ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.04.2014
Справа № 905/7905/13

Господарський суд Донецької області у
складі: судді Фурсової
С.М.,

при секретарі судового засідання
Степанян К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні господарського
суду справу за позовом комунального
підприємства «Міжнародний аеропорт
Донецьк імені С.С. Прокоф’єва» (83021,
місто Донецьк, Аеропорт; )

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтком»
Інвест-Строй» (83001, місто Донецьк,
вулиця Челюскінців, будинок № 69-А; )

про стягнення 1 700 666,88 гривень, -

за участю представників сторін:

від позивача: Петрусенко М.Ю.
(довіреність б/н від 21.08.2013)

від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У :

У листопаді 2013 року комунальне
підприємство «Міжнародний аеропорт
Донецьк імені С.С. Прокоф’єва»
звернулося до господарського суду
Донецької області з позовом, в якому
просить стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «Альтком»
Інвест-Строй» 1 613 943,76 гривень основного
боргу, 76 066,78 гривень трьох відсотків
річних, 10 656,34 гривень пені.

Позовні вимоги з посиланням на статті
525, 526, 625, 901, 903 Цивільного кодексу
України, статті 174, 175, 193, 216, 218, 231
Господарського кодексу України,
обґрунтовані неналежним виконанням
відповідачем умов договору про спільне
використання технологічних мереж №
94.8/204-09 від 26 серпня 2009 року в частині
оплати наданих позивачем послуг.

На підтвердження своїх вимог позивачем
подано у копіях: договір про спільне
використання технологічних мереж №
94.8/204-09 від 26 серпня 2009 року з додатками
до нього, акти здачі-прийняття
виконаних робіт (надання послуг) за
травень 2011 року-серпень 2013 року
включно, акти звірки взаємних
розрахунків від 05 травня 2011 року, акт
звірки взаємних розрахунків від 01
січня 2013 року, претензії від 04 лютого 2013
року та від 02 липня 2013 року.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 14 листопада 2013 року (суддя
Нестеренко Ю.С.) позовна заява прийнята
до розгляду, порушено провадження у
справі та її призначено до розгляду у
судовому засіданні на 17 грудня 2013 року
(том 1, а.с. 1).

Розгляд справи відкладався за
правилами статті 77 Господарського
процесуального кодексу України (далі
по тексту - ГПК України).

Відповідач проти позову заперечує з
підстав недоведеності матеріалами
справи направлення йому рахунків на
оплату послуг за договором про спільне
використання технологічних мереж №
94.8/204-09 від 26 серпня 2009 року (том 1, а.с.
90-92).

09 січня 2014 року через відділ
діловодства господарського суду
Донецької області надійшли пояснення
за № 34.11-1, в яких комунальне
підприємство «Міжнародний аеропорт
Донецьк імені С.С. Прокоф’єва»
зазначає про наступне:

- договором не передбачено, в яким
саме спосіб мають надаватися рахунки
відповідачу;

- факт відправлення рахунків на
оплату послуг підтверджується
наданими до цих пояснень списками
листів, повідомленнями про вручення,
фіскальними чеками;

- відповідач був обізнаний про
наявність заборгованості, оскільки ним
без зауважень підписувалися та
скріплювалися печатками акти
здачі-прийнятті виконаних робіт
(наданих послуг), а також акти звірки
взаємних розрахунків від 05 травня 2011
року;

- відповідачу направлялися
претензії з вимогами про погашення
заборгованості та акти звірки взаємних
розрахунків;

- відповідачу 08 січня 2014 року
повторно вручено рахунки на оплату
наданих послуг за травень 2011
року-серпень 2013 року включно (том 1, а.с.
98-141).

13 лютого 2014 року через відділ
діловодства господарського суду
Донецької області надійшли пояснення
комунального підприємства
«Міжнародний аеропорт Донецьк імені
С.С. Прокоф’єва» щодо порядку
нарахування суми основного боргу (том 1,
а.с. 147-149).

Склад суду неодноразово змінювався.

Розпорядженням за підписом голови
господарського суду Донецької області
від 04 березня 2013 року справу
передано на розгляд судді Фурсовій С.М.
(том 2, а.с. 1).

