ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2014 року
Справа № 925/209/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді Пащенко А.Д.,
із секретарем судового засідання
Ковбою І.М., за участі представників:
позивача: Школьна І.П. - за довіреністю,
відповідача: Самара І.С. - за
довіреністю, розглянувши у відкритому
судовому засіданні в приміщенні
господарського суду Черкаської
області справу

за позовом комунального підприємства
"ВОДГЕО"

до товариства з обмеженою
відповідальністю "СМІЛА ЕНЕРГОІНВЕСТ"

про стягнення 89 934 грн. 60 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення 89 934 грн. 60
коп. боргу відповідно до договору на
відшкодування витрат № 10 від 01.03.2011. В
обґрунтування заявлених вимог позивач
вказує на те, що 01.03.2011 між комунальним
підприємством "ВОДГЕО" та товариством з
обмеженою відповідальністю
"СМІЛАЕНЕРГОІНВЕСТ" відповідальним за
утримання та внесення податків до
бюджету під час виконання договору про
спільну діяльність від 05.05.2010 р. був
укладений договір на відшкодування
витрат № 10, згідно умов якого
відповідач зобов'язався
відшкодовувати позивачу витрати, які
той несе в ході виконання договору про
спільну діяльність від 05.05.2010 року,
укладеного між ТОВ "СМІЛА
ЕНЕРГОІНВЕСТ", КО "ВОДГЕО", КП
"Смілакомунтеплоенерго" та ДП "Агенство
розвитку ЖКГ", а саме: відшкодування
заробітної плати, нарахування на
заробітну плату, телекомунікаційні
послуги, послуги радіочастотного
моніторингу, опалення приміщень,
амортизація основних засобів задіяних
у виробництві. Однак відповідач не в
повній сумі сплатив виставлені
позивачем рахунки та станом на 01.01.2014 не
відшкодував позивачу понесені витрати
в сумі 89 934,60 грн. за липень та серпень 2012
року, що було виявлено ревізією
фінансово-господарської діяльності
комунального підприємства "ВОДГЕО",
проведеною Смілянською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією та
викладено в акті № 05-20/18 від 17.12.2013.

Відповідач у відзиві на позов (а. с. 94-95)
повністю заперечив проти позову з
мотивів його безпідставності та
необґрунтованості, оскільки позивачем
не подано доказів виконання ним своїх
договірних зобов'язань та надання
відповідачеві передбачених договором
послуг у вказані місяці, зокрема, в
матеріалах справи відсутні докази
складання та надсиланні позивачем на
адресу відповідача у встановлений
договором термін актів виконаних
робіт, які згідно умов договору
підтверджують факт понесення витрат,
тобто немає можливості встановити ані
факту виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором, ані строку
виконання зобов'язання відповідачем за
договором про відшкодування витрат № 10
від 01.03.2011; крім цього, в доданих
калькуляціях відшкодування витрат за
липень та серпень 2012 року згідно
договору позивачем третьою позицією
зазначено зведену величину іменовану
"Податки", до якої включено податок на
землю, орендну плату за землю та збір за
користування радіочастотним ресурсом,
що не передбачено умовами договору.

У судовому засіданні:

представник позивача підтримала
позов з підстав, викладених у позовній
заяві, та пояснила, що право позивача на
відшкодування витрат, пов'язаних із
веденням спільної діяльності,
передбачене договором про спільну
діяльність і додатковими угодами до
нього та договором про відшкодування
витрат № 10 від 01.03.2011; фактично
неоплаченими є рахунок та акти від
09.12.2013, у яких зазначена сума до
відшкодування за липень-серпень 2012
року, і ця заборгованість встановлена
ревізією фінансово-господарської
діяльності КП "ВОДГЕО", проведеною в
грудні 2013 року; позивач надав у
засідання 08.04.2014 документи, які
підтверджують той факт, що пункт 4
додаткової угоди від 28.02.2013, в якому
вказано про відсутність претензій
матеріального характеру, носить суто
декларативний характер, оскільки
після укладення цієї додаткової угоди
договірні відносини продовжувалися,
до того ж зустрічні, адже виконання
здійснювалося з обох сторін; також
позивач надав розрахункові відомості
на обґрунтування витрат за липень і
серпень 2013 року, тобто, обґрунтованість
позовних вимог повністю доведена;

