ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"17" березня 2014 р.
Справа № 911/4581/13

за позовом заступника
прокурора Київської області, м. Київ, в
інтересах держави в особі:

1) Фонду державного майна України,
м. Київ,

2) Головного управління юстиції у
Київській області, м. Київ,

до відповідачів: 1) приватного
акціонерного товариства "Авіакомпанія
"Аеросвіт", с. Гора

2) товариства з
обмеженою відповідальністю "Рапекс 1",
м. Київ,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивачів - Реєстраційної
служби Бориспільського міськрайонного
управління юстиції, м. Бориспіль

про визнання недійсним
договору купівлі-продажу

Головуючий суддя О.В. Конюх,

Суддя В.М. Бабкіна,

Суддя Ю.В. Подоляк;

представники сторін:

від прокурора: Сказко Р.І.,
посвідчення від 16.07.2013р. №018489;

від позивача 1: Шевчук О.М.,
уповноважена, довіреність від 17.12.2013р.
№ 430;

від позивача 2: не з'явився;

від відповідача 1: Юхименко М.П.,
уповноважений, довіреність від 27.06.2013р.
№33-2013;

від відповідача 2: Іванцок Е.Я.,
уповноважена, довіреність від 08.01.2013р.
№1;

СУТЬ СПОРУ:

заступник прокурора Київської області
звернувся до господарського суду
Київської області з позовом від 02.12.2013р.
№ 07/2-1758 в інтересах держави в особі
Фонду державного майна України та
Головного управління юстиції у
Київській області до відповідачів: 1)
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Аеросвіт", с. Гора
Бориспільського району та 2) Товариства
з обмеженою відповідальністю "Рапекс 1",
м. Київ, в якому просить визнати
недійсним укладений між відповідачами
договір купівлі-продажу від 24.04.2013р., за
яким відповідач 2 придбав у відповідача
1 будівлю технічних бригад № 260,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна 8.

Позов обгрутнтований тим, що, на
виконанні в Управлінні державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
перебуває зведене виконавче
провадження про стягнення боргу з
приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Аеросвіт", в межах якого
постановою державного виконавця ВП №
36507469 від 13.02.2013р. було накладено арешт
на все майно, що належить боржнику ПрАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт", та заборонено
його відчужувати. Ухвалою
господарського суду Київської області
від 16.04.2013 р. у справі № 5/040-12 вказана
постанова про арешт майна була визнана
недійсною, і арешт з майна ПрАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт" постановою
державного виконавця від 18.04.2013р. був
знятий, однак 23.04.2013р. у межах зведеного
виконавчого провадження, на підставі
заяви ОСОБА_6 про відкриття виконавчого
провадження, постановою державного
виконавця ВП № 37725810 знову було
накладено арешт на все майно, що
належить ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт",
та заборонено його відчужувати.

За таких обставин прокурор твердить, що
укладення 24.04.2013р. оспорюваного
договору купівлі-продажу
відповідачами було вчинено відносно
нерухомого майна відповідача 1, яке на
час укладення договору перебувало під
арештом, відповідно договір
купівлі-продажу укладено з порушенням
вимог законодавства, зокрема, приписів
Закону України "Про виконавче
провадження", відповідно договір
підлягає визнанню недійсним, а
реєстрація права власності товариства
з обмеженою відповідальністю «Рапекс
1» на спірну будівлю технічних бригад №
260, здійснена на підставі недійсного
правочину, підлягає скасуванню.

Ухвалою від 11.12.2013р. порушено
провадження у справі № 911/4581/13 та
призначено справу до розгляду.

Позивач 2 Головне управління юстиції в
Київській області в письмових
поясненнях від 20.01.2014р. №276 позов
підтримав в повному обсязі та просив
його задовольнити.

Відповідач 2 - товариство з обмеженою
відповідальністю «Рапекс 1» у відзиві
від 20.01.2014р. проти позову заперечує та
просить суд в позові відмовити.
Заперечення мотивовані тим, що станом
на дату укладання оспорюваного
договору купівлі-продажу будівлі
технічних бригад №260 24.04.2013р. арешт
майна боржника було знято, а арешт, на
який посилається прокурор в позові
(накладений постановою державного
виконавця від 23.04.2013р.) був
зареєстрований в Реєстрі речових прав
на нерухоме майно лише 27.04.2013р.,
відповідно будь-яких обтяжень чи
заборон відчуження майна на момент
укладення оспорюваного договору
купівлі-продажу у Державному реєстрі
прав не існувало.

