ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.04.2014
Справа № 905/1561/14

Господарський суд Донецької області у
складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,

при секретарі судового засідання
Поддубній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Харківський
машинобудівний завод «Світло шахтаря»,
м. Харків

до Публічного акціонерного товариства
«Шахта імені О.Ф. Засядька», м. Донецьк

про стягнення заборгованості в розмірі
9548280, 81 грн., з яких сума основного боргу
9250000, 00 грн., пеня в розмірі 227321, 91грн., 3 %
річних в розмірі 52458, 90 грн., інфляційні
витрати в розмірі 18500, 00 грн.,

за участю представників:

від позивача: Кондратенко Т.В. за довір.
від 25.02.2014р.,

від відповідача: Пропастін В.М., за
довір. від 21.03.2013р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
«Харківський машинобудівний завод
«Світло шахтаря» звернулось до суду з
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Шахта імені О.Ф. Засядька»
про стягнення заборгованості в розмірі
9548280, 81 грн., з яких сума основного боргу
9250000, 00 грн., пеня в розмірі 227321, 91грн., 3 %
річних в розмірі 52458, 90 грн., інфляційні
витрати в розмірі 18500, 00 грн.

Правовою підставою позову позивач під
час розгляду справи вважає норми
статей 525, 526, 536, 625, 655, 694 Цивільного
кодексу України, статей 193, 199, 216, 222, 232, 265
Господарського кодексу України. В
обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
поставки № 243/1323 від 10 грудня 2012 року.
Зазначив, що відповідачем не в повному
обсязі сплачена вартість поставленого
товару відповідно до договору. Факт
отримання відповідачем товару
підтверджується накладними. З
урахуванням часткової сплати, сума
основного боргу становить 9250000, 00 грн.

Відповідно до пункту 6.3 договору,
позивачем нарахована пеня в розмірі
227321, 91 грн.

Відповідно до норм статті 625
Цивільного кодексу України позивачем
нараховані 3% річних в розмірі 52458, 90
грн. та інфляційні витрати в розмірі
18500, 00 грн.

Загальна сума заборгованості
становить 9548280, 81 грн.

01 квітня 2014 року через канцелярію суду
представником позивача надано акт
звірення розрахунків за договором №
243/1323 від 10 грудня 2012 року підписаний
сторонами, відповідно до якого, станом
на 24 березня 2014 року відповідач має
заборгованість за договором в розмірі
9250000, 00 грн.

Представник позивача у судовому
засіданні надав пояснення аналогічні
викладеним в позові, просив
задовольнити позовні вимоги в повному
обсязі, через канцелярію суду надав
додаткові документи, які долучені до
матеріалів справи.

Представник відповідача у
судовому засіданні не заперечував
проти позовних вимог, про що надав
через канцелярію суду відзив на
позовну заяву.

Приписами статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що відповідач має право
визнати позов повністю або частково.

Підстави для неприйняття визнання
позову відповідачем у суду відсутні.

Представникам сторін у судовому
засіданні роз'яснені права та
обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 78
Господарського процесуального кодексу
України.

Представники сторін клопотання щодо
фіксації судового процесу не заявляли,
у зв'язку з чим, розгляд справи
здійснювався без застосування засобів
технічної фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

10 грудня 2012 року між Публічним
акціонерним товариством «Харківський
машинобудівний завод «Світло шахтаря»
(Продавець) та Публічним акціонерним
товариством «Шахта імені О.Ф. Засядька»
(Покупець) укладений договір №243/1323
(надалі по тексту - договір), за умовами
якого, Продавець зобов'язується
виробити та поставити Покупцю
продукцію в асортименті та кількості,
вказаної в специфікації, а Покупець в
свою чергу в порядку та на умовах
визначених цим договором
зобов'язується прийняти від Продавця
та оплатити продукцію (пункт 1.1
договору).

Умовами договору сторони визначили
предмет договору, ціну товару, строки,
умови поставки та передачі товару,
право власності на товар, порядок
ведення розрахунків, відповідальність
сторін та строк дії договору.

Договір підписано обома сторонами,
доказів відмови від договору до
матеріалів справи не надано, у зв'язку з
чим, за висновками суду вказаний
договір є чинним.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що
загальна сума договору складає 12000000, 00
грн. без урахування транспортних
видатків, тари, з урахуванням НДС.

Оплата за продукцію проводиться
Покупцем трьома рівними частинами, а
саме: травень 2013 року - 4000000 грн.; червень
2013 року - 4000000 грн.; липень 2013 року - 4000000
грн.

Згідно із пунктом 2.7 договору строк
поставки продукції: липень 2013 року, за
умови проведення 100% попередньої оплати
на дату відвантаження продукції.

У відповідності до пункту 2.8 місцем
поставки є фактичне місцезнаходження
продукції на момент її поставки
Покупцю.

