м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Національного банку
України в особі Головного управління
банку України по місту Києву та
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
третя особа 1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача -
Публічне акціонерне товариство "Банк
третя особа 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Лоджистік Сервіс"
про стягнення
заборгованості за договором про
надання кредиту № 31/05-К від
23.09.2005р. в розмірі 36330419,20 грн.
Колегія суддів у складі:
Головуючий суддя Гулевець О.В.
Суддя Пригунова А.Б.
Суддя Стасюк С.В.
Представники сторін:
Від позивача: Таболін О.С.
Від відповідача: Булій Т.В. (дов.)
Від третьої особи 1: Гуленко Ю.М.
Від третьої особи 2: не з'явився
У судовому засіданні 09.04.14 судом
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі відповідно до
положень ч. 2 ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач - Національний банк України в
особі Головного управління
Національного банку України по місту
Києву та Київській області звернувся
до Господарського суду міста Києва з
вимогою до відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Альтаір" про стягнення
заборгованості в розмірі 36 330 419,20 грн.
за договором про надання кредиту №
31/05-К від 23.09.2005р.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.10.2013р. порушено провадження
розгляду у судовому засіданні на
29.10.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" надійшло клопотання про
витребування доказів, в якому
відповідач просить суд зобов'язати
позивача - Національний банк України в
особі Головного управління
Національного банку України по місту
Києву та Київській області надати суду
розрахунок суми (розміру) майнових прав
на момент переходу до НБУ прав
первісного кредитора.
29.10.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" надійшло клопотання про
третю особу, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача - Публічне акціонерне
вул. Вишгородська 45/2).
В судовому засіданні 30.10.2013р.
представник позивача - Національного
банку України в особі Головного
управління Національного банку
України по місту Києву та Київській
області надав суду документи по справі,
в тому числі розрахунок
Суд, розглянувши клопотання
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" про витребування доказів,
дійшов висновку про відмову в його
задоволенні, оскільки як встановлено
судом, матеріали справи містять
необхідні розрахунки позовних вимог та
суд вважає недоцільним витребування
розрахунку суми (розміру) майнових прав
на момент переходу до НБУ прав
первісного кредитора.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.10.2013р. залучено до участі у
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача -
Публічне акціонерне товариство "Банк
Столиця" та відкладено розгляд справи
26.11.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" надійшов відзив на позов та
клопотання про витребування у
позивача: доказів на підтвердження
розміру заборгованості ПАТ "Банк
Столиця" перед НБУ за кредитним
договором №09/09 від 10.02.2009р. станом на
дату подання позову; доказів
реєстрації у відповідному державному
реєстрі обтяження майна та реєстрації
змін у відомостях про зареєстроване
обтяження майна; доказів реєстрації у
відповідному державному реєстрі
відомостей про звернення стягнення на
предмет забезпечувального обтяження.
27.11.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача - Національного банку України
в особі Головного управління
Національного банку України по місту
Києву та Київській області надійшли
документи по справі та клопотання про
забезпечення позову шляхом накладення
арешту на майно Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" у межах позовних вимог у
розмірі 36 330 419,20 грн.
Суд, в судовому засіданні 27.11.2013р.,
розглянувши клопотання відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" про витребування доказів по
справі, яке надійшло 26.11.2013р., відмовив в
задоволенні даного клопотання,
оскільки відомості з реєстру обтяжень
не входять до предмету доказування у
даній справі, а первинні документи щодо
заборгованості позичальника вже
витребовувались судом ухвалою від
Представники сторін в судовому
засіданні 27.11.2013р. заявили письмове
клопотання про продовження строків
вирішення спору у даній справі.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.11.2013р. продовжено строк
В судовому засіданні 27.11.2013р. оголошено
перерву до 11.12.2013р.
10.12.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" надійшло клопотання про
