ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2014
Справа № 905/2848/13

Господарський суд Донецької
області, у складі головуючого судді
Огороднік Д.М., суддів Нестеренко Ю.С.,
Сажнева М.В. при секретарі судового
засідання Коровіній І.С. розглянувши
матеріали

за позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Бітієс Груп"до
Публічного акціонерного товариства
"Енергомашспецсталь"про зобов'язання
виконати умови договору № 15/1415 від
06.10.2011 та Специфікації №4, №5 від 15.11.2011,
від 12.01.2012 в частині перерахування
попередньої оплати за поставлений
товар у розмірі 57299,23грн.Представники
сторін: від позивача: від
відповідача: не з'явився; не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду
Донецької області передані позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бітієс Груп" до
Публічного акціонерного товариства
"Енергомашспецсталь" про зобов'язання
виконати умови договору № 15/1415 від
06.10.2011 та специфікації №4,5 від 15.11.2011,
від 12.01.2012 в частині перерахування
попередньої оплати за поставлений
товар у розмірі 114299,23грн. на поточний
рахунок позивача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між
позивачем та відповідачем укладений
договір поставки №15/1415 від 06.10.2011 з
урахуванням специфікацій №4 від 15.11.2011,
№5 від 12.01.2012, за умовами якого оплата
товару здійснюється у вигляді 100%
попередньої оплати з моменту
готовності товару до відвантаження зі
складу постачальника. Заявка на
поставку надійшла до постачальника
11.04.2012, та 11.04.2012 позивач надіслав
відповідачу повідомлення про
готовність товару до відвантаження, з
проханням перерахувати попередню
оплату. Позивач неодноразово звертався
до відповідача з вимогою про
здійснення попередньої оплати товару,
проте відповідач відповіді не надав,
гроші не перерахував. За таких
обставин, позивач звернувся до суду з
вимогою про зобов'язання відповідача
виконати умови договору та здійснити
перерахування попередньої оплати
вартості погодженого товару.

На підтвердження вказаних обставин
позивач, надав належним чином завірені
копії: договору №15/1415 від 06.10.2011;
специфікації №4 від 15.11.2011, №5 від 12.01.2012
до договору; листа ВАТ
"Енергомаспецсталь" №15 від 11.04.2012;
листів ТОВ "Бітієс-груп" №015/D від 11.04.2012,
№07/02 від 07.20.2013, №08/02 від 07.02.2013, 328/03 від
27.03.2013, №27/03 від 27.03.2013; рахунка на
оплату №392 від 27.03.2013.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 02.07.2013 у
зв'язку з відпусткою судді Риженко Т.М.
справу передано судді Г.В.Захарченко.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 01.08.2013
справу передано на розгляд судді
Риженко Т.М.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 01.10.2013 року
призначено колегіальний розгляд
справи у складі: головуючого судді
Риженко Т.М., судді Макарова Ю.В., судді
Бокова Ю.В.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 22.10.2013р. у
зв'язку з відпусткою судді Макарової
Ю.В. змінено склад судової колегії,
суддю Макарову Ю.В. замінено на суддю
Нестеренко Ю.С.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 17.12.13
змінено склад судової колегії замість
судді Бокової Ю.С. призначено суддю
Довгалюк В.О.

Розпорядженням від 10.02.2014 згідно
автоматичного розподілу справа №
905/2848/13 передана судді Огороднік Д.М.

Розпорядження в.о голови
господарського суду Донецької області
від 19.03.2014 змінено суддю Довгалюк В.О. на
Сажневу М.В.

В судовому засіданні 19.03.2014 позивач
подав, в порядку ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України,
клопотання, в якому просить суд
зобов'язати відповідача виконати умови
договору № 15/1415 від 06.10.2011 та
специфікації №4,5 від 15.11.2011, від 12.01.2012 в
частині перерахування попередньої
оплати за поставлений товар у розмірі
57299,23 грн. на поточний рахунок позивача.
Судом з'ясовано, що вказаним
клопотанням позивач зменшує суму
коштів, яку просить зобов'язати
відповідача перерахувати. За таких
обставин, вказане клопотання розцінено
судом як заява про зменшення розміру
позовних вимог та прийнята до розгляду.
Подальший розгляд справи здійснюється
в межах зобов'язання відповідача
виконати умови договору № 15/1415 від
06.10.2011 та специфікації №4,5 від 15.11.2011,
від 12.01.2012 в частині перерахування
попередньої оплати за поставлений
товар у розмірі 57299,23 грн.