13 березня 2014 року через відділ
діловодства господарського суду
Донецької області надійшли пояснення
за № 34.11-255, в яких комунальне
підприємство «Міжнародний аеропорт
Донецьк імені С.С. Прокоф’єва»
додатково повідомляє, що на початок
розгляду даної справи відповідач має у
своєму розпорядженні необхідні для
оплати рахунки (том 2, а.с. 5-7).

Представник позивача у судовому
засіданні позовні вимоги підтримала з
мотивів, викладених у позовній заяві,
просила суд позов задовольнити.

Відповідач явку уповноваженого
представника у судове засідання не
забезпечив, про час і місце розгляду
справи повідомлений своєчасно та
належним чином.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Матеріали справи є достатніми для
прийняття рішення за заявленими
вимогами при зазначених підставах
позову.

Розглянувши подані документи,
дослідивши матеріали справи,
господарський суд -

В С Т А Н О В И В :

Частинами першою та другою статті 67
Господарського кодексу України (далі
по тексту - ГК України) передбачено, що
відносини підприємства з іншими
підприємствами, організаціями,
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів. Підприємства
вільні у виборі предмета договору,
визначенні зобов'язань, інших умов
господарських взаємовідносин, що не
суперечать законодавству України.

Згідно зі статтями 11, 629 Цивільного
кодексу України (далі по тексту - ЦК
України), договір є однією з підстав
виникнення зобов'язань та є
обов'язковим для виконання сторонами.

26 серпня 2009 року між комунальним
підприємством «Міжнародний аеропорт
Донецьк імені С.С. Прокоф’єва» (далі по
тексту - позивач або власник мереж) та
товариством з обмеженою
відповідальністю «Альтком»
Інвест-Строй» (далі по тексту -
відповідач або користувач) укладено
договір про спільне використання
технологічних мереж № 94.8/204-09 (далі по
тексту - Договір), за умовами якого
власник мереж зобов'язується
забезпечити технічну можливість
передачі (транзиту) електричної
енергії власниками технологічними
електричними мережами в точки
приєднання електроустановок
користувача або інших суб'єктів
господарювання, передачу електричної
енергії яким забезпечує користувач, а
користувач - своєчасно оплачує
вартість послуг власнику мереж з
утримання технологічних електричних
мереж спільного використання та інші
послуги відповідно до умов цього
Договору (том 1, а.с. 12-14).

За умовами пункту 3.1 Договору власник
мереж має право на відшкодування
частини (відповідно до величин
приєднаної потужності в точках віддачі
електричної мережі в електроустановки
користувача або інших суб'єктів
господарювання, передачу електричної
енергії яким забезпечує користувач)
витрат на утримання електричних мереж,
якими здійснюється передача
електричної енергії користувачу,
згідно з кошторисом, наведеним у
додатку «Порядок розрахунку оплати
обґрунтованих витрат споживача на
передачу електричної енергії».

Користувач зобов'язується здійснити
оплату за використання електричних
мереж власника мереж за розрахунковий
період. Розрахунок плати за
використання електричних мереж
власника мереж здійснюється згідно з
додатком «Порядок розрахунку оплати
обґрунтованих витрат споживача на
передачу електричної енергії». Плата
за використання електричних мереж
вноситься на підставі рахунка,
одержаного від власника мереж.
Тривалість періоду для оплати
отриманого рахунка становить 5 днів для
суб'єктів господарювання, які
здійснюють плату самостійно, 10 днів -
для суб'єктів господарювання, які
здійснюють розрахунки через свою
територіально відокремлену головну
організацію (пункт 4.1 Договору).

Цей Договір укладається на строк до 31
грудня 2010 року, набирає чинності з
26 серпня 2009 року та вважається
продовженим на наступний календарний
рік, якщо за місяць до закінчення цього
терміну не буде заявлено однією із
сторін про відмову від цього Договору
або його перегляд (пункт 10.4 Договору).

Доказів припинення дії Договору
сторонами не надано.

Враховуючи статус сторін та характер
правовідносин між ними, останні
(правовідносини) регулюються
насамперед відповідними положеннями
Господарського і Цивільного кодексів
України та укладеним між ними
Договором.

Договір підписаний без розбіжностей та
скріплено печатками підприємств, а
тому зазначені зобов'язання сторін є
чинними, та в силу положень статей 525, 526
ЦК України обов'язковими до виконання.