Відповідач 1 - приватне акціонерне
товариство «Авіакомпанія «Аеросвіт» у
відзиві на позовну заяву від 06.02.2014р.
проти позову також заперечує.
Заперечення мотивовані тим, що
по-перше, розгляд вимоги про
скасування реєстрації права власності
на об'єкт нерухомого майна не належить
до компетенції господарського суду,
оскільки вона виникла з
адміністративних, а не господарських
відносин. По-друге, на твердження
відповідача 1, постанова державного
виконавця від 13.02.2013р., якою був
накладений арешт на майно відповідача,
була визнана недійсною ухвалою
господарського суду Київської області
від 16.04.2013р. у справі № 5/040-12, відповідно
постановою державного виконавця від
18.04.2013р. майно відповідача 1 було
звільнено з-під арешту, про що в
Державний реєстр було внесено
відповідний запис. По-третє, відповідач
1 твердить, що з Витягу з Державного
реєстру речових прав на нерухоме майно
від 08.08.2013р. вбачається, що державна
реєстрація обтяження у вигляді арешту
майна ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" та
оголошення заборони на його
відчуження, в тому числі - і будівлі, яка
є предметом договору від 24.04.2013р., на
підставі постанови державного
виконавця від 23.04.2013р. ВП № 37725810 в межах
зведеного виконавчого провадження №
35383540 була здійснена лише 27.04.2013 р.,
відповідно не існувала на момент
вчинення оспорюваного правочину.

Ухвалою від 07.02.2014р. продовжено розгляд
справи на 15 днів, залучено до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивачів
Реєстраційну службу Бориспільського
міськрайонного управління юстиції.
Третю особу зобов'язано подати суду
матеріали реєстраційної справи ПрАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт" в частині, що
стосується накладення арешту на все
майно товариства згідно постанови
державного виконавця від 13.02.2013р.,
звільнення майна з-під арешту згідно
постанови державного виконавця від
18.04.2013р. та накладення арешту на все
майно товариства згідно постанови
державного виконавця від 23.04.2013р.,
письмові пояснення, підтверджені
документально, стосовно того, які саме
реєстраційні дії відносно майна ПрАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт" (та якого саме
майна) вчинялись (та в якому саме
реєстрі) 24.04.2013р. та 27.04.2013р., ким саме та
на підставі чого.

Ухвалою від 21.02.2014р. призначено
колегіальний розгляд справи. Ухвалою
від 25.02.2014р. справу прийнято до
провадження колегією суддів у складі:
суддя Конюх О.В. - головуюча, судді
Бабкіна В.М. та Подоляк Ю.В., розгляд
справи відкладено на 17.03.2014р.

У судовому засіданні 17.03.2014р.
представником відповідача 2 було
подано до суду клопотання про
долучення до матеріалів справи копії
Витягу щодо державної реєстрації права
власності на предмет оспорюваного
договору.

У судовому засіданні 17.03.2014 р.
представником третьої особи було
подано суду витребувані судом копії з
матеріалів облікової справи ПрАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт", а також усні
пояснення щодо виконаних
Реєстраційною службою реєстраційних
дій.

У судовому засіданні 17.03.2014 р.
представники прокуратури та позивача 1
позовні вимоги підтримали; представник
позивача 2 не з'явився; представники
відповідачів 1 та 2 проти позову
заперечували.

Розглянувши позов заступника
прокурора Київської області, м. Київ
(далі по тексту - прокурор) в інтересах
держави в особі Фонду державного майна
України, м. Київ (далі по тексту ФДМУ) та
Головного управління юстиції у
Київській області, м. Київ (далі по
тексту ГУЮ в Київській області) до
Приватного акціонерного товариства
"Авіакомпанія "Аеросвіт", с. Гора
Бориспільського району (далі по тексту
- ПрАТ «АК «Аеросвіт») та Товариства з
обмеженою відповідальністю "Рапекс 1",
м. Київ (далі по тексту - ТОВ «Рапекс») за
участю третьої особи - Реєстраційної
служби Бориспільського міськрайонного
управління юстиції, м. Бориспіль (далі
по тексту - Реєстраційна служба),
вислухавши пояснення представників
учасників провадження, всебічно та
повно вивчивши наявні у матеріалах
справи докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини першої ст. 11 ЦК
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства,
зокрема, з правочинів.

