ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.04.2014 р.
Справа№ 914/2526/13

За заявою Сихівського відділу
державної виконавчої служби
Львівського міського управління
юстиції, м. Львів,

про роз'яснення рішення суду від 20.08.2013
р.

у справі за позовом: Сихівської
районної адміністрації Львівської
міської ради, м. Львів,

до відповідача: Приватного
підприємства «СТО-ВП», м. Львів,

про демонтаж самочинно встановлених
сходів до павільйону.

Суддя Яворський Б.І.

при секретарі Квик Т.І.

Представники:

від позивача: Палайда-Тис О.М.,

від відповідача: не з'явився,

від ДВС: Трухим І.Є. - старший державний
виконавець Сихівського ДВС ЛМУЮ.

На розгляд господарського суду
Львівської області Сихівською
районною адміністрацією Львівської
міської ради подано позов до
Приватного підприємства «СТО-ВП» про
демонтаж самочинно встановлених
сходів до павільйону. Рішенням
господарського суду Львівської
області від 20.08.2013р. позов задоволено
повністю; зобов'язано Приватне
підприємство «СТО-ВП» демонтувати
самочинно встановлені сходи до
павільйону на просп.Червоної Калини, 109
у м.Львові; стягнуто з Приватного
підприємства «СТО-ВП» на користь
Сихівської районної адміністрації
Львівської міської ради 1' 147,00 грн.
судового збору. На виконання рішення
суду 25.09.2013р. видано відповідні судові
накази №0038903 та №0038904.

На розгляд господарського суду подано
заяву Сихівського відділу державної
виконавчої служби Львівського
міського управління юстиції про
роз'яснення рішення суду від 20.08.2013 р.

Ухвалою суду від 12.02.2014р. провадження по
розгляду заяви зупинено до повернення
матеріалів справи до суду першої
інстанції.

Постановою Вищого господарського суду
України від 24.03.2014 р. скасовано
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 20.01.2014 р., а
рішення господарського суду
Львівської області від 20.08.2013 р. у
справі №914/2526/13 залишено в силі.

Ухвалою суду від 10.04.2014 р. провадження у
справі поновлено, розгляд заяви
призначено на 17.04.2014 р.

У судове засідання 17.04.2014 р. представник
позивача з'явився, дав усне пояснення
по суті заяви.

У судове засідання 17.04.2014 р. відповідач
не з'явився, хоч був належно
повідомлений про час і місце
проведення судового засідання, причин
неприбуття не повідомив.

У судове засідання 17.04.2014 р. заявник
(ДВС) з'явився, вимоги за заявою мотивує
наступним. Проведеною перевіркою
виконання рішення суду встановлено, що
за адресою: м. Львів, пр. Червоної
Калини, 109, знаходиться кілька
павільйонів, в частини з яких
добудовано сходи. Стягувач вказує, що
демонтаж сходів слід провести у
павільйоні площею 38,7 кв.м. У
виконавчому документі не вказано, в
якому саме павільйоні слід провести
демонтаж. Оскільки на час проведення
перевірки в павільйоні
підприємницької та іншої діяльності не
проводилося, встановити належність
боржнику вказаного павільйону не
вдалося, про що державним виконавцем
складено відповідний акт від 15.10.2013р. На
цій підставі просить роз'яснити
рішення суду від 20.08.2013 р., вказавши
павільйон, в якому слід проводити
демонтаж з посиланням на план
території прилеглої до буд. №109 по пр.
Червоної Калини в м. Львові.

При прийнятті ухвали суд керувався
наступним.

Відповідно до частини першої статті 89
Господарського процесуального кодексу
України суддя за заявою сторони чи
державного виконавця роз'яснює
рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому
їх змісту, а також за заявою сторони або
за своєю ініціативою виправляє
допущені в рішенні, ухвалі описки чи
арифметичні помилки, не зачіпаючи суті
рішення.

З аналізу вищенаведеної правової норми
випливає, що роз'яснення рішення,
ухвали - це засіб виправлення недоліків
судового акта, який полягає в усуненні
неясності судового акта, викладення
рішення у більш зрозумілій формі, не
змінюючи при цьому його змісту.