відкладення розгляду справи та
документи по справі.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.12.2013р. залучено до участі у
справі в якості третьої особи 2, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Лоджистік Сервіс",
витребувано докази по справі та
відкладено розгляд справи на 25.12.2013р.
16.12.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Публічного
акціонерного товариства "Банк Столиця"
надійшли письмові пояснення на позовну
25.12.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
третьої особи 1 - Публічного
акціонерного товариства "Банк Столиця"
надійшло клопотання про долучення
25.12.2013р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
третьої особи 2 - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лоджистік Сервіс"
надійшли пояснення по справі та
документи по справі.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.12.2013р. призначено
Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 25.12.2013 року призначено
складі колегії суддів: Гулевець О.В.
(головуючий), Пригунова А.Б., Стасюк С.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.12.2013р. колегією суддів у
складі: Гулевець О.В. (головуючий),
Пригунова А.Б., Стасюк С.В. прийнято
та призначено її розгляд на 11.02.2014р.
10.02.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача - Національного банку України
в особі Головного управління
Національного банку України по місту
Києву та Київській області надійшли
документи по справі.
Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 11.02.2014р., в зв'язку з відпусткою
передано на розгляд колегії суддів у
складі: Гулевець О.В. (головуючий),
Баранов Д.О., Стасюк С.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.02.2014р. колегією суддів у
складі: Гулевець О.В. (головуючий),
Баранов Д.О., Стасюк С.В. прийнято справу
призначено її розгляд на 04.03.2014р.
Розпорядженням заступника голови
Господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 04.03.2014р., у зв'язку з
перебуванням судді Гулевець О.В. на
на розгляд колегії суддів у складі:
Стасюк С.В. (головуючий), Баранов Д.О.,
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 04.03.2014р. колегією суддів у
складі: Стасюк С.В. (головуючий), Баранов
Д.О., Любченко М.О. прийнято справу №
призначено її розгляд на 09.04.2014р.
09.04.2014р. через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" надійшли додаткові письмові
пояснення по справі та заява про
застосування строку позовної давності
до вимоги позивача про стягнення пені.
Розпорядженням в.о. голови
Господарського суду міста Києва Бойка
Р.В. від 09.04.2014р., у зв'язку з виходом
судді Гулевець О.В. з лікарняного та
завантаженістю судді Баранова Д.О.,
колегії суддів у складі: Гулевець О.В.
(головуючий), Пригунова А.Б., Стасюк С.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.04.2014р. колегією суддів у
складі: Гулевець О.В. (головуючий),
Пригунова А.Б., Стасюк С.В. прийнято
Судом було розглянуто клопотання
позивача про забезпечення позову
шляхом накладення арешту на майно
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" у межах позовних вимог у
розмірі 36 330 419,20 грн., що надійшло до
суду 27.11.2013р. від позивача -
Національного банку України в особі
Головного управління Національного
банку України по місту Києву та
У відповідності до ст. 66 ГПК України,
господарський суд за заявою сторони,
прокурора або з власної ініціативи має
право вжити передбачених статтею 67
цього Кодексу заходів до забезпечення
позову. Забезпечення позову
допускається в будь-якій стадії
провадження у справі, якщо невжиття
таких заходів може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду.
Положеннями Пленуму Вищого
господарського суду № 16 від 26.12.2011р.
"Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" визначено, що у вирішенні
питання про забезпечення позову
господарський суд має здійснити оцінку
обґрунтованості доводів заявника щодо
необхідності вжиття відповідних
заходів з урахуванням: розумності,
обґрунтованості і адекватності вимог
заявника щодо забезпечення позову;
забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу; наявності
зв'язку між конкретним заходом до
забезпечення позову і предметом
позовної вимоги, зокрема, чи спроможний
такий захід забезпечити фактичне
виконання судового рішення в разі
задоволення позову; імовірності
утруднення виконання або невиконання
рішення господарського суду в разі
невжиття таких заходів; запобігання
порушенню у зв'язку із вжиттям таких
заходів прав та охоронюваних законом
інтересів осіб, що не є учасниками
даного судового процесу.