Відповідач подав відзив на позовну
заяву, в якому зазначає, що в процесі
розгляду справи, позивач здійснив
поставку відповідачу товару на суму
114299,23 грн., вартість якого відповідачем
частково оплачена на суму 57000,00 грн.
Таким чином, фактичні дії сторін
змінили умови щодо строків оплати
вартості товару, тому обов'язок
відповідача здійснити оплату вартості
товару пов'язаний із звернення
позивача з вимогою. Однак позивач до
моменту подання позову, таку вимогу не
надсилав. Отже, на думку відповідача,
останній не порушував прав позивача,
тому у задоволенні позову слід
відмовити.

В судове засідання 08.04.2014 представники
сторін не з'явились, про причини неявки
суд не повідомили.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального Кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і
витребувані господарським судом
документи не подано, справу може бути
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

З урахуванням належного повідомлення
про час та місце проведення судового
розгляду обох сторін, судом
забезпечено сторонам рівні
процесуальні можливості у захисті
їхніх процесуальних прав і законних
інтересів, у наданні доказів та
здійсненні інших процесуальних прав, з
врахуванням наведеного, суд вважає за
можливе розглянути справу за наявними
у справі матеріалами, яких достатньо
для встановлення обставин та вирішення
спору по суті, згідно ст. 75
Господарського процесуального Кодексу
України.

Представники сторін клопотання щодо
фіксації судового процесу не заявляли,
у зв'язку з чим, розгляд справи
здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані сторонами
документи і матеріали, заслухавши їх
пояснення, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06.10.2011 між Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бітієс Груп", як
продавцем (позивач) та Публічним
акціонерним товариством
"Енергомашспецсталь", як покупцем
(відповідач) підписаний договір №15/1415
(з урахуванням специфікацій №4 від
15.11.2011, №5 від 12.01.2012 до договору) (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець
зобов'язується передати у власність
покупця товар, а покупець
зобов'язується у відповідності з
умовами даного договору прийняти товар
та оплатити його.

Пунктом 1.2 договору визначено, що
найменування, номенклатура
(асортимент), кількість, якісні та інші
характеристики продукції (товару), її
ціна, строки поставки зазначаються у
специфікаціях, які є невід'ємними
частинами даного договору.

Ціна продукції вказується в
специфікації, яка є невід'ємною
частиною договору (п. 2.1 договору).

Орієнтовна сума договору на момент
укладання договору складає 5000000,00грн. з
урахуванням ПДВ (4166666,67 грн. без ПДВ,
833333,33грн. ПДВ). Загальна вартість
договору є величиною змінною і
складається з сум усіх специфікацій,
оформлених до даного договору (п. 2.2
договору).

Пунктом 9.1 договору передбачено, що
оплата провадиться покупцем шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок постачальника в
національній валюті України.

Відповідно до п.9.3 покупець проводить
оплату за поставлену продукцію
відповідно порядку визначеного у
специфікаціях.

Відповідно до п. 14.2 договору договір
набуває чинності з моменту його
підписання та діє до 31.12.2014.

Між сторонами погоджені та підписані
специфікації №4 від 15.11.2011, №5 від 12.01.2012
до договору, відповідно до якої
постачальник зобов'язався здійснити
поставку продукції за найменуванням, у
кількості, за ціною, визначеними у
даній специфікаціях.

Умови поставки - DDP Краматорськ,
протягом 4 неділь з моменту письмової
заявки покупця.

Умови оплати: передоплата по факту
готовності до відвантаження зі складу
постачальника м.Одеса (специфікація №
4). Примітка:продукція виробництва
Parker-Zander 2012.

Умови оплати: оплата по факту
готовності до відвантаження зі складу
постачальника м.Одеса (специфікація №
5). Примітка:продукція виробництва
Parker-Zander 2012.

