КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2014 р. Справа№ 910/23780/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Авдеєва П.В.

суддів: Куксова В.В.

Яковлєва М.Л.

За участю представників:

від позивача: Вільгельм А.Д. -
представник за довіреністю,

від відповідача: ОСОБА_3 - особисто.

Розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

на рішення Господарського суду міста
Києва від 23.01.2014р.

у справі №910/23780/13 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про знесення самочинно збудованої
будівлі.

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2013 року Інспекція державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві (далі-позивач) звернулася до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 (далі-відповідач) про
зобов'язання останнього знести
самочинно збудовану будівлю (сауну) на
території культури та відпочинку
«Гідропарк» на острові Долобецькому у
Дніпровському районі м.Києва.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за
наслідками проведення позивачем
позапланової перевірки дотримання
відповідачем вимог законодавства у
сфері містобудівної діяльності,
державних будівельних норм, стандартів
і правил, з виїздом на місце, було
встановлено, що на території парку
культури та відпочинку "Гідропарк" на
острові Долобецькому у Дніпровському
районі м. Києва розташований самочинно
побудований у 2009 році об'єкт ІІ
категорії складності без документів,
що дають право на виконання
будівельних робіт, а також встановлено
експлуатацію зазначеної будівлі в
якості сауни без прийняття її в
експлуатацію в установленому
законодавством порядку, чим порушено
ч.1 ст.34, ч.8 ст. 39 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності".

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 23.01.2014р. у справі №910/23780/13
позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішення суду першої
інстанції від 23.01.2014р., відповідач
звернувся з апеляційною скаргою, в якій
просить зазначене рішення суду
скасувати та прийняти нове, яким
відмовити в задоволенні позовних
вимог, посилаючись на неповне
з'ясування обставин господарським
судом, що мають значення для справи та
порушення останнім норм матеріального
та процесуального права.

Позивач не скористався своїм правом
згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надав
суду відзив на апеляційну скаргу, що
згідно ч. 2 ст. 96 ГПК не перешкоджає
перегляду рішення суду першої
інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі
перегляду справи у апеляційній
інстанції, обговоривши доводи
апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників сторін,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду, дійшла до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню, а оскаржуване
рішення суду першої інстанції не
підлягає скасуванню з наступних
підстав.

У відповідності до ст.10 Закону України
"Про архітектурну діяльність" для
забезпечення під час забудови
територій, розміщення і будівництва
об'єктів архітектури, додержання
суб'єктами архітектурної діяльності
затвердженої містобудівної та іншої
проектної документації, місцевих
правил забудови населених пунктів,
вимог вихідних даних, а також з метою
захисту прав споживачів будівельної
продукції, здійснюється в
установленому законодавством порядку
державний архітектурно-будівельний
контроль та нагляд, який забезпечує
Державна архітектурно-будівельна
інспекція України та її територіальні
органи.

Наказом Державної
архітектурно-будівельної інспекції
Міністерства регіонального розвитку і
будівництва України від 26.10.2007 року № 56
утворено її територіальний орган -
Інспекцію державного
архітектурно-будівельного контролю у
м. Києві, а наказом від 24.02.2009 року № 28
затверджено Положення про Інспекцію
державного архітектурно-будівельного
контролю у м. Києві.

Згідно із п.3 Положення про інспекції
державного архітектурно-будівельного
контролю в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві і Севастополі,
затвердженого Наказом Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України № 317, 19.11.07 основними завданнями
інспекцій державного
архітектурно-будівельного контролю є:
участь у формуванні та реалізації
державної політики у сфері
будівництва, містобудування та
архітектури; виконання в межах
компетенції дозвільних, реєстраційних
функцій та здійснення контролю і
нагляду у сфері будівництва,
містобудування та архітектури (далі -
державний архітектурно-будівельний
контроль).