Слід зазначити, що заява про
забезпечення позову, є обґрунтованою
із зазначенням адекватного засобу
забезпечення позову. При цьому,
обов'язок доказування покладається на
особу, яка подала заяву про
забезпечення позову. Доказування
повинно здійснюватися за загальними
правилами відповідно до ст. 33 ГПК
України, яка передбачає обов'язковість
подання доказів наявності фактичних
обставин, з якими пов'язується
застосування певного заходу до
забезпечення позову.

Позивачем не наведено обставин які б
свідчили про наявність підстав для
вжиття заходів до забезпечення позову,
суду не надано жодних доказів того, що
заходи до забезпечення позову можуть
забезпечити фактичне виконання
судового рішення в разі задоволення
позову, а невжиття заходів до
забезпечення позову якимось чином може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Представник позивача - Національного
банку України в особі Головного
управління Національного банку
України по місту Києву та Київській
області в судовому засіданні 09.04.2014р.
надав суду пояснення по справі, позовні
вимоги підтримав та просив суд їх
задовольнити.

Представник відповідач - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Альтаір" в судовому засіданні
09.04.2014р. позовні вимоги заперечив та
просив суд відмовити в їх задоволенні.

Представник третьої особи 1, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Публічного акціонерного товариства
"Банк Столиця" в судовому засіданні
09.04.2014р. надав пояснення щодо позовних
вимог, позов Національного банку
України в особі Головного управління
Національного банку України по місту
Києву та Київській області підтримав.

Представник третьої особи 2 яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, на стороні відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лоджистік Сервіс" в
судове засідання 09.04.2014р. не з'явився.

Враховуючи те, що наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, в судовому засіданні
09.04.2014р. було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення,
відповідно до ст. 85 ГПК України.

Розглянувши документи і
матеріали, додані до позову, всебічно і
повно з'ясувавши всі обставини справи,
оцінивши докази, які мають значення для
вирішення спору, вислухавши
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

23.09.2005 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю комерційним банком
"Столиця" (банк), правонаступником якого
є Публічне акціонерне товариство "Банк
Столиця", та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" (позичальник) укладено
Договір № 31/05-К на кредитну лінію
(відновлювальну), зі змінами згідно з
додатковими угодами до нього(далі -
Кредитний договір № 31/05-К).

В подальшому, між сторонами було
внесено зміни та доповнення до
Договору №31/05-К на кредитну лінію
(відновлювальну)від 23.09.2005 року, згідно
з Додатковою угодою №1 від 21.02.2007р.,
Додатковою угодою №2 від 26.03.2008р.,
Договором про внесення змін №3 від
31.10.2008р., Договором про внесення змін №4
від 14.11.2008р., Договором про внесення
змін №5 від 27.11.2008р., Договором про
внесення змін №6 від 12.12.2008р., Договором
про внесення змін №7 від 30.12.2008р.,
Договором про внесення змін №9 від
30.10.2009р., Договором про внесення змін №10
від 24.03.2010р., Договором про внесення
змін №11 від 25.05.2010р., Договором про
внесення змін №12 від 08.06.2010р.

Відповідно до умов Договору № 31/05-К на
кредитну лінію (відновлювальну) від
23.09.2005 року (згідно Договору про
внесення змін №12 від 08.06.2010р.) якого
банк надає у тимчасове користування на
умовах забезпеченості, повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання, грошові кошти
у рамках відновлювальної кредитної
лінії з максимальною сумою
заборгованості в гривні - 14 124 000,00 грн., в
доларах США - 1 760 000,00 дол. США, а
позичальник зобов'язується на умовах,
передбачених Договором кредиту,
повернути кредит у строк до 01.06.2011 року,
та сплачувати проценти за користування
ним за ставкою в гривні - 20 % річних та в
доларах США - 12,5 % річних.

Відповідно до п. 3.2. Договору № 31/05-К на
кредитну лінію (відновлювальну) від
23.09.2005 року (згідно Договору про
внесення змін №12 від 08.06.2010р.),
кредитодавець щомісячно нараховує
проценти за користування кредитом за
період з 1 по 30 (31) число поточного
місяця, а позичальник щомісячно
сплачує проценти не пізніше останнього
банківського дня місяця наступного за
місяцем, за який нараховані проценти, а
також в день закінчення строку дії
Договору.

Пунктом 5.2. Договору № 31/05-К на кредитну
лінію (відновлювальну) від 23.09.2005 року
передбачено, що позичальник
зобов'язаний здійснити погашення
кредиту та сплату процентів в повному
обсязі, в порядку та на умовах,
передбаченим цим Договором.

Згідно з п. 9.2. Договору № 31/05-К на
кредитну лінію (відновлювальну) від
23.09.2005 року, договір набуває чинності з
моменту його укладення і діє до повного
виконання сторонами прийнятих на себе
зобов'язань.

На виконання умов Кредитного договору
№ 31/05-К, Товариством з обмеженою
відповідальністю комерційним банком
"Столиця" перераховано Товариству з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Альтаір" грошові кошти в межах
максимального ліміту заборгованості,
що підтверджується виписками з
банківського рахунку, які містяться в
матеріалах справи.