представник відповідача, заперечуючи
проти позову, посилався на доводи і
міркування, викладені у відзиві на
позов, та пояснив, що договором не
передбачено відшкодування податків, в
пункті 1.1 договору на відшкодування
витрат від 01.03.2011 вичерпний перелік
витрат, які підлягають відшкодуванню;
послався на додаткову угоду від 28.02.2013,
згідно якої КП "ВОДГЕО" припинило
правовідносини за договором про
спільну діяльність у зв'язку із
одностороннім виходом із спільної
діяльності і в угоді вказано, що
матеріальні претензії відсутні,
відсутність заборгованості
відповідача підтверджується також в
угодах заліку взаємних вимог, у
відповідача відсутні будь-які докази
обґрунтованості такої заборгованості
і підстави надіслання позивачем акта в
грудні 2013 року незрозумілі.

У судовому засіданні 23.04.2014 оголошена
вступна та резолютивна частини рішення
суду відповідно до статті 85 ГПК
України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення та доводи
представників сторін у судовому
засіданні, суд встановив таке.

01 березня 2011 року між комунальним
підприємством "ВОДГЕО" (Сторона 1 за
договором, позивач у справі) та
товариством з обмеженою
відповідальністю "СМІЛА ЕНЕРГОІНВЕСТ"
(Сторона 2 за договором, відповідач у
справі) укладений договір № 10 на
відшкодування витрат (далі - Договір), в
пункті 1.1 якого вказано, що в порядку та
на умовах, визначених цим Договором,
Сторона 2 відшкодовує Стороні 1 витрати,
які та несе в ході виконання договору
про спільну діяльність від 15.05.2010,
укладеного між ТОВ "Сміла
Енергоінвест", КП "ВОДГЕО", КП
"Смілакомунтеплоенерго" та ДП
"Агентство розвитку ЖКГ", а саме:

- відшкодування заробітної плати;

- нарахування на заробітну плату;

- телекомунікаційні послуги;

- послуги радіочастотного моніторингу;

- палення приміщень;

- амортизація основних засобів
задіяних у виробництві.

Згідно пункту 1.3 Договору на
підтвердження факту понесених витрат
Сторона 1 складає акт виконаних робіт
до 15 числа місяця, наступного за
звітним в якому надавалися послуги.

Відповідно до пункту 2 Договору
вартість послуг визначається Стороною
1 по факту їх надання за результатами
кожного календарного місяця та
фіксується в актах виконаних робіт.
Вартість послуг повинна дорівнювати
фактичним витратам Сторони 1 на їх
надання та рентабельність в розмірі, що
не перевищує 3%. Сторона 2 оплачує
Стороні 1 вартість послуг шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок Сторони 1 до 20 (
двадцятого) числа місяця, наступного за
звітним.

Згідно пункту 3 Договору Сторона 1
зобов'язалася надавати послуги
передбачені договором, а Сторона 2
зобов'язалася відшкодовувати вчасно
надані послуги.

В пункті 6.1. Договору зазначено, що він
діє до 31 грудня 2013 року.

На виконання умов Договору позивач (як
Сторона 1) в період з 01.03.2011 по 09.12.2013
надав відповідачу вказані послуги та
склав акти здачі-прийняття робіт і
виставив рахунки на загальну суму 918
964,26 грн. із підтвердженням
калькуляцією відшкодування витрат за
певний період. Вказані дані
відображаються у таблиці:

Дата АктуНомер АктуСума Акту,
грн.31.03.2011ВГ-08,4629.04.2011ВГ-
523,9631.05.2011ВГ-00,7130.06.2011ВГ-07,9531.07.2011ВГ-00,5531.08.2011ВГ-06,3230.09.2011ВГ-09,54Всього 2011р.419
207,4929.02.2012ВГ-08,1329.02.2012ВГ-07,0030.03.2012ВГ-06,4030.04.2012ВГ-08,42.04.2012ВГ-0001465/141 304,02.04.2012ВГ-0001683/141
722,20.04.2012ВГ-0001891/141 737,9031.05.2012ВГ-05,1129.06.2012ВГ-02,99Всього:2012 р.409
822,1709.12.2013ВГ-02,1309.12.2013ВГ-02,47Всього: 2013 р.89 934,60 Разом:918
964,26Відповідач здійснив оплату
відшкодування витрат в загальній сумі
829 029,66 грн. і станом на 01.01.2014 за
відповідачем рахується заборгованість
в розмірі 89 934,60 грн.