Поставка продукції здійснюється на
базисних умовах EXW (м. Харків, склад ПАТ
«Світло Шахтаря»), у відповідності до
правил Інкотермс-2000. Транспортні
видатки, а саме: залізничний тариф
(обслуговування, охорона) несе
Покупець. За умов и відвантаження
залізничним транспортом, датою
поставки вважається дата календарного
штемпеля станції відправлення, вказана
в залізничній накладній, у разі не
вагонної норми - дата, вказана у
накладній на відвантаження готової
продукції (пункт 2.9 договору).

Право власності на продукцію
переходить до Покупця в момент її
отримання на складі Постачальника
відповідно до накладної на
відвантаження продукції (пункт 2.11
договору).

Розділом 8 договору передбачена
специфікація, яка містить
найменування, кількість, та вартість
товару.

10 грудня 2012 року сторонами складений
протокол розбіжностей до договору №
243/1323 від 10 грудня 2012 року.

20 грудня 2012 року сторонами складений
протокол узгодження розбіжностей до
договору № 243/1323 від 10 грудня 2012 року,
відповідно до якого пункт 7.1 договору
викладений в наступній редакції:
«Договір вступає в силу з моменту
досягнення сторонами узгодження за
всіма істотним умовам, укладення
договору та діє по 31 грудня 2013 року, а в
частині проведення розрахунків за
поставлену продукцію - до повного її
здійснення».

25 березня 2013 року між сторонами
укладена Додаткова угода № 1 до
договору, якою визначено найменування,
кількість та вартість продукції.

17 грудня 2013 року між сторонами укладено
Додаткову угоду № 2 від до договору №
243/1323 від 10 грудня 2012 року, якою
доповнено пункт 2.12 договору наступним
змістом: «Постачальник вправі з
погодженням із Покупцем здійснювати
дострокову поставку продукції (до
отримання всієї оплати за продукцію).
При цьому Постачальник вправі
застосувати до Покупця заходи
забезпечення виконання зобовязань, які
виражаються в утриманні продукції до
її повної оплати. Зазначені заходи
Постачальник вправі застосовувати без
попереднього повідомлення Покупця;
такі заходи діють до отримання оплати
за продукцію в повному обсязі. У
випадку не отримання оплати за
продукцію до 15 лютого 2014 року
Постачальник вправі задовольнити свої
вимоги з оплати продукції шляхом
реалізації утриманої продукції третій
особі (покупцю).

Пунктом 2 додаткової угоди №2
продовжено строк дії договору до 01
березня 2014 року, а в частині
розрахунків за поставлений товар - до
повного їх здійснення.

На виконання умов договору позивачем
поставлений товар, що підтверджується
товарно-транспортними накладними № 1014
від 26 грудня 2013 року, № 1015 від 26 грудня
2013 року, № 1016 від 26 грудня 2013 року на
загальну суму 12000000,00 грн. з ПДВ, яка
міститься в матеріалах справи (а.с.
23,26,28).

26 грудня 2013 року постачальником
виставлено рахунки-фактури № 172, №172/1,
№ 172/2. (а.с.22, 25, 27).

Поставлену продукцію отримав інженер
Бордаков В.І., який діяв за довіреністю
№4238 від 25 грудня 2013 року.

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку,
товарно-транспортні накладні є
первинними обліковими документами в
розумінні вищезазначеного Закону та
підписання покупцем
товарно-транспортної накладної
підтверджує факт здійснення
господарської операції і встановлення
договірних відносин, а тому є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриману продукцію.

Представник відповідача у судовому
засіданні не заперечував проти факту
отримання товару.

Пунктом 2.9 договору встановлено, що
транспортні витрати покладені на
Покупця.

Представник позивача у судовому
засіданні пояснив, що
рахунками-фактурами передбачені суми,
що підлягає сплаті в розмірі 12032400, 00
грн., які включають в себе суму за
поставлений товар та залізничні
послуги з урахуванням ПДВ.

Відповідачем сплачена сума за
поставлений товар в розмірі 2750000, 00 грн.

Заборгованість, з урахуванням
часткової сплати складає 9250000, 00 грн.

Відповідач отримав продукцію, але у
визначений у договорі строк за неї в
повному обсязі не сплатив, своїх
договірних зобов'язань перед позивачем
не виконав, чим порушив умови договору.

Окрім цього, як вбачається із
матеріалів справи, між сторонами був
складений акт звірки
взаєморозрахунків станом на 24 березня
2014 року на суму 9250000, 00 грн.

Вищевказаний акт підписаний та
скріплений печатками підприємств без
зауважень.