Роз`яснюючи рішення, господарський суд
не вправі змінювати зміст рішення,
тобто не має права змінювати
відомостей, викладених у рішенні
відповідно до вимог статті 84
Господарського процесуального кодексу
України.

Здійснюючи роз'яснення судового
рішення, суд викладає більш повно і
зрозуміло ті частини рішення,
розуміння яких викликає труднощі, не
вносячи змін до рішення по суті і не
торкаючись тих питань, які не були
предметом судового розгляду. Якщо
фактично порушується питання про зміну
рішення, або про внесення до нього
нових даних, або про роз'яснення
мотивів прийняття рішення,
господарський суд відмовляє в
роз'ясненні рішення. Роз'яснено може
бути лише таке судове рішення, яке
набрало законної сили та не змінене й
не скасоване на момент звернення по
його роз'яснення (пункт 17 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 6 від 23.03.2012р. "Про судове
рішення").

В своїй заяві державний виконавець
посилається на те, що судове рішення є
не зовсім зрозумілим стосовно того, в
якому павільйоні слід провести
демонтаж добудованих сходів.

Пунктом 10 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 9 від
17.10.2012 року "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України",
роз'яснено, що відповідно до вимог
статті 34 Закону України "Про виконавче
провадження" у разі якщо викладена у
виконавчому документі резолютивна
частина рішення або зміст наказу є
незрозумілими, державний виконавець
або сторони виконавчого провадження
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про роз'яснення такого рішення чи
змісту документа. Господарський суд
першої інстанції, який видав
виконавчий документ, зобов'язаний
розглянути заяву державного виконавця
у десятиденний строк з дня її
надходження і за необхідності дати
відповідне роз'яснення рішення чи
змісту виконавчого документа, не
змінюючи їх редакції. Роз'яснення
рішення, ухвали здійснюється
господарським судом за правилами
статті 89 ГПК. В ухвалі про роз'яснення
судових рішень господарський суд не
може визначати порядок та умови
здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 54 ГПК України
позовна заява повинна містити зміст
позовних вимог. Під предметом позову
розуміється певна матеріально-правова
вимога позивача до відповідача,
стосовно якої позивач просить прийняти
судове рішення (п.3.12 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» №18 від 26.12.2011р.).
Отже, предмет позову позивач визначає.

У прохальній частині позовної заяви
№34-вих-1062 від 18.06.2014 р. позивач просив
зобов'язати приватне підприємство
«СТО-ВП» демонтувати самочинно
встановлені сходи до павільйону на
просп. Червоної Калини, 109 у м. Львові.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 84 ГПК України
резолютивна частина має містити
висновок про задоволення позову або
про відмову в позові повністю чи
частково по кожній з заявлених вимог.

Рішенням господарського суду
Львівської області від 20.08.2013 р.,
залишеним без змін Постановою Вищого
господарського суду України від 24.03.2014
р., позов задоволено повністю,
зобов'язано ПП «СТО-ВП» демонтувати
самочинно встановлені сходи до
павільйону на просп.Червоної Калини, 109
у м.Львові. На виконання рішення суду
видано відповідний судовий наказ.

У статті 20 Закону України "Про
виконавче провадження" визначено, що
виконавчі дії провадяться державним
виконавцем за місцем проживання,
перебування, роботи боржника або за
місцезнаходженням його майна. У разі
якщо боржник є юридичною особою, то
виконання провадиться за
місцезнаходженням його постійно
діючого органу або майна. Право вибору
місця виконання між кількома органами
державної виконавчої служби, що можуть
вчиняти виконавчі дії з виконання
рішення на території, на яку
поширюються їх функції, належить
стягувачу. Виконання рішення, яке
зобов'язує боржника вчинити певні дії,
здійснюється державним виконавцем за
місцем проведення таких дій.

У резолютивній частині рішення суду
від 20.08.2013 р. чітко вказано адресу
розміщення павільйону: просп.Червоної
Калини, 109 у м.Львові та його власника,
так, як і просив позивач у позовній
заяві.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.
86, 89 Господарського процесуального
кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви про
роз'яснення рішення господарського
суду Львівської області від 20.08.2013р. у
справі №914/2526/13.

Суддя
Яворський Б.І.