ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2014 року
Справа № 904/210/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г.
(доповідач),

суддів: Подобєда І.М., Березкіна О.В.

при секретарі судового засідання:
Губенко Ю.Е.

представники сторін:

від позивача: Калинич Л.В. начальник
відділу стягнення (м. Кривий Ріг)
управління проблемних кредитів
Дніпропетровської області дирекції
Департаменту проблемних кредитів ,
довіреність № 1044/13-Н від 24.05.13;

від відповідача: Ковш Д.В., представник,
довіреність № 3 від 24.01.14;

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Райффайзен Банк Аваль", м. Кривий Ріг
на ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 06.03.2014
року у справі № 904/210/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль", м.
Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Босфор", м. Кривий Ріг

про стягнення 325 031,57 грн.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою звернулось Публічне акціонерне
товариство "Райффайзен Банк Аваль" до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Босфор" про
стягнення 325 031,57 грн.

Сума позову складається з наступних
сум: 308 176,58 грн. - заборгованість по
кредиту, 2 195,23 грн. - заборгованість
по процентам за користування кредитом,
14 659,76 грн. - пеня за порушення строків
сплати кредиту та процентів.

Позовні вимоги обґрунтовані
порушенням відповідачем зобов'язань за
кредитним договором № 348 від 18.06.2007р., в
частині повного та своєчасного
розрахунку за наданий кредит зі
сплатою відсотків.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 06.03.2014
року (суддя Дубінін І.Ю.)
зупинено провадження у справі № 904/210/14
до розгляду справи №
904/887/14, що перебуває в провадженні
господарського суду Дніпропетровської
області.

Вмотивовуючи ухвалу, суд послався на
те, що в провадженні господарського
суду перебуває справа № 904/887/14 за
позовом ТОВ "Босфор" до ПАТ "Райффайзен
Банк Аваль" в особі Дніпропетровської
обласної дирекції про визнання
частково недійсним кредитного
договору № 010/03 - 03/07/496 від 18 червня 2007
року, в якій оскаржується законність
пунктів кредитного договору, щодо
нарахування процентів за користування
кредитом, які є підставою для звернення
позивача з вимогами в межах справи №
904/210/14 про стягнення процентів за
користування кредитним договором.

Не погоджуючись з ухвалою
господарського суду Дніпропетровської
області у справі № 904/210/14 Публічне
акціонерне товариство "Райффайзен
Банк Аваль" звернулось до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
означену ухвалу суду, як
необґрунтовану та таку, що винесена з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Вказує, що з матеріалів справи видно, що
немає жодної обставини, яка б
перешкоджала або унеможливлювала
розгляд пов'язаної справи
господарським судом Дніпропетровської
області та немає жодної підстави, яка б
в свою чергу зумовила зупинення
провадження у справі до вирішення
пов'язаної справи іншим судом. Звертає
увагу на те що:

- відповідач просив суд визнати
кредитний договір частково недійсним,
а не в повному обсязі;

- позовні вимоги "Райффайзен Банк
Аваль" у справі № 904/210/14 не ґрунтуються
на пунктах кредитного договору, які
відповідач ТОВ «Босфор» просить
визнати недійсними у справі № 904/887/14;

- протягом дії кредитного договору
"Райффайзен Банк Аваль" після вступу в
силу ст. 1056-1 ЦК України (яка
заборонила банкам збільшувати розмір
процентів в односторонньому порядку)
самостійно не змінював розмір
процентної ставки. Всі зміни умов
кредитування, у тому числі і щодо
процентної ставки, оформлювалися
додатковими угодами до кредитного
договору;

- позивач не стягував кредитну
заборгованість у достроковому порядку.

ТОВ «Босфор» письмовий відзив на
апеляційну скаргу не надало, у зв'язку
із чим колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами, як це передбачено ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України.

У судовому засіданні 09.04.2014р.
Дніпропетровським апеляційним
господарським судом оголошено вступну
та резолютивну частини постанови у
даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія суддів дійшла
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, в
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог та
заперечень.

Як встановлено матеріалами справи, між
Відкритим акціонерним товариством
"Райффайзен Банк Аваль",
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство "Райффайзен Банк
Аваль" (надалі - Банк, позивач), та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Босфор» (надалі -
Позичальник, відповідач), був укладений
кредитний договір № 010/03 - 03/07/496 від 18
червня 2007 року, за умовами якого
позивач надав відповідачу кредит у
сумі 600 000 грн. зі сплатою 17,5 % річних за
весь час користування кредитом з
кінцевим строком повернення кредиту
15.06.2012 року (а.с. 7-12).