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України, за договором поставки
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й
частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України, відповідно до якої
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно із частиною 1 статті 692
Цивільного кодексу України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Матеріалами справи доведений факт
отримання відповідачем товару та не
сплати відповідно до рахунку-фактури у
встановлені договором терміни. Суд
вважає, що позовні вимоги в частині
стягнення суми основного боргу в
розмірі 9250000, 00 грн. підлягають
задоволенню.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з відповідача пені в розмірі
227321, 91 грн., необхідно зазначити
наступне.

Пунктом 6.5 договору встановлено, що за
прострочення оплати продукції,
Покупець сплачує Постачальнику пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який нараховується пеня, від
суми заборгованості за кожний день
прострочки, починаючи з дня поставки.

Частиною 1 статті 230 Господарського
кодексу України передбачено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України
встановлено, що пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

У відповідності до частини 6 статті 232
Господарського кодексу України,
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Перевіривши арифметичний розрахунок
пені за період з 26 грудня 2013 року по 04
березня 2014 року на суму заборгованості
9250000 грн. суд визнає його невірним, за
розрахунком суду розмір пені складає
220732, 88 грн.

Стосовно вимог позивача про стягнення
з відповідача 3% річних в розмірі 52458, 90
грн. та інфляційних витрат в розмірі
18500, 00 грн. суд зазначає наступне.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що у
разі невиконання або неналежного
виконання будь-якої з сторін прийнятих
на себе за договором зобов'язань, вона
несе відповідальність перед іншою
стороною у відповідності до вимог
діючого законодавства України.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши арифметичний розрахунок 3%
річних за період з 26 грудня 2013 року по 04
березня 2014 року на суму заборгованості
9250000 грн., суд визнає його невірним, за
розрахунком суду 3% річних складає 50938, 36
грн.

Згідно із рекомендаціями Верховного
Суду України № 62-97р від 03.04.1997 щодо
порядку нарахування індексів інфляції
при розгляді судових справ індекс
інфляції розраховується не на кожну
дату місяця, а в середньому за місяць.
Для визначення індексу за будь-який
період необхідно щомісячні індекси,
які складають відповідний період,
перемножити між собою.

За розрахунком суду інфляційні витрати
за період з січня 2014 року по березень 2014
року на суму заборгованості 9250000 більші
ніж заявлені позивачем, але суд не
виходить за межі позовних вимог, тому
сума інфляційних витрат в розмірі 18500
грн. підлягає стягненню з відповідача.

Також, відповідно до частини 5 статті 78
Господарського процесуального кодексу
України в разі визнання відповідачем
позовних вимог господарський суд
приймає рішення про задоволення
позову.

Матеріали справи належних доказів в
спростування доводів позивача не
містять, відповідачем таких до суду не
надано. За таких обставин та
враховуючи, що відповідач свої
зобов'язання з оплати не виконав, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, стягуються з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Харківський
машинобудівний завод «Світло шахтаря»
до Публічного акціонерного товариства
«Шахта імені О.Ф. Засядька» про
стягнення заборгованості в розмірі
9548280, 81 грн., з яких сума основного боргу
9250000, 00 грн., пеня в розмірі 227321, 91грн., 3 %
річних в розмірі 52458, 90 грн., інфляційні
витрати в розмірі 18500, 00 грн. -
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Шахта імені
О.Ф. Засядька» (83054, м. Донецьк, проспект
Засядька, 6; р/р 4473 в
ПАТ ПУМБ м. Донецька) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Харківський машинобудівний завод
«Світло шахтаря» (61001, м. Харків, вул.
Світло Шахтаря, 4/6, ; р/р
9261 в обласному відділенні ПАТ
Промінвестбанку у м. Харкові) суму
основного боргу в розмірі 9250000 (дев'ять
мільйонів двісті п'ятдесят тисяч) грн.,
00 коп., пеню в розмірі 220732 (двісті
двадцять тисяч сімсот тридцять дві)
грн., 88 коп., 3% річних в розмірі 50938
(п'ятдесят тисяч д'евятсот тридцять
вісім) грн., 36 коп., інфляційні витрати в
розмірі 18500 (вісімнадцять тисяч п'ятсот)
грн., 00 коп.

В задоволенні іншої частини
позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства «Шахта імені
О.Ф. Засядька» (83054, м. Донецьк, проспект
Засядька, 6; р/р 4473 в
ПАТ ПУМБ м. Донецька) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Харківський машинобудівний завод
«Світло шахтаря» (61001, м. Харків, вул.
Світло Шахтаря, 4/6, ; р/р
9261 в обласному відділенні ПАТ
Промінвестбанку у м. Харкові) витрати
по сплаті судового збору у розмірі 73017
(сімдесят три тисячі сімнадцять) грн., 93
коп.

У судовому засіданні 01 квітня 2014
року проголошено та підписано вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано 07
квітня 2014 року.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
справи апеляційним господарським
судом, якщо рішення не буде скасовано.

Суддя
О.О. Кучерява