Між ПрАТ «АК «Аеросвіт» (продавець) та
та ТОВ «Рапекс» (покупець) 24.04.2013р. було
укладено договір купівлі-продажу
будівлі, відповідно до якого продавець
продав, а покупець придбав будівлю
технічних бригад № 260, реєстраційний
номер об'єкта нерухомого майна 8,
що знаходиться за адресою Київська
область, Бориспільський район,
Бориспіль-7 «Бориспіль» Міжнародний
державний аеропорт, загальною площею
1391,4 кв.м. за ціною продажу 4809450,00 грн.
Договір посвідчено нотаріально,
зареєстровано в реєстрі за № 1476. Згідно
залученої до матеріалів справи копії
витягу з Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно про реєстрацію
прав та їх обтяжень, 24.04.2013р. о 20 год. 23
хв. приватним нотаріусом ОСОБА_7 було
здійснено державну реєстрацію права
власності ТОВ "Рапекс 1" на будівлю
технічних бригад № 260.

На виконанні в Управлінні державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у Київській області
перебуває зведене виконавче
провадження № 35383540 про стягнення
боргів з ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт"
на користь фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має право,
зокрема, накладати арешт на майно
боржника, опечатувати, вилучати,
передавати таке майно на зберігання та
реалізовувати його в установленому
законодавством порядку.

Згідно із ч. 1 ст. 27 Закону України "Про
виконавче провадження" у разі
ненадання боржником у строки,
встановлені ч. 2 ст. 25 цього Закону для
самостійного виконання рішення,
документального підтвердження повного
виконання рішення, державний
виконавець на наступний день після
закінчення відповідних строків
розпочинає примусове виконання
рішення.

Статтею 32 Закону України "Про виконавче
провадження" серед заходів примусового
виконання рішень визначено звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони перебувають в інших осіб або
належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 52 Закону України
"Про виконавче провадження" у разі
відсутності у боржника коштів та інших
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
також на належне боржнику інше майно.

Частинами 1 і 2 ст. 57 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
арешт майна боржника застосовується
для забезпечення реального виконання
рішення і здійснюється в тому числі
шляхом винесення постанови про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження.

Частиною 6 даної статті Закону
встановлено, що порушення заборони
державного виконавця розпоряджатися
або користуватися майном, на яке
накладено арешт, тягне за собою
передбачену законом відповідальність
зберігача майна.

У межах виконавчого провадження
постановою державного виконавця ВП №
.02.2013 р. було накладено арешт на
все майно, що належить боржнику ПрАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт", та заборонено
його відчужувати.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 16.04.2013 р. у справі № 5/040-12
вказана постанова державного
виконавця про арешт майна була визнана
недійсною, й арешт з майна ПрАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт" було знято.

На підставі вказаної ухвали суду
Управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
Київській області 18.04.2013 р. винесло
постанову ВП № 36507469 про звільнення
з-під арешту всього майна ПрАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт" та направило
її до органу Державної реєстраційної
служби для виконання.

У подальшому, в межах зведеного
виконавчого провадження № 35383540, на
підставі заяви ОСОБА_6 про відкриття
виконавчого провадження, 23.04.2013 р.
постановою державного виконавця ВП №
37725810 було знову накладено арешт на все
майно ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" та
заборонено його відчужувати.

Прокурор твердить, що оскільки арешт на
все майно відповідача 1 та заборона
його відчужувати були накладені
23.04.2013р., а договір купівлі-продажу між
відповідачами був укладений 24.04.2013р., то
даний договір порушує приписи чинного
законодавства щодо обов'язковості
вимог державного виконавця про
заборону відчуження майна, і з огляду
на це має бути визнаний судом
недійсним. вказана вимога прокурора
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Згідно до ст. 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Підстави визнання недійсними
правочинів та настання відповідних
наслідків визначені ст.ст. 215-216 ЦК
України.

Частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу
України визначено, що недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу, є
підставою його недійсності.