10.02.2009 року між Національним банком
України (кредитор) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
комерційний банк "Столиця",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Банк Столиця"
(позичальник), укладено Кредитний
договір №09/09, відповідно до умов якого
кредитор надає позичальнику кредит на
суму 30 000 000,00 грн. на строк з 10.02.2009 р. по
05.02.2010 р. за ставкою 16,5% річних.

Відповідно до Додаткового договору №3
від 02.12.2011р. до Кредитного договору 09/09
від 10.02.2009 року, кредитор надає
позичальнику кредит на суму 29 500 000,00
грн. на строк з 10.02.2009 р. по 04.05.2011 р.
Процентна ставка за кредитом на період:
з 10.02.2009р. по 08.07.2010р. встановлюється на
рівні 16,5% річних; з 09.07.2010р. по 10.08.2010р.
встановлюється на рівні 10,5 % річних; з
11.08.2010р. по дату погашення кредиту на
рівні 9,75 % річних.

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору
№09/09 від 10.02.2009 року, забезпеченням
виконання зобов'язань за цим договором
є майнові права за договором №31/05-К про
надання кредиту від 23.09.2005 р., боржником
за яким є Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" у сумі 27 676 000,00 грн. на строк з
23.09.2005 р. до 01.03.2010 р.

На виконання умов Кредитного договору
09/09 від 10.02.2009 року, кредитор надав
позичальнику кредитні кошти, що
підтверджується виписками з
банківського рахунку, які містяться в
матеріалах справи.

10.02.2009 року між Національним банком
України (заставодержатель),
Товариством з обмеженою
відповідальністю комерційний банк
"Столиця", правонаступником якого є
Публічне акціонерне товариство "Банк
Столиця", (заставодавець), Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Альтаір" (боржник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Лоджистік
Сервіс" (майновий поручитель) укладено
Договір застави майнових прав №
09/09/ЗМП-1 (надалі - Договір застави №
09/09/ЗМП-1), відповідно до умов якого,
предметом застави є майнові права за
Договором №31/05-К про надання кредиту
від 23.09.2005 року, укладеним між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" та Товариством з обмеженою
відповідальністю комерційний банк
"Столиця".

Зобов'язання, що випливають з Договору
№31/05-К про надання кредиту від 23.09.2005
року забезпечуються: Договором іпотеки
№ 31/05-К-1Z від 23.09.2005 року та Договором
застави основних засобів №31/05-К-2 Z від
26.03.2008 року (п. 1.1. Договору застави).

Відповідно до п. 1.5. Договору застави №
09/09/ЗМП-1, в редакції Договору про
внесення змін №1 до Договору № 09/09/ЗМП-1,
надана застава забезпечує виконання
заставодавцем - ПАТ "Банк Столиця" вимог
заставодержателя - Національного банку
України за кредитом рефінансування,
наданим згідно з Кредитним договором
№09/09 від 10.02.2009 року та будь-якими
додатковими договорами до нього,
укладеними між сторонами, за умовами
якого заставодавець зобов'язаний
повернути заставодержателю кредит
рефінансування з кінцевим терміном
повернення 04.05.2011 року і сплачувати
проценти за користування ним у розмірі
10,5% річних та пеню, а також відповідно
до умов Кредитного договору повернути
кредит у повному обсязі, сплатити
проценти за користування ним і пеню в
разі їх витребування
заставодержателем.

Відповідно до положень пункту 4.1
Договору застави № 09/09/ЗМП-1,
заставодавець - ПАТ "Банк Столиця"
уступило заставодержателю -
Національному банку України право
вимоги до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір", що випливає з договору №31/05-К
про надання кредиту від 23.05.2009 року на
загальну суму 27 676 000,00 грн.

Відповідно до пункту 4.2. Договору №
09/09/ЗМП-1, в редакції Договору про
внесення змін №1 до Договору № 09/09/ЗМП-1,
право вимоги переходить до
заставодержателя наступного дня після
настання строку виконання зобов'язань
за Кредитним договором, кінцевим
терміном якого є 04.05.2011 року.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги,
посилається на неналежне виконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" своїх зобов'язань за
Договором №31/05-К в частині повернення
наданих банком кредитних коштів, та
вказує на те, що до Національного банку
України від Публічного акціонерного
товариства "Банк Столиця" перейшло
право вимоги за Договором № 31/05-К про
надання кредиту від 23.09.2005 року на
підставі статей 512, 514 ЦК України, у
зв'язку з чим позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення з відповідача
заборгованості в розмірі 36 330 419,20 грн.
за Договором про надання кредиту №
31/05-К від 23.09.2005р., яка складається з:
заборгованості за кредитом у розмірі 28
191 680,00 грн., заборгованості по
нарахованим процентам у розмірі 7 605
327,33 грн. та пені у розмірі 533 411,87 грн.

