ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р.
Справа № 914/4549/13

Львівський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

головуючого-судді
Мельник Г.І.

суддів
Михалюк О.В.

Новосад Д.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю торгівельно
- виробнича компанія
"Львівхолод", м. Львів №715 від 12.02.2014 року

на рішення Господарського суду
Львівської області від 28.01.2014 року

у справі № 914/4549/13

за первісним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю науково -
виробничого

підприємства "Енергія -
Новояворівськ", м. Новояворівськ,

Яворівський район,
Львівська область

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю торгівельно -
виробнича

компанія "Львівхолод", м.
Львів

про спонукання до вчинення
дій

за зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
торгівельно -

виробнича компанія
"Львівхолод", м. Львів

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю науково - виробничого

підприємства "Енергія -
Новояворівськ", м. Новояворівськ,

Яворівський район,
Львівська область

про спонукання до вчинення
дій

за участю представників сторін:

від позивача - Будка І.І. - представник
(довіреність б/н від 30.12.2006 року)

від відповідача - Зазуляк А.М. -
представник (довіреність № 122 від 14.01.2014
року)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду
Львівської області від 28.01.2014 р. у
справі № 914/4549/13 (суддя Синчук М.М.)
первісні позовні вимоги задоволено
повністю; зобов'язано Товариство з
обмеженою відповідальністю
торгівельно - виробнича компанія
"Львівхолод" відновити за свій рахунок
самовільно порушену систему
централізованого теплопостачання в
належному йому приміщенні, що
розташоване в багатоквартирному
житловому будинку №20 по вул. Січових
Стрільців, в м. Новояворівськ
Яворівського району Львівської
області. Стягувач: Товариство з
обмеженою відповідальністю науково -
виробниче підприємство "Енергія -
Новояворівськ"; стягнуто з Товариства з
обмеженою відповідальністю
торгівельно - виробничої компанії
"Львівхолод" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю науково -
виробничого підприємства "Енергія -
Новояворівськ" 1 147,00 грн. судового
збору; в задоволенні зустрічних
позовних вимог відмовлено повністю;
судові витрати залишено за позивачем
за зустрічним позовом.

Рішення суду мотивоване тим, що
ТзОВ ТВК "Львівхолод" провівши
самовільне від'єднання приміщення, що
розташоване в багатоквартирному
житловому будинку №20 по вул. Січових
Стрільців, в м. Новояворівськ
Яворівського району Львівської
області від системи централізованого
опалення, порушив Правила надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та Порядок відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, а видані йому
Технічні умови № 1577 на встановлення
вузла обліку споживання теплової
енергії у встановленому
законодавством порядку не погодив з
теплопостачальною організацією - ТзОВ
НВП "Енергія - Новояворівськ".

Не погоджуючись з вказаним рішенням
місцевого господарського суду
Товариство з обмеженою
відповідальністю торгівельно -
виробнича компанія "Львівхолод"
оскаржило його в апеляційному порядку,
звернувшись до Львівського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою № 715 від 12.02.2014
року, в якій просить скасувати рішення
господарського суду Львівської
області від 28.01.2014р., постановити
рішення, яким відмовити у задоволенні
первісного позову та задоволити
зустрічний позов, оскільки вважає, що
суд першої інстанції не у повній мірі
дослідив усі обставини справи.

Свої доводи скаржник обґрунтовує
тим, що ТзОВ НВП
"Енергія-Новояворівськ", як ініціатор
відновлення теплопостачання у
приміщення магазину "Рукавичка", що
знаходиться за адресою: м.
Новояворівськ, вул. Січ. Стрільців, 20, не
зверталося до ТзОВ ТВК "Львівхолод" із
пропозицією укласти відповідний
договір.

