м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1378/14 08.04.14
За позовомтовариства з обмеженою
відповідальністю «Центр
інфотехнологій»докомунального
підприємства «Дирекція замовника з
управління житловим господарством
Дарницького району міста
Києва»простягнення 5 385 814, 10 грн.
Суддя Кирилюк Т.Ю.
позивача: представник Гогітідзе В.Ф.
(довіреність № 16/10/13/5 від 16.10.2013)
відповідача: юрисконсульт Савченко
Г.М. (довіреність № 45/41-Д від 01.10.2013)
юрисконсульт Бойченко В.М.
(довіреність № 45/40-Д від 01.10.2013)
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центр
інфотехнологій» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою про стягнення з
комунального підприємства «Дирекція
замовника з управління житловим
господарством Дарницького району
міста Києва» 5 385 814, 10 грн. (у тому
числі: 4 548 918, 69 грн. - основного боргу,
613 913, 05 грн. - 3 % річних та 222 982, 36 грн. -
Позовну заяву обґрунтовано тим, що
Відповідач неналежним чином виконує
зобов'язання за договором від 01.11.2010.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014 порушено провадження у
справі № 910/1378/14 та призначено її
розгляд на 04.03.2014.
Відповідно до статті 77 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні з 04.03.2014 до 18.03.2014, з
18.03.2014 до 01.04.2014, з 01.04.2014 до 08.04.2014
оголошувались перерви.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 18.03.2014 продовжено строк
вирішення спору до 15.04.2014.
Представник Позивача у судовому
засіданні підтримав вимоги, викладені
в позовній заяві та просив їх
задовольнити у повному обсязі.
Представник Відповідача у письмовому
відзиві проти позову заперечував,
зазначаючи про відсутність
заборгованості, в підтвердження
зазначеного посилався на ухвалу
Господарського суду міста Києва від
15.05.2012 по справі № 18/89 та рішення
Господарського суду міста Києва від
15.02.2011 по справі № 42/7. Крім того,
зазначив, що договір № 450007 від 01.11.2010
розірвано у зв'язку з неналежним
виконанням ПАТ «Екостандарт»
зобов'язань за договором.
Крім того, 26 березня 2014 року через
відділ діловодства Господарського
суду міста Києва представник
Відповідача подав письмові пояснення
та письмову інформацію про зарахування
грошових коштів на рахунок ПАТ
«Екостандарт» за опалення та підігрів
холодної води, сплачених мешканцями
будинків, що обслуговуються
У судовому засіданні 08.04.2014
представник Позивача подав клопотання
про відкладення розгляду справи для
надання можливості сторонам укласти
акт звірки взаєморозрахунків.
Зважаючи, що з моменту звернення до
суду Позивач мав достатньо часу для
з`ясування наявності чи відсутності у
Відповідача заборгованості та
підписання акту звірки
взаєморозрахунків та враховуючи
граничні строки вирішення спору,
встановлені статтею 69 Господарського
процесуального кодексу України, судом
відмовлено у задоволенні відповідного
Судом у відповідності з вимогами
статті 811 Господарського
процесуального кодексу України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.
У судовому засіданні 08.04.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.
Заслухавши пояснення представників
Позивача та Відповідача, дослідивши
наявні у матеріалах справи докази
Господарський суд міста Києва, -
Закритим акціонерним товариством
«ЕКОСТАНДАРТ» та Відповідачем 01
листопада 2010 року укладено договір №
450007 на постачання теплової енергії у
вигляді гарячої води.
З матеріалів справи вбачається, що 28
вересня 2012 року публічним акціонерним
товариством «ЕКОСТАНДАРТ» та
публічним акціонерним товариством
«Фортуна-Банк» укладено договір
факторингу № 28/09/12, відповідно до якого
останнє зобов'язалось передати ПАТ
«ЕКОСТАНДАРТ» суму фінансування, а
останнє відступити публічному
акціонерному товариству
«Фортуна-Банк» права вимоги за
договором № 450007 від 01.11.2010.