Відповідач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір", заперечуючи позовні вимоги,
посилається на те, що позивачем не
надано жодних доказів в підтвердження
розміру заборгованості Публічного
акціонерного товариства "Банк Столиця"
за Кредитним договором №09/09 від 10.02.2009
року, а також в підтвердження обсягу
прав, які перейшли до позивача. Крім
того, відповідачем 09.04.2014р. заявлено про
застосування строку позовної давності
щодо вимог про стягнення пені.

Третя особа 1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Публічне
акціонерне товариство "Банк Столиця"
позовні вимоги Національного банку
України в особі Головного управління
Національного банку України по місту
Києву та Київській області підтримала.

Третя особа 2 яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідача - Товариство з
обмеженою відповідальністю "Лоджистік
Сервіс", позовні вимоги Національного
банку України в особі Головного
управління Національного банку
України заперечила, посилаючись на те,
що позивачем не надано суду доказів на
підтвердження розміру заборгованості
Публічного акціонерного товариства
"Банк Столиця" за Кредитним договором
№09/09 від 10.02.2009 року станом на час
подання позову.

Оцінюючи подані докази та наведені
обґрунтування за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому засіданні всіх
обставин справи в їх сукупності, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково, виходячи з
наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки; підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України
визначено, що договором є домовленість
двох або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

З системного аналізу вищевикладених
положень, суд дійшов висновку, що між
сторонами склалися кредитні відносини,
які регулюються нормами параграфу 2
Розділу ІІІ Книги п'ять Цивільного
кодексу України.

В силу положень ст. 1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України
позикодавець має право на одержання
від позичальника процентів від суми
позики, якщо інше не встановлено
договором або законом. Розмір і порядок
одержання процентів встановлюються
договором. Якщо договором не
встановлений розмір процентів, їх
розмір визначається на рівні облікової
ставки Національного банку України. У
разі відсутності іншої домовленості
сторін проценти виплачуються щомісяця
до дня повернення позики.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України
позика вважається повернутою в момент
передання позикодавцеві речей,
визначених родовими ознаками, або
зарахування грошової суми, що
позичалася, на його банківський
рахунок. Позичальник зобов'язаний
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо
договором встановлений обов'язок
позичальника повернути позику
частинами (з розстроченням), то в разі
прострочення повернення чергової
частини позикодавець має право
вимагати дострокового повернення
частини позики, що залишилася, та
сплати процентів належних йому.

Судом встановлено, що між Національним
банком України (кредитор) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю комерційний банк
"Столиця" (позичальник) було укладено
Кредитний договір № 09/09 від 10.02.2009 року
за умовами якого позивач зобов'язався
надавати кредитні кошти.

10.02.2009 року між Національним банком
України - (заставодержатель),
Товариством з обмеженою
відповідальністю комерційний банк
"Столиця" (заставодавець), Товариством з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Альтаір" (боржник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю "Лоджистік
Сервіс" (майновий поручитель) укладено
Договір застави майнових прав №
09/09/ЗМП-1, відповідно до умов якого,
предметом застави є майнові права за
Договором №31/05-К про надання кредиту
від 23.09.2005 року, укладеним між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" та Товариством з обмеженою
відповідальністю комерційний банк
"Столиця".