При цьому, скаржник зазначає, що судом
першої інстанції не досліджувалась
зазначена обставина, а тому на думку
апелянта винесене рішення прийняте із
порушенням вимог ст. 275 ГК України, ст. 1,
п. 4 ст. 19 Закону України «Про
теплопостачання», ст. 19 Закону України
«Про житлово-комунальні послуги», п. 4
«Правил користування енергією» та п. 8
«Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення».

Крім цього, апелянт покликається
на те, що ТзОВ ТВК "Львівхолод"
неодноразово порушувало питання щодо
правильності визначення опалювальної
площі (п. 6.8. Договору, Додаток 1 до
Договору), оскільки теплопостачання
приміщення магазину здійснювалося
через один приєднаний до системи
централізованого опалення радіатор,
який фактично обігрівав лише одну
кімнату площею 8 кв.м.

Також, скаржник звертає увагу на
те, що висновки суду першої інстанції,
на яких ґрунтується відмова у
задоволенні зустрічного позову,
здійснені без належної оцінки наданих
доказів, які свідчать про
відповідальність встановленого
приладу обліку тепла чинним нормам і
правилам.

ТзОВ НВП "Енергія - Новояворівськ"
правом, наданим ст. 96 ГПК України, не
скористалося, відзиву на апеляційну
скаргу не подало.

В дане судове засідання прибули
представники позивача та відповідача.

Перевіривши доводи апеляційної
скарги, заслухавши пояснення
представників позивача та відповідача,
вивчивши матеріали справи та оцінивши
наявні в ній докази, перевіривши
юридичну оцінку обставин справи та
повноту їх встановлення місцевим
господарським судом, дослідивши
правильність застосування судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваного рішення норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення господарського суду
Львівської області від 28.01.2014р. у справі
№ 914/4549/13 слід залишити без змін,
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
торгівельно - виробнича компанія
"Львівхолод" без задоволення, виходячи
з наступного.

Аналізом матеріалів справи
встановлено, що 06 лютого 2007 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю науково-виробниче
підприємство "Енергія-Новояворівськ"
(Постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
торгівельно - виробнича компанія
"Львівхолод" Магазин № 23 по вул. Січ.
Стрільців, 20 м. Новояворівськ (Споживач)
укладено Договір про постачання
теплової енергії № 21/219 (надалі -
Договір) (а.с. 9-10), відповідно до умов
якого Постачальник бере на себе
зобов'язання постачати Споживачеві
теплову енергію у необхідній йому
кількості, а Споживач зобов'язується
оплачувати одержану теплову енергію за
встановленими тарифами (цінами) в
терміни, передбачені цим договором (п.
1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору
користування тепловою енергію
допускається тільки на основі Договору
між Постачальником і Споживачем.
Теплова енергія постачається
Споживачу в обсягах, передбачених
додатком № 1, у вигляді гарячої води на
опалення і гаряче водопостачання (п.
2.2.).

Пунктом 8.1. Договору визначено, що
цей Договір набирає чинності з дня його
підписання і діє протягом одного року.

Згідно з п. 8.2. Договору, цей
Договір вважається пролонгованим на
кожний наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії про його
припинення не буде письмово заявлено
однією із сторін.

Вищевказаний Договір укладено в
письмовій формі, підписано
повноважними представниками сторін, їх
підписи посвідчено печатками сторін,
що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК
України, ст. 181 ГК України.

Згідно з ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання
зобов'язання-відповідно до вимог, що у
певних умовах звичайно ставляться. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 509 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини. Водночас, ст.174 ГК України
визначає, що однією з підстав
виникнення господарського
зобов'язання є господарський договір
та інші угоди, передбачені законом, а
також угоди не передбачені законом, але
такі, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 179 ГК України
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

В силу положень статті 526 ЦК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства.

Господарське зобов'язання
виникає, зокрема із господарського
договору (ст. 174 Господарського кодексу
України).

