
140,6 кв.м. для розміщення кафе та
здійснення своєї господарської
діяльності.

Таким чином, передбачені договором
оренди від 11.03.2013р. наслідки наступили і
позивач використав орендоване майно
для мети, визначеної оспорюваним
правочином.

Надані позивачем приписи Броварської
філії по експлуатації газового
господарства ВАТ «Київоблгаз»
Української газової корпорації
«Укргаз» № 9 від 05.06.2012р., № 12 від
15.05.2013р., в яких йдеться про заборону
зведення будівлі, складання матеріалів
в 4-х метровій охоронюваній зоні
газопроводу в АДРЕСА_1 та встановлено
строк для усунення виявлених порушень,
не є доказати замовчування
відповідачами даного факту, введення
позивача в оману щодо розташування
об'єкта оренди, придатності ведення
позивачем господарської діяльності в
даному об'єкту - розміщення кафе.

Правила безпеки систем газопостачання
України, затверджені наказом
Держнаглядохоронпраці від 01.10.1997р. № 254,
на підставі яких видано вказані
приписи, встановлюють вимоги до
проектування, будівництва і
експлуатації систем газопостачання,
які використовують як паливо природні
гази (газових і газонафтових родовищ),
газоповітряні суміші на їх основі з
надмірним тиском не більш 1,2 МПа (12
кгс/кв. см), зріджені вуглеводні гази
(далі - ЗВГ) з надмірним тиском не більше
1,6 МПа (16 кгс/кв. см). Вимоги цих Правил
поширюються на проектування і
будівництво нових, розширення,
реконструкцію та капітальний ремонт і
експлуатацію діючих систем і об'єктів
газопостачання.

Крім того, вказані приписи взагалі не
містять посилань на особу, чи
господарську діяльність особи, що
перевіряється та жодним чином не
направлені на зобов'язання позивача
припинити господарську діяльність в
орендованому майні.

Як вбачається з матеріалів справи,
земельна ділянка, розташована за
адресою: АДРЕСА_1 була надана ФОП ОСОБА_2
для ведення підприємницької
діяльності.

Відповідно до Акту готовності об'єкта
до експлуатації від 15.12.2010р., будівельні
роботи об'єкта - кафе (громадське
харчування), загальною площею 140,6 кв.м. в
АДРЕСА_1 були виконані на підставі
дозволу начальника Інспекції ДАБК у
Київській області № 760/10 від 29.10.2010р. на
об'єкті введенння в експлуатацію із
затвердженою проектно-кошторисною
документацією.

На підтвердження наявності дозволу на
газопостачання в орендоване позивачем
приміщення по договору відповідачами
надано Проект газопостачання АДРЕСА_1,
погоджений Броварською філією ВАТ
товариства по газопостачанню та
газифікації «Київоблгаз» від 25.12.2008р.,
Акти про прийняття робіт № 031829, № 000839,
замовник - ОСОБА_2, підрядник -
Броварська філія ВАТ «Київоблгаз» щодо
погодження та виготовлення проекту
газопостачання.

Крім того, відповідачем 1 проводилась
оплата за природний газ та інші
послуги газового господарства в
приміщенні, розташованому за адресою:
с.Рожни, вул. Леніна, буд. 54, що
підтверджується копіями розрахункової
книги, квитанціями на оплату.

Таким чином, доводи позивача про те, що
договір оренди нежитлового приміщення
від 11.03.2013р. був укладений позивачем під
впливом помилки та обману з боку
відповідачів - приховування обставин -
спорудження орендованого приміщення в
охоронюваній зоні газопроводу, що
унеможливлює його використання за
призначенням не підтверджуються
належними доказами в розумінні ст.ст. 33,
34 ГПК України.

Проаналізувавши положення чинного
законодавства та наявні в матеріалах
справи докази, суд не знайшов підстав
для задоволення позовних вимог в
зв'язку з їх безпідставністю і
недоведеністю.

Враховуючи викладене, приймаючи до
уваги пояснення представників сторін,
суд дійшов висновку про відмову у
задоволенні позову повністю.

Судовий витрати відповідно до ст. 49 ГПК
України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-84 ГПК України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Суддя
О.М.Ярмак

Повне рішення складено 25.04.2014р.