Матеріалами справи підтверджується
заборгованість Публічного
акціонерного товариства "Банк Столиця"
перед Національним банком України за
Кредитним договом №09/09 від 10.02.2009 року,
що складається з: заборгованості за
тілом кредиту в розмірі 28 930 900,00 грн.,
заборгованості за прострочення оплати
відсотків в розмірі 4 730 054,85 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 11.11.2011 року у справі № 54/316
задоволено позов Публічного
акціонерного товариства "Банк Столиця"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Лоджистік Сервіс",
третя особа товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" про звернення стягнення на
предмет іпотеки за Договором іпотеки №
31/05-К-12 від 23 вересня 2005 року, а саме
майновий комплекс, загальною площею
703,00 м2, у будинку № 99, розташованому по
вулиці Володимирська в м. Києві, який
складається з наступних будівель та
споруд: Літера А нежилий будинок
загальною площею 446,70 м2; Літера А'
нежилий будинок загальною площею 167,00
м2; Літера Б нежилий будинок загальною
площею 89,30 м2, та на предмет застави за
Договором застави основних засобів №
31/05-К-22 від 26 березня 2008 року, а саме
технологічне обладнання, яке
знаходиться за адресою: м. Тернопіль,
вул. Текстильна, буд. 18, на суму 35 610 561,84
грн., з яких 28 153 312,00 грн. заборгованості
за кредитом, 7 172 009,15 грн. заборгованості
за процентами та 285 240,69 грн. пені.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 12.01.2012 року у
справі №54/316, яка залишена без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 08.10.2012 року, рішення
Господарського суду м. Києва від 11.11.2011
року скасовано та прийнято нове
рішення, яким у задоволенні позовних
вимог відмовлено.

Київським апеляційним господарським
судом встановлено, що умовами Договору
застави майнових прав №09/09/ЗМП-1 від
10.02.2009 року визначено, що Публічне
акціонерне товариство "Банк Столиця"
уступає Національному Банку України
право вимоги до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір", що випливає з договору №31/05-К
про надання кредиту від 23.09.2005 року; що
право вимоги переходить до
Національного Банку України з
наступного дня після настання строку
04.05.2011 року; що всі майнові права
кредитора, в тому числі і право вимоги
за договором №31/05-К від 23.09.2005 року
перейшли до Національного Банку
України.

Таким чином, Київським апеляційним
господарським судом встановлено, що у
зобов'язанні, що витікає з Договору №
31/05-К про надання кредиту від 23.09.2005
року, Договору іпотеки №31/05-К-1Z від
23.09.2005 року та Договору застави
основних засобів №31/05-К-2Z від 26.03.2008
року з 04.05.2011 року відбулася заміна
кредитора у зобов'язанні і разом з цим
новому кредитору були передані всі
права, що витікають з кредитного
договору, зокрема право на звернення
стягнення на заставлене майно.

Відповідно до частини 2 статті 35
Господарського процесуального кодексу
України факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Пунктом 2.6. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26.12.2011 року передбачено, що не
потребують доказування преюдиціальні
факти, тобто встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори) у
процесі розгляду іншої справи, в якій
беруть участь ті самі сторони, в тому
числі і в тих випадках, коли в іншому
спорі сторони мали інший процесуальний
статус (наприклад, позивач у даній
справі був відповідачем в іншій, а
відповідач у даній справі - позивачем в
іншій).

Таким чином, факти встановлені
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 12.01.2012 року у
справі №54/316 мають преюдиційне
значення для даної справи та не
підлягають доведенню.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що в
порушення умов Договору № 31/05-К про
надання кредиту від 23.09.2005 року та вимог
чинного законодавства України,
відповідач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір", у строк до 01.06.2011 року
кредитні кошти у розмірі 28 191 680,00 грн. не
повернув та проценти за користування
кредитними коштами у розмірі 7 605 327,33
грн. не сплатив.

Статтею 4-3 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Відповідно до ч. 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З огляду на вищевстановлені судом
обставини, враховуючи те, що право
вимоги за Договором №31/05-К від 23.09.2005
року перейшло до Національного Банку
України (позивача у справі), факт
наявності у відповідача
заборгованості за Договором № 31/05-К
про надання кредиту від 23.09.2005 року, яка
складається з заборгованості за
кредитом у розмірі 28 191 680,00 грн. та
заборгованості за процентами за
користування кредитними коштами у
розмірі 7 605 327,33 грн. підтверджується
матеріалами справи, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог в частині стягнення
заборгованості за кредитом у розмірі 28
191 680,00 грн. та заборгованості за
процентами за користування кредитними
коштами у розмірі 7 605 327,33 грн., у
зв'язку з чим вимоги в цій частині
підлягають задоволенню.

Позивачем також заявлено про стягнення
пені за процентами, нарахованої за
період з 21.03.2013 року по 16.09.2013 року на
загальну суму 533 411,87 грн., з яких 329 698,52
грн. та 25 486,47 доларів США, що за курсом
НБУ станом на момент подання позову
еквівалентно 203 713,35 грн.