Відповідно до ст. 181 ГК України
господарський договір за загальним
правилом викладається у формі єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками. Допускається
укладення господарських договорів у
спрощений спосіб, тобто шляхом обміну
листами, факсограмами, телеграмами,
телефонограмами тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальні вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до ст. 275 ГК України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання,що ним використовується.

Відпуск енергії без оформлення
договору енергопостачання не
допускається.

Стаття 1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначає,
що комунальні послуги - результат
господарської діяльності, спрямованої
на задоволення потреби фізичної чи
юридичної особи у забезпеченні
холодною та гарячою водою,
водовідведенням, газо- та
електропостачанням, опаленням, а також
вивезення побутових відходів у
порядку, встановленому законодавством.

У відповідності до ст. 19 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги" відносини між учасниками
договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах. Учасниками відносин у сфері
житлово-комунальних послуг є: власник,
споживач, виконавець, виробник.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про
теплопостачання", постачання теплової
енергії (теплопостачання) - це
господарська діяльність, пов'язана з
наданням теплової енергії (теплоносія)
споживачам за допомогою технічних
засобів транспортування та розподілом
теплової енергії на підставі договору.
Споживачем теплової енергії є фізична
або юридична особа, яка використовує
теплову енергію на підставі договору.

Статтями 20 та 21 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
визначено, зокрема, що споживач
зобов'язаний укласти договір на
надання житлово-комунальних послуг,
підготовлений виконавцем на основі
типового договору, та оплачувати
житлово-комунальні послуги у строки,
встановлені договором або законом.
Виконавець зобов'язаний підготувати та
укласти із споживачем договір на
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

З огляду на вищезазначені норми
судом з'ясовано, що відносини між
сторонами у даній справі (виконавцем та
споживачем), як учасниками відносин у
сфері житлово-комунальних послуг,
повинні ґрунтуватися на договорі про
надання житлово-комунальних послуг,
укладеному на основі типового
договору, а обов'язку споживача
(відповідача) оплачувати вартість
житлово-комунальних послуг має
передувати виконання позивачем
обов'язку підготувати договір на
надання житлово-комунальних послуг та
надати його на підписання споживачу.

Як вже зазначалося вище,
відносини між сторонами базуються на
умовах укладеного Договору № 21/219 про
постачання теплової енергії від 06.02.2007
року.

Документальними доказами у
справі встановлено, що ТзОВ ТВК
«Львівхолод» звернулося до позивача з
листом № 2141 від 23.07.2012р. про розірвання
Договору № 21/219 про постачання теплової
енергії і від'єднання від будинкової
системи опалення магазину "Рукавичка"
за адресою: м.Новояворівськ, вул. Січ.
Стрільців, 20 у зв'язку з технологічним
(альтернативним) видом опалення (а.с. 15).

Водночас, у відповіді № 852 від
01.08.2012р. (а.с. 16) на вищевказаний лист
позивач повідомив відповідача, про те,
що ТзОВ ТВК «Львівхолод» не має
законних прав на відключення окремо
взятого приміщення в
багатоквартирному житловому будинку
від системи централізованого опалення
та гарячого водопостачання.

Поряд з цим, встановлено, що 17
вересня 2012 року ТзОВ ТВК «Львівхолод»
було видано Технічні умови № 1577 на
встановлення вузла обліку споживання
теплової енергії по вул. Січових
Стрільців, 20 в м. Новояворівськ (з
відповідними додатками а.с. 12-14).

Відповідно до п. 3. Технічних умов
передбачено, що розроблений проект
встановлення вузла обліку, слід
погодити з теплопостачальною
організацією - Товариством з обмежено
відповідальністю науково-виробниче
підприємство "Енергія-Новояворівськ".

У відповідності до п. 8. Технічних
умов визначено, що технічні умови
дійсні протягом 1 року, до 17.09.2013 р.