За доводами позивача вказана сума
створилася в результаті несплати
відповідачем коштів по рахунках,
складених 09.12.2013 на суми 45 742,13 грн. та 44
192,47 грн., до яких прикладені
калькуляції відшкодування витрат за
серпень 2012 року та за липень 2012 року
згідно договору № 10 від 01 березня 2011
року. Вказана заборгованість
відповідача була виявлена ревізією
фінансово-господарської діяльності
комунального підприємства "ВОДГЕО",
проведеною Смілянською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією, про
що складено акт № 05-20/18 від 17.12.2013.

Позивач вказує на те, що Договір № 10 на
відшкодування витрат від 01 березня 2011
року був укладений на виконання
договору про спільну діяльність,
укладеного 05.05.2010 між товариством з
обмеженою відповідальністю "СМІЛА
ЕНЕРГОІНВЕСТ" (Сторона 1), комунальним
підприємством "ВОДГЕО" (Сторона 2),
комунальним підприємством
"Смілакомунтеплоенерго" (Сторона 3) та
державним підприємством "Агентство
розвитку ЖКГ", далі - Договір про
спільну діяльність.

Згідно пункту 1.1. Договору про спільну
діяльність він врегульовує питання
ведення спільної діяльності його
Сторін, які зобов'язуються спільно
діяти без створення юридичної особи
для досягнення мети, що не суперечить
законодавству.

Відповідно до пункту 1.2. Договору про
спільну діяльність спільна діяльність
Сторін здійснюється шляхом
використання майна та устаткування,
майнові права (право користування) на
яке передаються Сторонами для ведення
спільної діяльності, а також шляхом
використання матеріалів, сировини,
товарно-матеріальних цінностей,
професійних та інших знань, навичок і
вмінь, фінансових, людських ресурсів,
ділової репутації та ділових зв'язків
Сторін цього договору. Розміри, строк
внесення та склад внесків кожної із
Сторін визначається цим Договором та
Додатками до нього.

В пункті 4.4.11. Договору про спільну
діяльність вказано, що ТОВ "СМІЛА
ЕНЕРГОІНВЕСТ" як Сторона - 1
зобов'язалася відшкодовувати
комунальному підприємству "ВОДГЕО" як
Стороні 2 та комунальному підприємству
"Смілакомунтеплоенерго" як Стороні 3
витрати з операційної діяльності.
Структура та обсяги виплат
оформлюються відповідними Договорами.

Протягом дії Договору про спільну
діяльність до нього сторонами було
укладено ряд додаткових угод, зокрема,
05.05.2010 була укладена додаткова угода № 2
(а. с. 116-117), на яку посилається позивач
та якою доповнено Договір про спільну
діяльність статтею 13, в пункті 13.4. якої
вказано про те, що витрати Сторони 2 і
Сторони 3 на сплату податків, зборів,
обов'язкових платежів, пов'язаних із
веденням спільної діяльності, є
витратами спільної діяльності.

Відповідач посилається на додаткову
угоду № 19 від 28 лютого 2013 року (а. с. 128-129)
про те, що у зв'язку з одностороннім
виходом із спільної діяльності КП
"ВОДГЕО" сторони прийшли до згоди
припинити правовідносини за Договором
про спільну діяльність від 05 травня 2010
року для КП "ВОДГЕО" та в пункті 4 угоди
вказали на те, що після укладання цієї
Додаткової угоди сторони договору ТОВ
"СМІЛА ЕНЕРГОІНВЕСТ" та КП "ВОДГЕО"
претензій матеріального характеру
один до одного не мають.