Разом з тим, ч. 1 ст. 203 ЦК України
встановлено, що зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 207
Господарського кодексу України
господарське зобов'язання, що не
відповідає вимогам закону, або вчинено
з метою, яка завідомо суперечить
інтересам держави і суспільства, або
укладено учасниками господарських
відносин з порушенням хоча б одним з
них господарської компетенції
(спеціальної правосуб'єктності), може
бути на вимогу однієї із сторін, або
відповідного органу державної влади
визнано судом недійсним повністю або в
частині.

Відповідно до ст. 181 ЦК України, до
нерухомих речей (нерухоме майно,
нерухомість) належать земельні
ділянки, а також об'єкти, розташовані на
земельній ділянці, переміщення яких є
неможливим без їх знецінення та зміни
їх призначення.

Відносини, пов'язані з державною
реєстрацією прав на нерухоме майно та
їх обтяжень, регулюються Законом
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень".

Статтею 3 Закону України "Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень" визначено, що
державна реєстрація прав є
обов'язковою. Інформація про права на
нерухоме майно та їх обтяження
підлягає внесенню до Державного
реєстру прав. Права на нерухоме майно
та їх обтяження, які підлягають
державній реєстрації відповідно до
цього Закону, виникають з моменту такої
реєстрації.

Відповідно до ст. 4 вказаного Закону
обов'язковій державній реєстрації
підлягають речові права та обтяження
на нерухоме майно, розміщене на
території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування,
зокрема, податкова застава, предметом
якої є нерухоме майно, та інші
обтяження.

Пунктами 8, 9 ст. 16 Закону України "Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень"
передбачено, що державна реєстрація
обтяжень проводиться на підставі заяви
органу або посадової особи, якими
встановлено обтяження, особи, в
інтересах якої встановлено обтяження,
уповноваженої ними особи. Державна
реєстрація припинення іпотеки,
обтяження проводиться на підставі
заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний
подати протягом п'яти робочих днів з
дня припинення іпотеки, обтяження
самостійно або на письмову вимогу
боржника чи іншої особи, права якої
порушено через наявність таких
реєстраційних записів.

Таким чином, за змістом приписів Закону
України "Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень" обов'язковій державній
реєстрації підлягають як накладення
обтяження на нерухоме майно, так і
зняття такого обтяження, причому
відповідні права виникають або ж
припиняються з моменту здійснення їх
державної реєстрації у Державному
реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як слідує з поданих Рестраційною
службою Бориспільського
міськрайонного управління юстиції у
Київській області матеріалів
облікової справи ПрАТ "Авіакомпанія
"Аеросвіт", згадуване вище зняття
арешту з майна відповідача 1, здійснене
постановою державного виконавця ВП №
36507469 від 18.04.2013р. на підставі ухвали
господарського суду у справі № 5/040-12
від 16.04.2013 р., було зареєстроване в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно шляхом вчинення запису
про припинення обтяження 24.04.2013 р. об 11
год. 43 хв., що підтверджується Витягом з
Державного реєстру речових прав № 2851435,
копію якого долучено до матеріалів
справи.

Матеріали, надані до суду
Реєстраційною службою Бориспільського
міськрайонного управління юстиції у
Київській області, також свідчать про
те, що обтяження у вигляді арешту на все
майно ПрАТ "Авіакомпанія "Аеросвіт" та
заборони його відчужувати, накладене
постановою державного виконавця ВП №
37725810 від 23.04.2013 р., було зареєстроване в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно шляхом вчинення запису
про реєстрацію обтяження лише 27.04.2013 р.,
що підтверджується Витягом з
Державного реєстру речових прав № 3038455,
копію якого долучено до матеріалів
справи.

Судом встановлено, що державна
реєстрація за ТОВ "РАПЕКС1" права
власності на придбану відповідачем 2 за
оспорюваним договором будівлю
технічних бригад № 260 була здійснена в
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно 24.04.2013 р. о 20 год. 23 хв.

З викладеного вбачається, що на момент
укладення оспорюваного договору
купівлі-продажу будівлі будь-які
обтяження щодо зазначеного об'єкта
нерухомості, належного відповідачеві 1,
були зняті.