Договір та специфікації до договору
підписані сторонами, скріплені їх
печатками та містяться в матеріалах
справи.

11.04.2012 відповідач звернувся до позивача
із заявкою на поставку партії товару
№15/, а позивач в свою чергу 11.04.2012
надіслав відповідачу письмове
повідомлення про готовність товару до
відвантаження та з проханням
перерахувати попередню оплату по
договору. Відповідач відповіді не
надав, кошти не перерахував.

В подальшому, позивач повторно
звернувся до відповідача з
повідомленням про готовність товару до
відвантаження №07/02 від 07.02.2013 та
вимогою про перерахування попередньої
оплати №08/02 від 07.02.20013; з повідомленням
про готовність товару до відвантаження
№28/03 від 27.03.2013 та вимогою про
перерахування попередньої оплати №27/03
від 27.03.2013.

02.04.2013 повідомлення про готовність
товару до відвантаження та вимога про
перерахування 114299Ю,23грн. передано
відповідачу через канцелярію
Публічного акціонерного товариства
"Енергомашспецсталь", про що свідчить
акт приймання передачі документів.

Судом встановлено, що на момент подачі
позовної заяви сторони не виконали
своїх зобов'язань за спірним договором
поставки та специфікаціями до
договору. Відповідач суму попередньої
оплати не перерахував.

Проте, в процесі розгляду справи,
позивач без отримання попередньої
оплати від відповідача здійснив
поставку товару на суму 114299,23грн, що
підтверджується видатковою накладною
№87 від 14.02.2014.

Відповідач частково здійснив оплатив
вартості поставленого товару за
видатковою накладною №87 від 14.02.2014 у
розмірі 57000,00грн. Даний факт
підтверджується платіжним дорученням
№75177 від 11.02.2014.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір поставки №15/1415 сторонами у
повному обсязі не виконаний, позивач
перерахував відповідачу кошти на
загальну суму 57299,23грн., а відповідач
здійснив поставку товару на суму
114299,23грн.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором
поставки, який підпадає під правове
регулювання норм ст. 712 Цивільного
кодексу України та ст.ст. 264-271
Господарського кодексу України. В
частині, що не суперечить договору, до
вказаного правочину також
застосовуються норми Цивільного
кодексу України, які регулюють правила
купівлі-продажу (ст.ст. 655-697 Цивільного
кодексу України).

Статтею 712 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
передбачено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу.
У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами.

Згідно з ст. 693 Цивільного кодексу
України якщо договором встановлений
обов'язок покупця частково або
повністю оплатити товар до його
передання продавцем (попередня оплата),
покупець повинен здійснити оплату в
строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу. У разі невиконання
покупцем обов'язку щодо попередньої
оплати товару застосовуються
положення статті 538 цього Кодексу.

Як роз'яснено господарським судам у п.
1.7 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.12.2013
р. № 14 "Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", днем
пред'явлення вимоги кредитором слід
вважати день, у який боржник одержав
надіслану йому вимогу, а в разі якщо
вимогу надіслано засобами поштового
зв'язку і підприємством зв'язку
здійснено повідомлення про
неможливість вручення поштового
відправлення, то днем пред'явлення
вимоги є дата оформлення названим
підприємством цього повідомлення. Там
же зазначено, що оскільки згаданою
статтею 530 ЦК України не визначена
форма пред'явлення вимоги кредитором,
останній може здійснити своє право як
шляхом надіслання платіжної
вимоги-доручення, так і шляхом
звернення до боржника з листом,
телеграмою, надіслання йому рахунка
(рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо
боржник (відповідач) заперечує
одержання ним такої вимоги, кредитор
(позивач) зобов'язаний подати
господарському суду докази її
надіслання боржникові. Останній, зі
свого боку, не позбавлений права подати
докази неодержання ним вимоги
кредитора (наприклад, довідку
підприємства зв'язку про ненадходження
на адресу боржника відповідного
рекомендованого поштового
відправлення). Ухилення боржника від
одержання на підприємстві зв'язку
листа, що містив вимогу (відмова від
його прийняття, нез'явлення на
зазначене підприємство після
одержання його повідомлення про
надходження рекомендованого або
цінного листа) не дає підстав вважати
вимогу непред'явленою.