Позивач на виконання умов вказаного
договору надав відповідачу відповідні
послуги та склав акти здачі-прийняття
виконаних робіт (надання послуг),
згідно яких плата за спільне
використання технологічних мереж за
травень 2011 року-серпень 2013 року склала 1
617 619,63 гривень, про що свідчать
підписані та скріплені печатками
підприємств акти здачі-прийняття
виконаних робіт (надання послуг) (том 1,
а.с. 23-49).

За твердженням позивача, на виконання
умов Договору позивачем на адресу
відповідача направлялись рахунки на
оплату наданих послуг, що
підтверджується списками листів,
фіскальними чеками та повідомленнями
про вручення поштового відправлення
(том 1, а.с. 101-138).

Претензії про погашення спірної
погашення заборгованості від 04 лютого
2013 року за № 34.9-6, від 02 липня 2013 року за
№ 34.9-51 міститься в матеріалах справи, а
її направлення позивачем відповідачу,
підтверджуються копіями
рекомендованих повідомлень про
вручення поштового відправлення (том 1,
а.с. 53-54, 56-59).

Невиконання відповідачем умов
Договору в частині оплати наданих
позивачем послуг у період з травня 2011
року по серпень 2013 року стало підставою
для звернення до господарського суду з
даним позовом.

Предмет позову у даній справі
становить вимога про стягнення
заборгованості за договором № 94.8/204-09
від 26 серпня 2009 року у розмірі 1 613 943,76
гривень, трьох відсотків річних у
розмірі 76 066,78 гривень та пені у розмірі
10 656,34 гривень.

Оцінюючи подані сторонами докази та
наведені обґрунтування за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Договір № 94.8/204-09 від 26 серпня 2009 року є
договором про надання послуг та
підпадає під правове регулювання норм
статей 901-907 ЦК України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно статей 173, 174, 175 ГК України,
статей 11, 202, 509 ЦК України, і згідно
статті 629 ЦК України є обов'язковим для
виконання сторонами.

За договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором (частина
перша статті 901 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 903 ЦК
України передбачено, що якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

За приписами статей 525, 526 ЦК України та
статті 193 ГК України, одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або інших
вимог, що звичайно ставляться. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загально-господарського інтересу.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (стаття 599 ЦК
України).

Порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання) (стаття 610 ЦК
України).

Відповідно до частин першої та другої
статті 613 ЦК України кредитор
вважається таким, що прострочив, якщо
він відмовився прийняти належне
виконання, запропоноване боржником,
або не вчинив дій, що встановлені
договором, актами цивільного
законодавства чи випливають із суті
зобов'язання або звичаїв ділового
обороту, до вчинення яких боржник не
міг виконати свого обов'язку. Якщо
кредитор не вчинив дії, до вчинення
яких боржник не міг виконати свій
обов'язок, виконання зобов'язання може
бути відстрочене на час прострочення
кредитора.

За змістом статті 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Договір є
двостороннім, якщо правами та
обов'язками наділені обидві сторони
договору. Договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом,
або не випливає із суті договору.

Згідно зі статтею 627 ЦК України,
відповідно до статті 6 цього Кодексу
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

В силу статті 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Зі змісту пункту 4.1 Договору
випливає, що оплата за використання
електричних мереж здійснюється
користувачем на підставі рахунка,
одержаного від власника мереж.

Таким чином, сторони вільно у Договорі
визначили умову щодо сплати
відповідачем наданих послуг лише після
отримання відповідних рахунків,
виставлених позивачем. Тобто термін
виконання зобов'язання визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, та підлягає виконанню з
настанням цієї події (пункт 2 частини
першої статті 530 ЦК України).

Позивач відповідно до вимог Договору
надавав відповідачу послуги
передбачені його умовами, що
підтверджується матеріалами справи, у
тому числі підписаними актами
здачі-прийняття виконаних робіт
(надання послуг), а відповідач не
заперечуючи факту отримання наданих
позивачем послуг, посилається на ті
обставини, що останнім не надавалися
рахунки на оплату цих послуг.

При цьому, господарський суд критично
оцінює твердження відповідача
стосовно неотримання рахунків на
оплату послуг, і відповідно не настання
строку виконання зобов'язання по
оплаті, оскільки в матеріалах справи
міститься копії фіскальних чеків на
оплату поштових відправлень та копії
списків поштових відправлень з
календарними штемпелями відділення
поштового зв'язку.