Відповідно до Акту (вих. № 52 від
25.01.2013р., а.с. 20), складеного комісією у
складі начальника дільниці ЖЕК,
інженера по нагляду за експлуатацією
житлового фонду та майстра дільниці
"Комунсервіс" та затвердженого в.о.
директора КП "Новояворівськжитло"
встановлено, що приміщення магазину
ТзОВ ТВК "Львівхолод" по вул. Січових
Стрільців, 20 в м. Новояворівську
Львівської області від'єднано від
мережі централізованого опалення
будинку станом на 02.01.2013 р.

Водночас, документальними
доказами у справі встановлено, що
листами № 1558 від 25.04.2013р. (а.с. 17) та № 5469
від 30.07.2013р. (а.с. 18) ТзОВ ТВК "Львівхолод"
повідомляло ТзОВ НВП
"Енергія-Новояворівськ", про
від'єднання приміщення магазину
"Рукавичка", що знаходиться за адресою:
м. Новояворівськ, вул. Січ. Стрільців, 20,
від централізованої системи опалення.
При цьому, колегія суддів звертає увагу
на те, що доказів, які б підтверджували
надсилання відповідних листів на
адресу позивача за первісним позовом
матеріали справи не містять, таких
доказів не надано для огляду і суду
апеляційної інстанції.

Разом з тим, перевіряючи доводи
апеляційної скарги в частині
покликання апелянта на те, що ТзОВ НВП
"Енергія-Новояворівськ", як ініціатор
відновлення теплопостачання у
приміщення магазину "Рукавичка", що
знаходиться за адресою: м.
Новояворівськ, вул. Січ. Стрільців, 20, не
зверталося до ТзОВ ТВК "Львівхолод" із
пропозицією укласти відповідний
договір, колегія суддів зазначає
наступне. Матеріалами справи
встановлено, що договірні відносини
між сторонами тривають з 06.02.2007 року
(відповідно до Договору № 21/219 про
постачання теплової енергії). Проте,
ТзОВ ТВК "Львівхолод" самовільно
від'єднало належне йому приміщення
магазину від системи централізованого
опалення. Водночас, ТзОВ НВП
"Енергія-Новояворівськ" було видано
технічні умови на встановлення вузла
обліку споживання теплової енергії,
які ТзОВ ТВК "Львівхолод" у
встановленому законодавством порядку
не погодив з теплопостачальною
організацією. Таким чином, судова
колегія вважає, що наведені доводи
апеляційної скарги є безпідставними та
необґрунтованими.

З матеріалів справи встановлено,
що Товариство з обмежено
відповідальністю науково-виробниче
підприємство "Енергія-Новояворівськ" є
теплопостачальною організацією, свою
діяльність здійснює згідно Статуту та
Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення затвердженими
постановою Кабінету Міністрів України
від 21 липня 2005 року № 630.

Поряд з цим, встановлено, що
система опалення приміщень ТзОВ ТВК
"Львівхолод" є невід'ємною частиною
внутрішньобудинкової системи
централізованого опалення
багатоквартирного житлового будинку.
Відтак, опалювальні прибори ТзОВ ТВК
"Львівхолод" входять до єдиної системи
централізованого опалення житлового
будинку і питання як отримання послуг
централізованого опалення, так і
відключення від нього регулюються
спеціальними нормами закону.

Питання відключення від мереж
централізованого опалення та гарячого
водопостачання врегульовано Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630 (надалі - Правила).

Відповідно до п. 24 Правил cпоживачі
можуть відмовитися від отримання
послуг з централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Разом з тим, на виконання п. 25 Правил
розроблений Порядок відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, затверджений наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
України від 22 листопада 2005 року № 4 і
зареєстрований у Міністерстві юстиції
України 9 грудня 2005 року за № 1478/11758 (у
редакції зі змінами, внесеними згідно з
наказом Міністерства з питань
житлово-комунального господарства від
6 листопада 2007 року № 169). Зазначений
Порядок визначає процедуру
відключення з виконанням усіх
передбачених чинним законодавством
дій, необхідних для припинення
теплопостачання із дотриманням усіх
технологічних правил.