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, позивач звернувся до
відповідача з вимогою №24/03 від 24.03.2014
про сплату попередньої оплати у
розмірі 57299,23грн. за договором №15/1415 від
06.10.2011 (в матеріалах справи міститься
докази надсилання: фіскальний чек №4036
від 25.03.2014 та опис вкладення від 25.03.2014).

Відповідач, вартість отриманого від
позивача товару, у розмірі 57299,23грн.
позивачу не оплатив. Сума
заборгованості відповідача перед
позивачем складає 57299,23грн.

Враховуючи наявні матеріали справи,
судом встановлено, що в результаті
фактичних дій сторін, які були вчинені
вже під час розгляду спору судом,
сторонами змінені умови договору та
специфікацій №4, №5 щодо зобов'язання
відповідача здійснити саме попередню
оплату вартості товару, оскільки вже
відбулась поставка позивачем
відповідачу товару, та отримання його
останнім.

За таких обставин, зобов'язання
відповідача по перерахуванню
попередньої оплати змінено на
зобов'язання здійснити оплату вартості
отриманого товару, яке відповідач
виконав не у повному обсязі, оскільки
не перерахував позивачу 57299,23 грн.

Однак, у зв'язку зі зміною фактичних
даних, на підставі яких ґрунтується
вимоги позивача, останній не змінив
свої підстави позову, обґрунтування
позовних вимог. Окрім цього, позивач
наполягає на захисті свої прав шляхом
зобов'язання відповідача виконати
умови договору №15/1415 від 06.10.2011 та
специфікації №4,5 від 15.11.2011, від 12.01.2012 в
частині перерахування попередньої
оплати за поставлений товар у розмірі
57299,23 грн. на поточний рахунок позивача.

Разом з тим, судом наголошується, що як
в позовній заяві так і в заяві про
зменшення розміру, позивач одночасно
вказує про зобов'язання виконання
відповідачем умови договору щодо
попередньої оплати за поставлений
товар. Однак, попередня оплата
передбачає відсутність поставки
товару, тому для з'ясування дійсних
вимог позивача, судом досліджено зміст
позовної заяви, зміст вимог, матеріали
справи, клопотання поданого до суду
17.03.2014 та вислухавши представника
позивача та встановлено, що вимоги
позивача стосуються саме зобов'язання
відповідача по здійсненню попередньої
оплати за товар, яка передбачена в
специфікаціях №4 та №5.

З огляду на викладене, судом
відзначається, що станом на момент
звернення позивача до суду, між
позивачем та відповідачем підписаний
договір та специфікації до нього,
відповідно до умов якого відповідач
зобов'язаний був здійснити попередню
оплату вартості товару по готовності
останнього. Однак, відповідач в
порушення умов договору, не здійснював
попередню оплату після неодноразово
повідомлення його позивачем про
готовність товару. При цьому під час
розгляду справи, позивач здійснив
поставку товару, а відповідач прийняв
його та частково оплатив його вартість.
За таких обставин, станом на момент
вирішення спору, у відповідач відсутнє
зобов'язання здійснити попередню
оплату за товар, а наявне зобов'язання
здійснити оплату вартості вже
отриманого товару.

Проте, за наявності вказаних обставин,
позивач наполягає на захисті своїх
прав у спосіб визначений в позовній
заяві, зменшивши при цьому суму
попередньої оплати.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України передбачено право кожної особи
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України
та ст. 20 Господарського кодексу України
закріплено перелік способів захисту
цивільних прав та інтересів, згідно з
яким кожна особа має право звернутися
до суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Під захистом прав розуміється державна
правова діяльність, спрямована на
відновлення порушеного права суб'єкта
відносин та забезпечення виконання
юридичного обов'язку зобов'язаною
стороною.

Звертаючись до суду, позивач
самостійно обирає спосіб захисту,
передбачений ч. 2 ст.16 Цивільного
кодексу України та ст. 20 Господарського
кодексу України.