04 жовтня 2012 року Позивачем та
публічним акціонерним товариством
«Фортуна-Банк» укладено договір
факторингу № 04/10/12, відповідно до якого
Позивач зобов'язався передати
(сплатити) ПАТ «Фортуна-Банк» суму
фінансування, а останнє відступити
Позивачу право вимоги за основним
договором № 450007 від 01.11.2010.
За твердженням позовної заяви у
Відповідача наявна заборгованість, у
зв'язку з чим Позивач звернувся до суду
з позовом про стягнення з Відповідача
заборгованості за договором № 450007 від
01.11.2010 у розмірі 4 548 918, 69 грн. за період
з 01.02.2011 по 01.07.2012.
Відповідно до пункту 1.1 договору № 450007
від 01.11.2010 ЗАТ «ЕКОСТАНДАРТ»
зобов'язалось виробляти, систематично
поставляти Відповідачу теплову
енергію у вигляді гарячої води.
Договір № 450007 від 01.11.2010 на постачання
теплової енергії у гарячій воді є
договором енергопостачання.
Відповідно до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду споживачеві,
який зобов'язаний оплатити прийняту
енергію та дотримуватися
передбаченого договором режиму її
використання, а також забезпечити
безпечну експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.
Згідно пункту 6.1 договору № 450007 від
01.11.2010 розрахунки з закритим
акціонерним товариством «ЕКОСТАНДАРТ»
за теплову енергію проводяться за
тарифами, по групах споживачів, що
затверджені розпорядженнями
(рішеннями) Київської міської
державної адміністрації за кожну
відпущену гігакалорію та можуть
змінюватись у зв'язку зі змінами
розмірів складових калькуляцій
собівартості теплової енергії.
Відповідач згідно пункту 6.5 договору
№ 450007 від 01.11.2010 щомісяця з 07 по 14 число
отримує в «Енергопостачальній
організації» оформлені бланки актів
приймання передачі товарної продукції,
актів звірки розрахунків за прийняту
теплову енергію на початок
розрахункового періоду, табуляграму та
рахунок-фактуру на сплату теплової
енергії з урахуванням недоплати або
переплати за попередній періоди, що
включає у себе вартість теплової
енергії спожитої у попередньому місяці
та суми передоплати за теплову енергію.
По одному примірнику підписаних актів
звірки та приймання передачі товарної
продукції Відповідач повертає в
«Енергопостачальну організацію» не
пізніше 15 числа поточного місяця. В
разі непідписання або неповернення
вчасно акту звіряння цей документ
вважається прийнятим в редакції
Відповідно до даних відомостей обліку
використання теплової енергії (актів
приймання передачі товарної
продукції), які знаходяться в
матеріалах справи за період з 01 лютого
2011 року по 01 липня 2012 року ЗАТ
«Екостандар» поставило Відповідачу
теплову енергію вартістю 32 361 837, 30
Згідно пункту 6.6 договору № 450007 від
01.11.2010 Відповідач самостійно сплачує за
прийняту теплову енергію згідно з
отриманим рахунком-фактурою не пізніше
25 числа поточного місяця, в тому числі
теплову енергію, яка використана його
Згідно позовної заяви Відповідач за
період з 01.02.2011 по 01.07.2012 несвоєчасно
розрахувався за використану теплову
енергію та допустив виникнення
заборгованості у розмірі 4 548 918, 69 грн.
Частиною першою статті 193
Господарського кодексу України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору.
Згідно статті 173 Господарського
кодексу України один суб'єкт
господарського зобов'язання повинен
вчинити певну дію на користь іншого
суб'єкта, а інший суб'єкт має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.
До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
В підтвердження заявлених позовних
вимог Позивач долучив до позовної
заяви розрахунок позовних вимог, з
якого вбачається, що на початок лютого
2011 року сальдо розрахунків становило
нуль гривень (додаток № 1 до позовної
Таким чином, станом на 01.02.2011
заборгованість Відповідача перед
Позивачем відсутня. Крім того, факт
відсутності у Відповідача
заборгованості станом на 01 лютого 2011
підтверджено ухвалою Господарського
суду міста Києва від 15.05.2012 по справі №
18/89, провадження у зазначеній справі
припинено на підставі пункту 1-1 статті
80 Господарського процесуального
кодексу України. Предметом розгляду
справи № 18/89 було стягнення з
Відповідача заборгованості за
договором № 450007 від 01.11.2010 за період з
01.12.2010 по 01.02.2011.