Згідно з п. 40 Правил користування
тепловою енергією, затверджених
Постановою КМУ від 03.10.2007 року № 1198
споживач теплової енергії
зобов'язаний:

· погоджувати з теплопостачальною
організацією нові підключення і
відключення та переобладнання системи
теплоспоживання, які є причиною
збільшення або зменшення обсягу
споживання теплової енергії;

· не допускати переобладнання
системи теплоспоживання, яке
призводить до порушення теплового
балансу будинку, будівлі (споруди).

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено місцевим господарським
судом відповідачем за первісним
позовом проведене відокремлення
приміщення магазину "Рукавичка", що
знаходиться за адресою: м.
Новояворівськ, вул. Січ. Стрільців, 20,
від системи централізованого опалення
шляхом відокремлення радіаторів
опалення від транзисторних стояків без
дотримання Правил, тобто самовільно.

І як вже зазначалося вище, даний
факт від'єднання приміщення магазину
ТзОВ ТВК "Львівхолод" по вул. Січових
Стрільців, 20 в м. Новояворівську
Львівської області від мережі
централізованого опалення
підтверджується актом від 25.01.2013 р. та
відсутністю відповідних документів та
дій, передбачених Порядком відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, що не заперечується
представником відповідача.

Відповідно до п. 25 Правил
відключення споживачів від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води здійснюється у
порядку, що затверджується центральним
органом виконавчої влади з питань
житлово-комунального господарства.
Самовільне відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води забороняється.

Разом з цим, слід також врахувати,
що самовільне відключення окремих
приміщень від внутрішньобудинкової
системи централізованого опалення та
гарячого водопостачання призводить до
розбалансування гідравлічного режиму
роботи внутрішньобудинкової системи
опалення, перерозподілу теплоносія,
внаслідок чого суміжні квартири не
отримують того тепла, норма якого
передбачена у разі роботи системи
опалення всього будинку, в деяких
квартирах відбувається повне
припинення циркуляції теплоносія, що
призводить до порушення
санітарно-технічних вимог і правил
експлуатації будинку. Більше того, при
будівництві самого будинку, для
системи централізованого опалення
використовуються певні види труб, які
повинні витримувати випробування на
стійкість при постійному внутрішньому
тиску. Будь-які зміни тиску можуть
привести до непередбачуваних
наслідків.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 383
ЦК України власник квартири може на
свій розсуд здійснювати ремонт і зміни
у квартирі, наданій йому для
використання як єдиного цілого, за
умови, що ці зміни не призведуть до
порушень прав власників інших квартир
у багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
умов і правил експлуатації будинку.

Таким чином, як вбачається з
матеріалів справи та доведено
документальними доказами у справі, що
провівши самовільне від'єднання
приміщення від системи
централізованого опалення, відповідач
за первісним позовом порушив Правила
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення та
Порядок відключення окремих житлових
будинків від мереж централізованого
опалення та постачання гарячої води
при відмові споживачів від
централізованого теплопостачання.

Більше того, перевіряючи доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
звертає увагу на те, що згідно листа
Міністерства регіонального розвитку,
будівництва та житлово-комунального
господарства України № 8/11.1-16-13 від
23.04.2013р., надісланого у відповідь на
лист ТзОВ НВП "Енергія-Новояворівськ" №
453 від 22.03.2013р., роз'яснено, що питання
відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води житлових
будинків регулюється Правилами
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення
затвердженими постановою Кабінету
Міністрів України від 21 липня 2005 року №
630 (зі змінами, внесеними постановою
Кабінету Міністрів України від 31.10.2007р.
№ 1268) та Порядком відключення окремих
житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання, що затверджений
Наказом Міністерства будівництва,
архітектури та житлово-комунального
господарства України від 22 листопада
2005 року № 4, (зі змінами,внесеними
наказом Мінжитлокомунгоспу від 06.11.2007р.
№ 169, який набув чинності з 09.12.2007р.),
положеннями яких не передбачено
відключення від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання окремих приміщень
житлового будинку, у тому числі
квартир.