Способи захисту цивільних прав та
інтересів передбачені ст. 16 Цивільного
кодексу України, відповідно до ч. 2 якої
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 16 Цивільного кодексу
України суд може відмовити у захисті
цивільного права та інтересу особи в
разі порушення нею положень частин
другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Правові норми ст. 16 Цивільного кодексу
України кореспондується з положеннями
статті 20 Господарського кодексу
України, якими визначено, що права та
законні інтереси зазначених суб'єктів
захищаються шляхом: визнання наявності
або відсутності права; визнання
недійсними господарських угод;
відновлення становища; припинення дій;
присудження до виконання обов'язку в
натурі; відшкодування збитків;
застосування штрафних і
оперативно-господарських санкцій;
установлення, зміни та припинення
господарських правовідносин.

Предметом позову може бути
матеріально-правова чи немайнова
вимога позивача до відповідача,
відносно якої суд повинен прийняти
рішення. Предметом позову не можуть
бути обставини, які виступають
доказами у справі, зокрема, оформлення
та направлення всіх необхідних
документів для своєчасного виконання
зобов'язань щодо обслуговування та
ремонту таксометрів, оскільки такі
документи підтверджують наявність або
відсутність юридичних фактів, які
входять до підстав позову. Захист
майнового або немайнового права чи
законного інтересу відбувається
шляхом прийняття судом рішення про
примусове виконання відповідачем
певних дій або зобов'язання утриматись
від їх вчинення.

Суд вважає, що станом на момент
вирішення спору судом, обраний
позивачем спосіб захисту, який не
відповідає вимогам ст. 16 Цивільного
кодексу України, ст. 20 Господарського
кодексу України. Згідно зі змістом ч. 2
ст. 19 Цивільного кодексу України
встановлено, що способи самозахисту
мають відповідати змісту права, що
порушене, характеру дій, якими воно
порушене, а також наслідкам, що
спричинені цим порушенням.

Враховуючи те, що станом на момент
вирішення спору по суті, зобов'язання
відповідача щодо здійснення
попередньої оплати замінені на
зобов'язання з оплати вартості
отриманого товару, вимоги позивача про
зобов'язання відповідача виконати
умови договору та специфікацій в
частині перерахування попередньої
оплати на поточний рахунок, є такими, що
не відповідають змісту права, що
порушене, характеру дій, якими воно
порушене, а також наслідкам, що
спричинені цим порушенням (станом на
момент вирішення спору судом).

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається порушення відповідачем
грошових зобов'язань, а саме
відповідачем вартість отриманого
товару сплачена не у повному обсязі.
Проте, суд при вирішенні спору
обмежений позовними вимогами, і не може
вийти за межі позовних вимог, за
відсутності відповідної заяви, а
позивач не обмежений правом звернутись
до суду з позовом про стягнення
заборгованості.

Враховуючи викладене, вказані вимоги
позивача є необґрунтованими та такими,
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Судовими доказами, за визначенням
ст.ст. 32-36 Господарського
процесуального кодексу України, слід
вважати документи, які можуть
підтвердити або спростувати обставини,
що мають значення для правильного
вирішення справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Судові витрати, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на відповідача,
оскільки даний спір виник з вини
відповідача (відповідач не виконав
умови договору та специфікацій в
частині перерахування попередньої
оплати), а фактичні обставини змінились
вже під час розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити
повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Енергомашспецсталь"
(м.Краматорськ, Донецька область, 83406,
з будь якого рахунку
виявленого державним виконавцем під
час виконавчого провадження) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Бітієс-Груп"
(вул.Чорноморського козацтва, 115,
м.Одеса, 65003, ) судовий
збір у розмірі 2285 (дві тисячі двісті
вісімдесят п'ять) грн. 98 коп.

3. Повернути з Державного бюджету на
користь на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Бітієс-Груп" (вул.Чорноморського
козацтва,115, м.Одеса, 65003, ) надмірно сплачений судовий збір у
розмірі 0 (нуль) грн. 02 коп.

4. Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
складення повного рішення та може бути
оскаржене в порядку та у строки,
визначені Господарським процесуальним
кодексом України.

Головуючий суддя
Д.М. Огороднік

Суддя
Ю.С. Нестеренко

Суддя
М.В. Сажнева

Дата складення повного рішення 14.04.2014