Відповідачем не надано суду будь-яких
доказів неотримання виставлених
позивачем рахунків за спірний період
(наприклад, довідки поштового зв'язку
тощо).

Крім того, сторонами договору між собою
не погоджено певного порядку та
способу виставлення (вручення)
рахунків, у тому числі обов'язкового їх
направлення цінним листом (листом з
описом вкладення) з повідомленням про
вручення поштового відправлення, або
вручення під підпис.

09 січня 2014 року через відділ
діловодства господарського суду
Донецької області надійшов лист
комунального підприємства
«Міжнародний аеропорт Донецьк імені
С.С. Прокоф’єва» з відміткою
товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтком»
Інвест-Строй» про повторне отримання
рахунків за спірний період (том 1, а.с.
140-141).

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується заборгованість
відповідача перед позивачем за надані
послуги у розмірі 1 613 943,76 гривень,
доказів сплати якої відповідачем суду
не надано, отже позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача
зазначеної суми є доведеними,
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з
відповідача трьох відсотків річних у
розмірі 76 066,78 гривень та пені у розмірі
10 656,34 гривень, господарський суд
зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір відсотків не встановлений
договором або законом.

Зобов'язання можуть забезпечуватись
неустойкою, якою є відповідно до статті
549 ЦК України, сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до пункту 8.2.1 Договору, за
внесення платежів, передбачених
пунктом 4.1 цього Договору, з порушенням
терміну, визначного відповідним
додатком до цього Договору, користувач
сплачує власнику мереж пеню у розмірі 5
% за кожний день прострочення платежу,
враховуючи день фактичної оплати. Сума
пені зазначається у розрахунковому
документі окремим рядком.

Так, відповідно до статей 229, 231 ГК
України та статей 611, 625 ЦК України за
порушення грошового зобов'язання
наступає відповідальність.

Враховуючи, що відповідно до умов
Договору строк оплати наданих
власником мереж послуг ставиться в
залежність від моменту отримання
користувачем рахунку на оплату наданих
послуг, а з матеріалів справи неможливо
встановити дати отримання
відповідачем кожного конкретного
рахунку на оплату наданих послуг
окремо, оскільки вони направлялись в
різний час (матеріали справи не
містять описів вкладень поштових
відправлень, в яких зазначено який саме
рахунок направляється), господарський
суд дійшов висновку, що позивачем не
доведено період прострочення
відповідачем грошового зобов'язання по
кожному з рахунків, а отже
господарський суд позбавлений
можливості здійснити перерахунок
заявлених вимог про стягнення трьох
відсотків річних та пені.

За наведених обставин позовні вимоги
про стягнення трьох відсотків річних у
розмірі 76 066,78 гривень за період з 11
червня 2011 року по 30 вересня 2013 року,
пені у розмірі 10 656,34 гривень за період з
11 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року є
недоведеними в частині настання
строків прострочення, що є підставою
для нарахування пені та трьох
відсотків річних, і відповідно не
підлягають задоволенню.

Відповідно до пунктів 2-4 частини другої
статті 129 Конституції України, статей
4-2, 4-3, 33 ГПК України, основними
засадами судочинства є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом та судом. Судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності сторін та свободі
в наданні ними суду своїх доказів і у
доведенні перед судом їх
переконливості. Кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

За приписами статті 43 ГПК України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Судові витрати відповідно до положень
статті 49 ГПК України, покладаються на
сторін пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

В И Р I Ш И В
:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Альтком»
Інвест-Строй» (83001, місто Донецьк,
вулиця Челюскінців, будинок № 69-А; , відомості про рахунки в
установах банків відсутні) на користь
комунального підприємства
«Міжнародний аеропорт Донецьк імені
С.С. Прокоф’єва» (83021, місто Донецьк,
Аеропорт; , відомості
про рахунки в установах банків
відсутні) 1 613 943,76 гривень основного
боргу, 32 278,66 гривень судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Після набрання рішенням законної сили
видати наказ в установленому порядку.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене через господарський суд
Донецької області до Донецького
апеляційного господарського суду
протягом десяти днів з дня складення
повного рішення. Рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Повне рішення складено 15 квітня
2014 року.

Суддя
С.М. Фурсова