Таким чином, враховуючи
викладене, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
те, що вимоги ТзОВ НВП
"Енергія-Новояворівськ" слід
задоволити, зокрема і в тій частині, що
ТзОВ ТВК "Львівхолод" зобов'язане за
свій рахунок відновити самовільно
порушену систему централізованого
теплопостачання в належному йому
приміщенні, котре розташоване в
багатоквартирному житловому будинку №
20 по вул. Січ. Стрільців в м.
Новояворівську Яворівського району
Львівської області, оскільки
відповідач за первісним позовом, як
власник приміщення, не забезпечив
належне виконання обов'язків, взятих на
себе згідно Договору про постачання
теплової енергії № 21/219 від 06.02.2007р. і
здійснив самовільне відокремлення
приміщення від системи
централізованого опалення.

Щодо зустрічних позовних вимог,
колегія суддів зазначає наступне.

ТзОВ ТВК "Львівхолод"
покликається на те, що підставою для
звернення із зустрічною позовною
заявою до відповідача за зустрічним
позовом - Товариства з обмеженою
відповідальністю науково - виробничого
підприємства "Енергія - Новояворівськ"
про спонукання до вчинення дій, а саме -
надати дозвіл на підключення
встановленого приладу обліку тепла до
системи теплопостачання приміщення
магазину ТОВ ТВК "Львівхолод",
загальною площею 363,6 вк.м., яке
знаходиться за адресою вул. Січових
Стрільців, буд. 20, м. Новояворівськ,
Яворівський район, Львівської області,
прийняти виконані роботи та взяти на
облік встановлений тепловий лічильник,
а також забезпечити подальшу
експлуатацію системи теплопостачання
із встановленим приладом обліку тепла
стало те, що ТзОВ НВП "Енергія -
Новояворівськ" відмовилось прийняти в
експлуатацію технічні умови на
облаштування індивідуального вузла
обліку в приміщенні по вул. Січових
Стрільців, 20 в м. Новояворівську
Львівської області, після чого ТзОВ ТВК
"Львівхолод" самовільно від'єднало
належне йому приміщення від системи
централізованого опалення.

Як встановлено судом та
зазначалося вище, 17 вересня 2012 року
ТзОВ ТВК «Львівхолод» було видано
Технічні умови № 1577 на встановлення
вузла обліку споживання теплової
енергії по вул. Січових Стрільців, 20 в м.
Новояворівську (з відповідними
додатками а.с. 12-14), відповідно до яких
розроблений проект встановлення вузла
обліку, слід погодити з
теплопостачальною організацією -
Товариством з обмежено
відповідальністю науково-виробниче
підприємство "Енергія-Новояворівська"
(п. 3.).

При цьому, технічні умови дійсні
протягом 1 року, до 17.09.2013 р. (п. 8.). Таким
чином, станом на дату подання
зустрічної позовної заяви Технічні
умови № 1577 не є дійсними.

Як встановлено судом та доведено
матеріалами справи, провівши
самовільне від'єднання приміщення
магазину «Рукавичка» по вул. Січових
Стрільців, 20 в м. Новояворівськ
Львівської області від системи
централізованого опалення, ТзОВ ТВК
«Львівхолод» порушив Правила надання
послуг з централізованого опалення,
постачання холодної та гарячої води і
водовідведення та Порядок відключення
окремих житлових будинків від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання.

При цьому, наявний у матеріалах
справи Акт (вих. № 52 від 25.01.2013р., а.с. 16),
затверджений в.о. директора КП
"Новояворівськжитло" про те, що
приміщення магазину "Рукавичка" ТзОВ
"Львівхолод" вул. Січ. Стрільців,20 м.
Новояворівськ від'єднано від мережі
централізованого опалення будинку
станом на 02.01.2013 року не містить
погодження і дозволу ТзОВ НВП "Енергія -
Новояворівськ" на відключення
відповідача від централізованого
опалення.