Як свідчать матеріали справи, 23.04.2013р.
заступником начальника Інспекційного
відділу №3 Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
місті Києва Назаренко Л.М. на підставі
вимог Київської міжрайонної
екологічної прокуратури Дніпровської
екологічної прокуратури від 05.04.2013 №
41-631 вх.13, направлення заступника
начальника Інспекційного відділу № 3
Інспекції на проведення позапланової
перевірки № б/н від 12.04.2013р., було
проведено позапланову перевірку
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил ФОП
ОСОБА_3 щодо об'єкта: самовільне
будівництво сауни на території парку
культури та відпочинку "Гідропарк" на
острові Долобецькому у Дніпровському
районі м.Києва.

Так, за результатами перевірки з
виїздом на місце у присутності
відповідача складено акт перевірки
дотримання вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, будівельних
норм, державних стандартів і правил від
23.04.2013р., в якому встановлено, що на
території парку культури та відпочинку
"Гідропарк" на острові Долобецькому у
Дніпровському районі м. Києва
будівельні роботи не виконуються,
будівельники відсутні, будівельної
техніки немає. За вказаною адресою
розташований самовільно побудований у
2009 році об'єкт ІІ категорії складності
без документа, що дає право на
виконання будівельних робіт, а також
встановлена експлуатація зазначеної
будівлі в якості сауни без прийняття її
в експлуатацію в установленому законом
поряду, чим порушено ч.1 ст.34, ч. 8 ст. 39
Закону України "Про регулювання
містобудівної діяльності". Загальна
площа вказаної будівлі по зовнішнім
контурам складає приблизно 25 кв.м.,
основою якої є фундаментні блоки, стіни
- металевий каркас, оздоблений ззовні
дерев'яною вагонкою, гіпсокартоном та
дерев'яною вагонкою з утеплювачем
всередині (товщиною близько 200 м), крім
того у санітарно-гігієнічному
приміщенні встановлено санітарне
обладнання, а в сауні електрична
кам'янка, зазначене обладнання
підключене до інженерних мереж КП
"Плесо". Станом на 23.04.2013р. Інспекція не
видавала дозволу та не реєструвала
інших дозвільних документів про право
на виконання будівельних та інших
робіт та не приймала об'єкт в
експлуатацію за вказаною адресою.

У зв'язку з вказаним позивачем було
видано відповідачу припис від 23.04.2013р. з
вимогою з 23.04.2013р. заборонити
експлуатацію зазначеного об'єкта,
усунути порушення у відповідності до
діючого законодавства до 31 травня 2013
року.

23.04.2013р. заступником начальника
Інспекційного відділу № 3 Інспекції
Назаренко Л.М. складено протокол про
правопорушення у сфері містобудування,
розгляд справи про правопорушення у
сфері містобудівної діяльності
призначено на 25.04.2013р.

25.04.2013р. заступником начальника
Інспекції Алєксєєнком І.О. за
результатом розгляду справи про
порушення у сфері містобудівної
діяльності на підставі акту перевірки
від 23.04.2013р., припису від 23.04.2013р.,
протоколу від 23.04.2013р. винесено
постанову № 133/13 про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності у розмірі 51
615,00 грн.

22.08.2013р. заступником начальника
Інспекційного відділу № 4 Інспекція
Антоненко В.А. на підставі направлення
для проведення перевірки від 19.08.2013р.
було проведено позапланову перевірку
виконання ФОП ОСОБА_3 вимог припису від
23.04.2013р., за результатом якої складено
акт перевірки від 22.08.2013р.

Перевіркою встановлено невиконання
відповідачем вимог припису від 23.04.2013р.,
а саме встановлено, що сауна на
території парку культури та відпочинку
"Гідропарк" на острові Долобецькому у
Дніпровському районі м. Києва не
експлуатується, вимоги п.2 припису
Інспекції від 23.04.2013р. в частині
усунення порушення у відповідності до
діючого законодавством не виконано,
чим порушено абз. п.3 ч.4 ст. 41 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності"; та винесено новий припис
від 22.08.2013р., в якому запропоновано в
термін 01.10.2013р. усунути порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил шляхом
знесення самовільно збудованої
будівлі-сауни.