Згідно з позицією пункту 2.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 11 від 29.05.2013р. "Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними"
(із змінами і доповненнями), вирішуючи
спори про визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними,
господарський суд повинен встановити
наявність фактичних обставин, з якими
закон пов'язує визнання таких
правочинів (господарських договорів)
недійсними на момент їх вчинення
(укладення) і настання відповідних
наслідків, та в разі задоволення
позовних вимог зазначати в судовому
рішенні, в чому конкретно полягає
неправомірність дій сторони та яким
нормам законодавства не відповідає
оспорюваний правочин.

Поряд з цим згідно до ст.ст. 33, 34 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог чи
заперечень. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як слідує з приписів статей 32-34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд встановлює
наявність чи відсутність обставин, на
яких ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
господарського спору. Обов'язок
доказування визначається предметом
спору. За загальним правилом тягар
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Всупереч наведеному, прокурором та
позивачами не доведено суду наявності
обставин, з якими закон пов'язує
визнання укладеного відповідачами у
даній справі правочину недійсним.

За таких обставин, вимога прокурора про
визнання недійсним укладеного між ПрАТ
"Авіакомпанія "Аеросвіт" та ТОВ "РАПЕКС1"
договору від 24.04.2013р. купівлі-продажу
будівлі технічних бригад № 260,
реєстраційний номер об'єкта нерухомого
майна 8, що знаходиться за адресою
Київська область, Бориспільський
район, Бориспіль-7 «Бориспіль»
Міжнародний державний аеропорт,
загальною площею 1391,4 кв.м., задоволенню
не підлягає.

Вимога прокурора про скасування
реєстрації права власності ТОВ «Рапекс
1» на нерухоме майно - будівлю технічних
бригад № 260, є похідною від вимоги про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу, на підставі якого це
право власності було зареєстровано,
відповідно також задоволенню не
підлягає.

Таким чином позов прокурора у даній
справі задоволенню не підлягає.

Згідно з приписами ст. 44 ГПК України до
складу судових витрат належить,
зокрема, судовий збір. Відповідно до
приписів ч. 1 ст. 49 ГПК України, у спорах,
що виникають при виконанні договорів
та з інших підстав, судовий збір
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 4.6 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21
лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України" (зі змінами та доповненнями),
приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, у разі повної або часткової
відмови в позові судовий збір
стягується з визначеного прокурором
позивача (так само повністю або
пропорційно задоволеним вимогам), за
винятком випадків, коли останнього
звільнено від сплати судового збору та
коли позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється до Державного
бюджету України у розмірі, визначеному
згідно з частиною першою статті 4
Закону України "Про судовий збір",
виходячи з розміру мінімальної
заробітної плати, встановленого
законом на 1 січня того календарного
року, в якому відповідна заява або
скарга подавалася до суду.

Відтак, витрати зі сплати судового
збору у даній справі за двома позовними
вимогами немайнового характеру
покладаються на позивачів у рівних
частинах шляхом стягнення до
Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 16 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень", ст.ст.
25, 27, 32, 52, 57 Закону України "Про
виконавче провадження", ст.ст. 179, 207
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 181, 202, 203, 215, 216 ст.ст. 32-34, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

вирішив:

1. В позові заступнику прокурора
Київської області у справі № 911/4581/13
відмовити повністю.

2. Стягнути з Фонду державного майна
України (01133, м. Київ, вул. Кутузова, 18/9,
ідентифікаційний код 00032945)

на користь державного бюджету України
(отримувач: ГУ ДКСУ у Київській області,
, банк отримувача: ГУ
ДКСУ у Київській області, рахунок:
3001, МФО: 821018)

1218,00 грн. (одну тисячу двісті
вісімнадцять гривень нуль копійок)
судового збору.

3. Стягнути з Головного управління
юстиції у Київській області (04071, м.
Київ, вул. Ярославська, 5/2,
ідентифікаційний код 34481907)

на користь державного бюджету України
(отримувач: ГУ ДКСУ у Київській області,
, банк отримувача: ГУ
ДКСУ у Київській області, рахунок:
3001, МФО: 821018)

1218,00 грн. (одну тисячу двісті
вісімнадцять гривень нуль копійок)
судового збору.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 ГПК України.

Головуючий суддя
Конюх О.В.

Суддя
Бабкіна В.М.

Суддя
Подоляк Ю.В.

Повний текст рішення підписано 04.04.2014р.