Крім цього, оцінюючи доводи
апеляційної скарги в їх сукупності,
судова колегія зазначає, що в
матеріалах справи міститься Паспорт на
тепловий вузол управління ТзОВ ТВК
«Львівхолод» по вул. Січових Стрільців,
20 в м. Новояворівськ з відповідними
додатками (а.с. 63-75) та ліценція
Приватного підприємства «Термоком»
(а.с. 78) на право здійснення підключення,
відключення та переобладнання систем
теплоспоживання, проте даний Паспорт
та видані ТзОВ ТВК «Львівхолод»
Технічні умови № 1577 не були у
встановленому законодавством порядку
погоджені ТзОВ НВП "Енергія -
Новояворівськ".

Більше того, колегія суддів звертає
увагу на безпідставність заявленої
зустрічної позовної заяви, оскільки
основні доводи такої базуються на
Технічних умовах № 1577, які за станом на
момент подання останньої були
недійсними.

З огляду на викладене та
враховуючи матеріали справи, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції про відмову у
задоволенні зустрічних позовних вимог.

Поряд з цим, перевіряючи доводи
апеляційної скарги ТзОВ ТВК
"Львівхолод" в частині покликання
апелянта на те, що нарахування вартості
послуг мало здійснюватись
розрахунковим способом, тобто з
розрахунку за кожен квадратний метр
опалювальної площі, оскільки на
тепловому вводі споживача не було
встановлено приладів обліку спожитої
теплової енергії, а нарахування
вартості спожитого тепла
здійснювалось з порушенням вимог п. 6.7.
Договору, колегія суддів вважає такі
необґрунтованими враховуючи те, що
договірні відноси між сторонами мають
тривалий характер (з 06.02.2007р.) і
відповідно до п. 6.1. Договору за спожиту
електроенергію постачальником
одержувачу виставлялися рахунки,
видаткові накладні, по яких
сплачувались кошти за теплову енергію;
жодних змін, доповнень, уточнень до
Договору про постачання теплової
енергії № 21/219 від 06.02.2007р. не вносилось.

Таким чином, колегія суддів
Львівського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції про
задоволення первісного позову та
відмову у задоволенні зустрічних
позовних вимог та зазначає, що
скаржником у справі не доведено
обставини на які він покликається, як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у встановленому законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст.ст. 33 та 34 ГПК
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень; господарський суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи; обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст.43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Отже, з огляду на викладене вище,
колегія суддів Львівського
апеляційного господарського суду
вважає, що рішення Господарського суду
Львівської області від 28.01.2014р.
відповідає матеріалам справи,
ґрунтується на чинному законодавстві і
підстав для його скасування немає, а
інші зазначені в апеляційниій скарзі
доводи скаржника не відповідають
матеріалам справи, документально не
обґрунтовані, не базуються на
законодавстві, що регулює спірні
правовідносини, а тому не визнаються
такими, що можуть бути підставою згідно
ст. 104 ГПК України для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення в
апеляційному порядку, відповідно до
вимог ст. 49 ГПК України покласти на
скаржника.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103, 105 ГПК
України, - Львівський апеляційний
господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Рішення Господарського суду
Львівської області від 28.01.2014р. у справі
№ 914/4549/13 залишити без змін, апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю торгівельно -
виробнича компанія "Львівхолод" № 715
від 12.02.2014 року - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення
Господарського суду Львівської
області в апеляційному порядку
покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали справи скеровуються в
Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складений
11.04.2014р.

Головуючий-суддя
Мельник Г.І.

Суддя
Михалюк О.В.

Суддя
Новосад Д.Ф.