Шляхом укладання додаткових угод: №
010/03/07/496/2 від 17.03.2009 року; № 010/03/07/496/3 від
30.09.2009 року; № 010/03/07/496/4 від 08.11.2010 року; №
010/03/07/496/5 від 29.06.2011 року; № 010/03/07/496/6 від
27.06.2012 року сторонами були внесені
зміни до кредитного договору № 010/03 -
03/07/496 від 18 червня 2007 року у розмір
процентної ставки за користування
кредитом, порядок та строк повернення
кредиту, який повертається частинами
за визначеним сторонами графіком та
має бути остаточно повернутий до 15.06.2013
року (а.с. 13-27).

Як вказує позивач, свої зобов'язання
Банк перед Позичальником виконав у
повному обсязі, надавши відповідно до
умов вказаних кредитних договорів
кредитні кошти, проте станом на 30.09.2013
року Позичальник зі своєї сторони
умови зазначеного кредитного договору
не виконав, кредит та проценти за
користування кредитом в обумовленому
розмірі та строки не сплатив, у зв'язку
з чим утворилась прострочена
заборгованість.

Таким чином, предметом спору у даній
справі є вимоги позивача до
відповідача про стягнення певної суми
грошових коштів заборгованості, що
утворилась в ході виконання означеного
вище кредитного договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем до господарського суду
було надано клопотання про зупинення
провадження у справі. Клопотання
мотивовано тим, що в провадженні
господарського суду Дніпропетровської
області перебуває справа № 904/887/14,
предметом спору у якій є визнання
недійсним договору № 010/03 - 03/07/496 від 18
червня 2007 року, на підставі якого
позивач частково обґрунтовує свої
позовні вимоги до відповідача у даній
справі.

Як підтверджено матеріалами даної
справи, ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 17.02.2014
року порушено провадження у справі №
904/887/14 за позовом ТОВ "Босфор" до ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
про визнання частково недійсним
кредитного договору № 010/03 - 03/07/496 від 18
червня 2007 року, розгляд якого
призначений на 11.03.2014 року.

Зважаючи на те, що позовні вимоги у
справі № 904/210/14 ґрунтуються на
неналежному виконанні умов саме цього
кредитного договору, місцевий
господарський суд дійшов висновку про
пов'язаність зазначених вище справ, та
про неможливість розгляду справи №
904/210/14 до розгляду пов'язаної з нею
справи № 910/887/14, яка розглядається
господарським судом Дніпропетровської
області, що й слугувало підставою для
зупинення провадження у даній справі з
підстав, передбачених ч.1 ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України.

Проте, колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає такий
висновок місцевого господарського
суду необґрунтованим з наступних
підстав.

Згідно ч.1 ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом, а також у разі звернення
господарського суду із судовим
дорученням про надання правової
допомоги до іноземного суду або іншого
компетентного суду іноземної держави.

Як роз'яснено в п. 3.16 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", зокрема, відповідно
до частини першої статті 79 ГПК
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядалися іншим
судом. При цьому пов'язаною з даною
справою є така інша справа, у якій інший
суд встановлює обставини, що впливають
чи можуть вплинути на подання і оцінку
доказів у даній справі; в тому числі
йдеться про факти, які мають
преюдиціальне значення (частини друга -
четверта статті 35 ГПК).

Під неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Таким чином, вирішуючи питання про
зупинення провадження у справі,
господарський суд у кожному випадку
зазначає: як саме пов'язана справа, що
розглядається господарським судом, зі
справою, яка розглядається іншим судом,
чим саме обумовлюється неможливість
розгляду справи. Пов'язаність справ
полягає у тому, що рішення іншого суду,
який розглядає справу, встановлює
обставини, що впливають на збирання та
оцінку доказів у даній справі, зокрема,
факти, що мають преюдиціальне значення.
Ці обставини повинні бути такими, що
мають значення для даної справи.
Неможливість розгляду справи до
вирішення справи іншім судом полягає в
тому, що обставини, які розглядаються
іншім судом, не можуть бути встановлені
господарським судом самостійно у даній
справі.

Статтею 86 Господарського
процесуального кодексу України
встановлені вимоги щодо змісту ухвали,
у разі якщо господарський спір не
вирішується по суті, зокрема, ухвала
має містити мотиви її винесення з
посиланням на законодавство, висновок
з розглянутого питання.

Відтак ухвала про зупинення
провадження у справі повинна
відповідати вимогам, передбаченим
статтею 86 вказаного Кодексу, а також
містити викладення обставин, що
зумовили зупинення провадження у
справі.