Позивач надав таку ж додаткову угоду,
однак датовану 28.12.2012 (а. с. 159-160) та
стверджує, що зазначене в пункті 4
додаткової угоди № 19 від 28 лютого 2013
року носить лише декларативний
характер, оскільки після її укладання
між сторонами продовжували існувати
договірні відносини, посилаючись на
виконання договору від 01.09.2012 про
відшкодування витрат, які пов'язані із
утриманням обладнання насосної групи,
на складені сторонами акти надання
послуг від 18.03.2013 про використання
обладнання за вересень-грудень 2012 року,
та на договір цесії із додатками.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов не підлягає задоволенню, з
огляду на таке.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги до
відповідача умовами договору № 10 на
відшкодування витрат від 01 березня 2011
року.

За своїм змістом вказаний договір
відноситься до договорів про надання
послуг, на які поширюються положення
статей 901 - 907 Цивільного кодексу
України, далі - ЦК України.

Згідно статті 901 ЦК України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

В статті 903 ЦК України вказано, що якщо
договором передбачено надання послуг
за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором.

Згідно частин 1, 2 статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу, тобто, з дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

За статтею 171 ГК України господарські
зобов'язання можуть виникати, зокрема,
із закону, господарського договору та
інших угод передбачених законом.

Відповідно до статті 174 Господарського
кодексу України господарський договір
є підставою для виникнення
господарських зобов'язань, які згідно
зі статтями 193, 202 ГК України повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства; зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно статей 525, 526 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Статтею 193 ГК
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1130 ЦК України за
договором про спільну діяльність
сторони (учасники) зобов'язуються
спільно діяти без створення юридичної
особи для досягнення певної мети, що не
суперечить законові. Спільна
діяльність може здійснюватися на
основі об'єднання вкладів учасників
(просте товариство) або без об'єднання
вкладів учасників

За приписом статті 1131 ЦК України
договір про спільну діяльність
укладається у письмовій формі. Крім
того, частиною другою цієї статті
встановлено, що умови договору про
спільну діяльність, у тому числі
координація спільних дій учасників або
ведення їхніх спірних справ, правовий
статус виділеного для спільної
діяльності майна, покриття витрат та
збитків учасників, їх участь у
результатах спільних дій, та інші умови
визначаються за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено законом про
окремі види спільної діяльності.

Як вбачається із матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем існували
договірні відносини, основані на
договорі про спільну діяльність,
укладеному 05.05.2010 між товариством з
обмеженою відповідальністю "СМІЛА
ЕНЕРГОІНВЕСТ", комунальним
підприємством "ВОДГЕО", комунальним
підприємством "Смілакомунтеплоенерго"
та державним підприємством "Агентство
розвитку ЖКГ".

У зв'язку з виконанням вказаного
договору позивач та відповідач уклали
Договір № 10 на відшкодування витрат
від 01 березня 2011 року, предметом якого
вказано про обов'язок відповідача - ТОВ
"Сміла Енергоінвест" відшкодовувати
позивачу - КП "ВОДГЕО" в порядку та на
умовах, визначених цим Договором,
витрати, які та несе в ході виконання
договору про спільну діяльність від
15.05.2010, а саме: відшкодування заробітної
плати; нарахування на заробітну плату;
телекомунікаційні послуги; послуги
радіочастотного моніторингу; опалення
приміщень; амортизація основних
засобів задіяних у виробництві.

В пункті 1.3 Договору сторони вказали
про обов'язок КП "ВОДГЕО" складати акт
виконаних робіт до 15 числа місяця,
наступного за звітним в якому
надавалися послуги, на підтвердження
факту понесених витрат та в пункті 2
Договору також вказали, що вартість
послуг визначається КП "ВОДГЕО" по
факту їх надання за результатами
кожного календарного місяця та
фіксується в актах виконаних робіт, при
цьому вартість послуг повинна
дорівнювати фактичним витратам КП
"ВОДГЕО" на їх надання.

Таким чином, відповідно до приписів
чинного законодавства та умов Договору
від 01.03.2011 оплата послуг передбачає
попереднє їх фактичне надання та
підтвердження такого факту належними
документами.

