ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р.Справа № 922/1109/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання
Дородіної І.А.

розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
"Страхування", м. Київ до Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення 35448,87 грн. за участю
представників сторін:

позивача - Невечеров Д.В., довіреність №
009/09/Б від 09.09.2013 року;

відповідача - ОСОБА_5, довіреність від
12.03.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АХА Страхування"
звернулось до господарського суду
Харківської області з позовною заявою,
в якій просить стягнути з Фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 безпідставно
отримані кошти у розмірі 35448,87 грн.
Витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1827,00 грн. позивач просить
покласти на відповідача.

У судовому засіданні 22 квітня 2014 року
представник позивача наполягає на
задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача заперечує
проти задоволення позову та надав
клопотання про припинення провадження
у справі за вх. № 13654, в якому просить
припинити провадження у справі на
підставі відсутності предмету спору,
оскільки на його думку предметом спору
є договірні зобов'язання між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та
громадянкою ОСОБА_4 з приводу ремонту
належного їй автомобіля, а саме між
сторонами ніяких договорів не
укладалось, з приводу яких були
порушені права позивача. Також
відповідач визнає, що ніякий ремонт
відносно транспортного засобу -
автомобіля "CHEVROLET AVEO", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, не
проводився. Клопотання відповідача
досліджено та долучено судом до
матеріалів справи.

Суд, дослідивши клопотання відповідача
про припинення провадження у справі
дійшов до висновку відмовити в його
задоволенні.

Враховуючи те, що норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, що необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом, в межах наданих
ним повноважень, створені належні
умови для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглянути справу за
наявними у ній та додатково поданими на
вимогу суду матеріалами та
документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги та
заперечення проти них, всебічно та
повно дослідивши матеріали справи та
надані учасниками судового процесу
докази, заслухавши пояснення
представників сторін, суд встановив
наступне.

14 квітня 2011 року між Приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "АХА Страхування" (позивачем)
та ОСОБА_4 (страхувальником) було
укладено договір страхування
наземного транспорту №3097150. Відповідно
до договору був застрахований
автомобіль "CHEVROLET AVEO", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, від
дорожньо-транспортних випадків та
інших страхових ризиків, передбачених
договором страхування. У відповідності
до умов даного Договору страхування
позивач взяв на себе зобов'язання у
разі настання страхового випадку
сплатити на користь Страхувальника
страхове відшкодування.

27 січня 2012 року в м. Харкові сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу "CHEVROLET AVEO",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
що належить Страхувальнику. Внаслідок
даної ДТП застрахованому
транспортному засобу "CHEVROLET AVEO",
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
було завдано механічних пошкоджень,
які зазначені в дефектній відомості
огляду транспортного засобу,
відповідно до чого Страхувальник
зазнав матеріального збитку.

23 березня 2012 року Страхувальник
звернувся до Страховика (позивача) з
заявою щодо напрямку виплати, в якій
просив здійснити виплату на рахунок
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, код
ЄДРПОУ НОМЕР_3, для проведення
ремонтних робіт.

За приписом ст. 22 Цивільного Кодексу
України, особа, якій завдано збитків,
має право їх відшкодування у розмірі
витрат, які вона зробила чи мусить
зробити для відновлення свого
порушеного права.

03 квітня 2012 року Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "АХА
Страхування", згідно рахунку № 247 від
15.03.2012 року, перерахувало на рахунок
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, суму
страхового відшкодування у розмірі
35448,87 грн. на ремонт транспортного
засобу - автомобіля "CHEVROLET AVEO",
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
за Договором страхування №3097150/05АВ від
14.04.2011 року, Страхувальник - ОСОБА_4,
ідентифікаційний номер НОМЕР_4. Вказане
перерахування підтверджується
платіжним дорученням № 13298 від 03 квітня
2012 року.

03 травня 2012 року на адресу Харківської
філії Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія"АХА
Страхування" надійшов інформаційний
лист від відповідача. Даним листом
повідомлялось, що ремонт та покупка
запасних частин для транспортного
засобу - автомобіля "CHEVROLET AVEO", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, не
проводились.

02 жовтня 2012 року Страхувальник
звернувся з заявою про відзив суми
коштів, які були виплачені на ремонт
застрахованого транспортного засобу.

На підставі того, що ремонт
застрахованого транспортного засобу -
автомобіля "CHEVROLET AVEO", державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, не
проводився Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1, позивач і
звернувся до відповідача з вимогою
повернути кошти в розмірі 35448,87 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує
приписами статті 1212 ЦК України, і
вважає що вказані грошові кошти
придбанні та збережені відповідачем
без достатньої правової підставі, а
тому підлягають поверненню на його
розрахунковий рахунок.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.

Згідно ч.ч. 2, 3 cт. 180 Господарського
кодексу України, господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України,
правочини між юридичними особами
належить вчиняти у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи,
будь-які письмові правочини (договори),
щодо даного замовлення між сторонами
укладено не було, про що зазначено в
клопотанні відповідача про припинення
провадження у справі від 22 квітня 2014
року за вх. № 13654.

Тобто, відповідачем було безпідставно
отримано кошти від позивача.

Відповідно до cт. 193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах зазвичай
ставляться. Аналогічні положення
містяться у ст. 526 ЦК України.

Згідно положень ч. 1 cт. 1212 Цивільного
кодексу України, особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно.

Судом встановлено, що відповідач
фактично безпідставно зберігав кошти
позивача у себе та не повернув їх
останньому.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування" щодо
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 суми грошових коштів у розмірі
35448,87 грн., отриманих без достатньої
правової підстави, слід визнати
обґрунтованими та підлягаючими
задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
У спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав судовий
збір покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України,
ст. ст. 1, 4, 12, 25, 33, 43, 44-49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_3) на
користь Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" (04070, м. Київ, вул.
Іллінська, буд. 8, , р/р
0311 в АТ "УкрСиббанк" м.Харків, МФО
351005) - безпідставно отримані кошти у
розмірі 35448,87 грн., судовий збір у
розмірі 1827,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 25.04.2014 р.

Суддя В.В. Суслова

справа № 922/1109/14