Дослідивши зміст описової,
мотивувальної та резолютивної частини
оскаржуваної ухвали місцевого
господарського суду про зупинення
провадження у справі, колегія суддів
апеляційного господарського суду
доходить висновку, що вона не
відповідає вищенаведеним вимогам
процесуального законодавства.

Так, оскаржувана ухвала місцевого
господарського суду, в порушення
вказаних вище вимог процесуального
законодавства, не містить будь-яких
посилань на те, з'ясування яких саме
обставин в ході розгляду іншої справи
(№ 904/887/14) унеможливлює розгляд
заявленої позовної вимоги, не
зазначено, які саме обставини не можуть
бути встановлені господарським судом
самостійно при розгляді цієї справи та
чим пов'язані ці справи.

Судом першої інстанції з'ясовано і це
підтверджується матеріалами справи, що
позовні вимоги у справі №904/210/14
ґрунтуються на неналежному виконанні
умов кредитного договору № 010/03 - 03/07/496
від 18 червня 2007 року.

Підставою зупинення провадження у
справі господарський суд першої
інстанції визнав наявність на розгляді
господарського суду Дніпропетровської
області іншої справи №904/887/14 про
визнання частково недійсним
кредитного договору № 010/03 - 03/07/496 від 18
червня 2007 року.

Як вбачається із наданої до матеріалів
даної справи копії позовної заяви ТОВ
«Босфор» до ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль» про визнання частково недійсним
Кредитного договору № 010/03 - 03/07/496
від 18 червня 2007 року, щодо розгляду якої
господарським судом Дніпропетровської
області порушено провадження у справі
№ 904/887/14, ТОВ «Босфор» просить суд
визнати недійсними окремі пункти
Кредитного договору:

- п. 1.4.1.5, 1.4.1.5.1, 1.4.1.5.2, 1.4.1.6, 1.4.1.7
Кредитного договору, якими передбачені
порядок та підстави збільшення та
зменшення процентної ставки банком в
односторонньому

Порядку;

- п.1.9.1, 1.9.3, 2.3.2. Кредитного договору щодо
права Відповідача достроково
стягувати кредитну заборгованість;

- п. 1.11.3 Кредитного договору про те, що
банк не зобов'язаний приймати
виконання Боргових зобов'язань в
валюті, іншій ніж валюта Кредиту;

- п. 1.12.3. Кредитного договору - сторони
погодили, що всі порушення Кредитного
договору є істотними.

- п.2.3.4 Кредитного договору, яким
передбачено, що Позивач зобов'язаний
підтримувати поточний рахунок у банку;

- п.2.3.5 Кредитного договору, який
зобов'язує боржника письмово
повідомляти кредитора про укладання
інших кредитних угод та їх різновидів в
інших банках;

- п .2.3.8 Кредитного договору, який
зобов'язує Позивача розірвати всі
договори оренди у випадку звернення
стягнення на предмет іпотеки.

В той же час, позовні вимоги ПАТ
«Райффайзен Банку Аваль» у справі №
904/210/14 не ґрунтуються на вищевказаних
пунктах Кредитного договору.

ТОВ «Босфор» у заяві про зупинення
провадження у справі та господарський
суд Дніпропетровської області в
оскаржуваній ухвалі від 06.03.2014 року
ніяким чином не обґрунтували, яким
чином наявність цих пунктів в
Кредитному договорі чи їх відсутність
може вплинути на позовні вимоги
Позивача.

При цьому, будь-яких заперечень щодо
необґрунтованості позовних вимог у
справі № 904/210/14 ТОВ «Босфор», із
посиланням на недійсність умов
кредитного договору № 010/03 -
03/07/496 від 18 червня 2007 року, позивачу не
висував.

Позивач наполягає на тому, і це
підтверджено матеріалами справи, що
всі зміни умов кредитування, у тому
числі і щодо процентної ставки,
оформлювалися додатковим угодами до
Кредитного договору (а.с. 13-27), в той же
час відповідачем ТОВ «Босфор» належним
чином не доведено, що протягом дії
Кредитного договору ПАТ «Райффайзен
Банк Аваль» після вступу в силу ст. 1056-1
ЦК України, яка заборонила банкам
збільшувати розмір процентів в
односторонньому порядку, самостійно
змінював розмір процентної ставки.

Також, з матеріалів справи випливає, що
Позивач не стягував кредитну
заборгованість у достроковому порядку
та не просив достроково стягнути
заборгованість і в позові. Тому і ці
пункти Кредитного договору не можуть
вплинути на позовні вимоги Позивача.