Також до позовної заяви Позивачем
надано інший розрахунок суми боргу
станом на 01.04.2014, згідно якого початкове
сальдо у лютому 2011 року уже склало 12 983
Однак вищезазначений розрахунок суми
боргу не може бути належним доказом
підтвердження існування у Відповідача
заборгованості, оскільки позначення
підпису на зазначеному розрахунку
зроблено невідомою особою та з
порушенням вимог Типової інструкції з
діловодства, не містить прізвища,
посаду особи, відповідальної за
складання такого розрахунку, відтиску
печатки, штампу юридичної особи, тобто
не ідентифікує юридичну особу, тому не
є належним доказом в розумінні статті 33
Господарського процесуального кодексу
Відповідач, в обґрунтування
відсутності заборгованості надав суду
копії реєстрів пільг і субсидій за
період з 01.02.2011 по 01.07.2012, інформацію про
сплати та зарахування коштів на
розрахунковий рахунок ПАТ
«Екостандарт», з яких вбачається, що за
період з 01 серпня 2012 року на рахунок
останнього надійшли грошові кошти у
розмірі 31 738 741, 07 грн. та грошові
кошти згідно реєстрів пільг та
субсидій у розмірі 6 294 374, 67 грн.
Таким чином, суд погоджується з
позицією Відповідача, викладеною у
письмовому відзиві про відсутність
заборгованості за договором № 450007 від
01.11.2010 за спірний період.
У письмовому відзиві Відповідач
зазначив про те, що договір № 450007 від
01.11.2010 є розірваним. В підтвердження
зазначеного посилається на листи від 29
серпня 2011 року № 45/2191 та від 29 вересня
2011 року № 45/2703, за підписами начальника
та в.о. начальника підприємства, копії
яких знаходяться в матеріалах справи.
Відповідно до частини першої статті 651
Цивільного кодексу України розірвання
договору допускається лише за згодою
його сторін, якщо інше не встановлено
самим договором або законом.
Порядок зміни та розірвання
господарських договорів
регламентовано статтею 188
Господарського кодексу України, якою
передбачено, що зміна та розірвання
господарських договорів в
односторонньому порядку не
допускаються якщо інше не передбачено
законом або договором, а сторона
договору, яка вважає за необхідне
змінити або розірвати договір, повинна
надіслати пропозиції про це другій
стороні за договором. У разі якщо
сторони не досягли згоди щодо зміни
(розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.
Враховуючи, що в матеріалах справи
відсутні докази того, що ЗАТ
"Екостандарт" повідомив Відповідача
про результати розгляду пропозиції від
29.08.2011, а умовами договору № 450007 від
01.11.2010 не передбачено односторонньої
відмови від договору, суд не
погоджується з твердженням
Відповідача про те, що договір № 450007
від 01.11.2010 є розірваним.
Відповідно до статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
Відповідно до статті 34 Господарського
процесуального кодексу України,
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
Враховуючи, що матеріалами справи
підтверджено належне виконання
Відповідачем своїх зобов'язань за
договором № 450007 від 01.11.2010, оскільки
наявні докази оплати вартості теплової
енергії у повному обсязі, суд
встановлює, що позовна вимога про
стягнення основного боргу є
необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.
Враховуючи відмову у задоволенні
вимоги про стягнення боргу за основним
зобов'язанням, суд відмовляє у
задоволенні вимоги про стягнення трьох
процентів річних та інфляційних втрат.
Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати покладаються на Позивача.
На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд міста Києва, -
У позові відмовити повністю.
Повне рішення складено: 11.04.2014.
СуддяТ.Ю. Кирилюк