Згідно частини 1, 2 статті 549 Цивільного
кодексу України, неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
Господарському кодексі України
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частина 6 статті 232 Господарського
кодексу України передбачає, що
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Відповідно до. 2.5. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України,
від 17.12.2013, № 14 "Про деякі питання
практики застосування законодавства
про відповідальність за порушення
грошових зобов'язань", щодо пені за
порушення грошових зобов'язань
застосовується припис частини шостої
статті 232 ГК України. Даним приписом
передбачено не позовну давність, а
період часу, за який нараховується пеня
і який не повинен перевищувати шести
місяців від дня, коли відповідне
зобов'язання мало бути виконане;
законом або укладеним сторонами
договором може бути передбачено більшу
або меншу тривалість цього періоду.
Його перебіг починається з дня,
наступного за останнім днем, у який
зобов'язання мало бути виконане, і
початок такого перебігу не може бути
змінений за згодою сторін. Необхідно
також мати на увазі, що умова договору
про сплату пені за кожний день
прострочення виконання зобов'язання не
може розцінюватися як установлення цим
договором іншого, ніж передбачений
частиною шостою статті 232 ГК України,
строку, за який нараховуються штрафні
санкції.

У відповідності до пункту 6.1.1. Договору
№31/05-К про надання кредиту від 23.09.2005
року у випадку порушення строків
сплати процентів позичальник сплачує
кредитодавцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України від суми простроченої
заборгованості за кожний день
прострочки.

Як встановлено судом, сторони,
укладаючи Договір № №31/05-К про надання
кредиту від 23.09.2005 року, не встановили
іншого порядку нарахування штрафних
санкції, ніж передбачений частиною 6
статті 232 Господарського кодексу
України.

Водночас, позивачем, в порушення
приписів ч. 6 ст. 232 ГПК України,
нараховано пеню за процентами на
загальну суму 533 411,87 грн. за період з
21.03.2013 р. по 16.09.2013 р., тобто, за шість
місяців, що передують зверненню із
даним позовом.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги в частині стягнення пені в
загальному розмірі 533 411,87 грн.
задоволенню не підлягають.

Щодо заяви відповідача про
застосування строків позовної
давності до позовних вимог в частині
стягнення пені, то суд відхиляє дану
заяву відповідача, оскільки, позивач не
нараховував пеню поза межами строку
позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги Національного банку України в
особі Головного управління
Національного банку України по місту
Києву та Київській області підлягають
задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України
"Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року
за подання позовних заяв майнового
характеру ставка судового збору
встановлюється у розмірі 2 відсотків
ціни позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Оскільки, ціна позову становить 36 330
419,20 грн., тому судовий збір повинен
становити 68 820,00 грн.

У відповідності до ст. 49 ГПК України,
якщо спір виник внаслідок неправильних
дій сторони, господарський суд має
право покласти на неї судовий збір
незалежно від результатів вирішення
спору.

Враховуючи, те що Національний банк
України у справах, пов'язаних з
питаннями, що стосуються повноважень
цього органу, від сплати судового збору
звільнений згідно статті 5 Закону
України "Про судовий збір", то у
відповідності до статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір стягується з
відповідача - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім
"Альтаір" в доход Державного бюджету
України.

За таких обставин, витрати з оплати
судового збору в розмірі 68820,00 грн.
підлягають стягненню з відповідача в
доход Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський
суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Альтаір" (юридична адреса: 01033, м.
Київ, вулиця Володимирська, будинок 99,
) на користь
Національного банку України в особі
Головного Управління Національного
банку України по м. Києву і Київській
області (04070, м. Київ, Контрактова площа,
2Б, ) 28 191 680 (двадцять
вісім мільйонів сто дев'яносто одна
тисяча шістсот вісімдесят) грн. 00 коп.
заборгованості за кредитом, 7 605 327 (сім
мільйонів шістсот п'ять тисяч триста
двадцять сім) грн. 33 коп. заборгованості
за нарахованими процентами.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
дім "Альтаір" (юридична адреса: 01033, м.
Київ, вулиця Володимирська, будинок 99,
) в доход Державного
бюджету України 68 820 (шістдесят вісім
тисяч вісімсот двадцять) грн. 00 коп.
витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5. Після набрання рішенням
законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 14.04.2014р.

Головуючий суддя
О.В. Гулевець

Суддя
А.Б. Пригунова

Суддя
С.В. Стасюк