В ухвалі про зупинення провадження у
справі господарський суд не
обґрунтував, яким чином застереження
п.1.11.3, п.1.12.3, 2.3.4, 2.3.5, 2.3.8 Кредитного
договору, які стосуються сплати
кредиту в валюті договору, які
визначають всі порушення договору як
істотні, які зобов'язують Відповідача
повідомляти Позивача про укладання
кредитних угод в інших банках та
розірвати договори оренди іпотеки у
випадку звернення стягнення на неї,
можуть вплинути на предмет, підстави та
розмір позову ПАТ «Райффайзен Банку
Аваль».

Крім того, судом першої інстанції не
наведено мотивів, чому під час розгляду
даної справи господарським судом не
може бути встановлено та надано
належної правової оцінки усім фактам
та здійснено правових висновків щодо
дійсності кредитного договору № 010/03 -
03/07/496 від 18 червня 2007 року або існування
підстав для визнання цього договору
недійсним.

Само по собі зазначення про існування
на розгляді іншого суду пов'язаної
справи не може бути підставою для
застосування ч. 1 ст. 79 Господарського
процесуального кодексу України.

При цьому, також слід врахувати, що за
загальним правилом, встановленим ст. 204
Цивільного кодексу України, правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним, а у
разі визнання оспорюваного кредитного
договору недійсним, сторони вправі
звернутись до господарського суду з
заявою про перегляд даної справи за
нововиявленими обставинами.

До того ж, дійшовши висновку про
необхідність зупинення провадження у
справі, місцевий господарський суд не
навів мотиви, за якими відхилено доводи
позивача, який заперечував щодо
задоволення такого клопотання
відповідача.

Згідно ч. 5 ст. 106 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Відповідно до п. 4 до ч. 1 ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України, підставами для скасування або
зміни рішення місцевого
господарського суду є порушення або
неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

За наведених вище обставин, які були
встановлені у ході апеляційного
провадження у даній справі, колегія
суддів апеляційного господарського
суду, проаналізувавши застосування
місцевим господарським судом норм
процесуального права, доходить
висновку, що доводи апеляційної скарги
про відсутність правових підстав для
зупинення провадження у справі знайшли
своє підтвердження, оскільки,
прийнявши ухвалу про зупинення
провадження у даній справі, місцевий
господарський суд не навів відповідних
обґрунтувань щодо необхідності такої
процесуальної дії.

За приписами ч.ч. 1 і 2 ст. 104
Господарського процесуального кодексу
України, порушення або неправильне
застосування норм процесуального
права, якщо це порушення призвело до
прийняття неправильного рішення, є
підставою для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду.

Враховуючи вищевикладене колегія
суддів апеляційного господарського
суду вважає, що оскаржувана ухвала
місцевого господарського суду є такою,
що не відповідає нормам процесуального
законодавства, в зв'язку з чим
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, ухвала господарського
суду Дніпропетровської області від
06.03.2014 року у справі № 904/210/14 підлягає
скасуванню, а справа підлягає
направленню до господарського суду
першої інстанції для розгляду по суті,
як це передбачено ч. 7 ст. 106
Господарського процесуального кодексу
України.

Позивачем за подання до суду
апеляційної скарги відповідно до
Закону України "Про судовий збір" було
сплачено судовий збір у сумі 609,00 грн.

Пункт 10 ч. 2 ст. 105 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що у постанові в разі
скасування чи зміни рішення повинно
бути зазначено, зокрема, про новий
розподіл судових витрат. Однак, згідно
роз'яснень, наданих в п. 4.8 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання
практики застосування розділу VI
Господарського процесуального кодексу
України", якщо судом апеляційної
інстанції скасовано ухвалу місцевого
господарського суду з числа зазначених
у частині сьомій статті 106
Господарського процесуального кодексу
України або судом касаційної інстанції
скасовано ухвалу з числа зазначених у
частині четвертій статті 111-13
Господарського процесуального кодексу
України з передачею справи на розгляд
суду першої інстанції, то розподіл сум
судового збору, пов'язаного з розглядом
відповідних апеляційної та/або
касаційної скарг, здійснюється судом
першої інстанції за результатами
розгляду ним справи, згідно із
загальними правилами статті 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-34, 36, 43, 99, 101, 103, п. 4
ч.1 і ч. 2 ст. 104, 105, 106 Господарського
процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" - задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 06.03.2014
року у справі № 904/210/14 - скасувати.

Матеріали справи направити для
розгляду до господарського суду
Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття.

Постанова може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у двадцятиденний
строк.

Повний текст постанови підписано
- 14.04.2014 року.

Головуючий суддя
О.Г. Іванов

Суддя
І.М. Подобєд

Суддя
О.В. Березкіна