Із поданих позивачем матеріалів
вбачається, що підставою для
пред'явлення даного позову став
висновок ревізії
фінансово-господарської діяльності
комунального підприємства "ВОДГЕО",
проведеної Смілянською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією,
викладений у акті № 05-20/18 від 17.12.2013. У
висновку ревізії відсутнє посилання на
належні документальні докази
фактичного надання позивачем послуг
відповідачу та фактичного понесення
витрат і вказується про те, що в обліку
КП "ВОДГЕО" дебіторська заборгованість
по розрахунках не відображається, при
цьому перевіряючі роблять висновок, що
вказане призвело до не відшкодування
витрат Підприємству на суму 89934,60 грн.

На підтвердження надання послуг та
наявності боргу відповідача у
вказаній в позові сумі позивач
надіслав відповідачу акти від 9 грудня
2013 із калькуляцією витрат за липень та
серпень 2012 року, тобто, вказані акти
здачі-прийняття робіт (надання послуг)
були надіслані відповідачу в період
проведення ревізії. Позивач додав до
позову копії листів від 14.08.2012 та 13.09.2012
про надіслання відповідачу актів за
липень та серпень 2012 року, однак, суду
не подано доказів фактичного їх
надіслання відповідачу і відповідач
заперечує факт їх отримання.

Із вказаного в позовній заяві переліку
та поданих суду актів здачі-прийняття
робіт (надання послуг) і доданих до них
калькуляцій відшкодування витрат
вбачається, що позивачем та
відповідачем були підписані вказані
документи з березня 2011 року по червень
2012 року включно та оплачені
відповідачем. 31 серпня 2012 року
сторонами була укладена угода заліку
взаємних вимог (а. с. 83) щодо зарахування
зустрічних вимог сторін станом на
01.08.2012, в якій зокрема зафіксована
заборгованість відповідача перед
позивачем щодо відшкодування витрат
по договору від 01.03.2011 № 10, та 20 березня
2013 року була укладена угода погашення
взаємних однорідних вимог (а. с. 84), в
пункті 5 якої вказано, що
заборгованість ТОВ "Сміла
Енергоінвест" перед КП "ВОДГЕО" за
компенсацію витрат згідно договору № 10
від 01.03.2011 погашено повністю.

Подані позивачем у засідання 08.04.2014
документи не можуть підтверджувати
факт надання позивачем послуг
відповідно до договору № 10 від 01.03.2011 у
липні та серпні 2012 року, оскільки вони
мають зовсім інший предмет регулювання
і позивачем не доведено, що подані ним
документи мають безпосереднє
відношення до вказаного договору.

Згідно статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

За приписом статті 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Суд приходить до висновку, що позивачем
не доведено і належними доказами не
підтверджено факт надання послуг
відповідачу в липні та серпні 2012 року
на вказані позивачем суми. Акт ревізії
від 17.12.2013, на який посилається позивач,
є одним із доказів, що є в справі, та
оцінюється судом у сукупності з іншими
доказами. Вказаний акт ревізії не
містить посилання на належні
документальні докази фактичного
понесення позивачем витрат на спільну
діяльність та лише вказує на
калькуляції витрат за липень і серпень
2012 року. Однак, калькуляції витрат не
можуть бути належним та допустимим
доказом фактичного надання позивачем
послуг, саме в тій сумі, що у них
зазначена, та саме в ході виконання
договору про спільну діяльність. Суд
звертає увагу на те, що у акті ревізії
вказано, що в обліку КП "ВОДГЕО"
дебіторська заборгованість по
розрахунках не відображається. Акт
ревізії від 17.12.2013 оцінений судом
нарівні з іншими доказами та він не
спростував встановленого судом.

Інших доказів понесення позивачем
витрат у липні та серпні 2012 року в ході
виконання договору про спільну
діяльність від 05.05.2010 позивачем не
подано.

З огляду на викладене, позов
задоволенню не підлягає.

На підставі статті 49 ГПК України, у
зв'язку з відмовою в позові, понесені
позивачем витрати на сплату судового
збору повністю покладаються на
позивача і йому не відшкодовуються.

Виходячи з викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити
повністю.

Рішення може бути оскаржене до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом десяти днів з дня підписання
повного тексту рішення.

Повне рішення складено 24.04.2014

Суддя
А.Д. Пащенко