22.08.2013р. заступником начальника
Інспекційного відділу № 4 Інспекції
Антоненко В.А. складено протокол про
правопорушення у сфері містобудування,
в якому встановлено невиконання
позивачем вимог припису Інспекції від
23.04.2013р. та призначено розгляд справи
про правопорушення у сфері
містобудування на 29.08.2013р.

Листом № 7/26-27/2308/10 від 23.08.2013р. ОСОБА_3
було викликано на 29.08.2013р. для розгляду
справи про порушення у сфері
містобудівної діяльності.

29.08.2013р. заступником начальника
Інспекції Алєксєєнком І.О. за
результатом розгляду справи про
порушення у сфері містобудівної
діяльності на підставі акту перевірки
від 22.08.2013р., припису від 22.08.2013р., від
23.04.2013р., протоколу від 22.08.2013р., винесено
постанову № 360/13 про накладення штрафу
за правопорушення у сфері
містобудівної діяльності, якою ФОП
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
правопорушення, передбаченого абз. 2 п. 1
ч. 6 ст. 2 Закону України "Про
відповідальність за порушення у сфері
містобудівної діяльності" та накладено
штраф у розмірі 11 470,00 грн.

14.10.2013р. за результатами позапланової
перевірки ФОП ОСОБА_3 дотримання вимог
припису від 19.08.2013р. заступником
начальника Інспекційного відділу № 4
Антоненко В.А. складено акт перевірки, в
якому встановлено, що вимоги припису
Інспекції від 19.08.2013р. відповідачем в
частині усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, будівельних норм,
державних стандартів і правил шляхом
знесення самовільно збудованої
будівлі-сауни не виконано, чим порушено
абз. а п.3 ч. 4 ст. 31 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності".
Вказаний акт був надісланий
відповідачу листом № 7/26-/1510/10 від
15.10.2013р.

Спір у справі виник у зв'язку із
невиконанням відповідачем у
добровільному порядку вимог п.1
приписів Інспекції від 23.04.2013р. та від
22.08.2013р., у зв'язку із чим позивач вказує
на наявність підстав для зобов'язання
відповідача знести самочинно
збудовану будівлю (сауну) на території
парку культури та відпочинку
"Гідропарк" на острові Долобецькому у
Дніпровському районі м. Києва.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на норми ст. 376
Цивільного кодексу України, ч. 5 ст. 26, ч.1
ст. 34, ст. 38 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності",
ст. 9 Закону України "Про архітектурну
діяльність".

У відповідності до ст. 9 Закону України
"Про архітектурну діяльність"
будівництво (нове будівництво),
реконструкція, реставрація,
капітальний ремонт" об'єкта
архітектури здійснюється відповідно
до затвердженої проектної
документації, державних стандартів,
норм і правил у порядку, визначеному
Законом України "Про регулювання
містобудівної діяльності".

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України "
Про регулювання містобудівної
діяльності" проектування та
будівництво об'єктів здійснюється
власниками або користувачами
земельних ділянок у такому порядку: 1)
отримання замовником або
проектувальником вихідних даних; 2)
розроблення проектної документації та
проведення у випадках, передбачених
статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3)
затвердження проектної документації; 4)
виконання підготовчих та будівельних
робіт; 5) прийняття в експлуатацію
закінчених будівництвом об'єктів; 6)
реєстрація права власності на об'єкт
містобудування.

Згідно із ч.1 ст.31 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
проектна документація на будівництво
об'єктів розробляється у порядку,
встановленому центральним органом
виконавчої влади з питань будівництва,
містобудування та архітектури, з
урахуванням вимог містобудівної
документації та вихідних даних і
дотриманням вимог законодавства,
державних будівельних норм, стандартів
і правил та затверджується замовником.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України
"Про регулювання містобудівної
діяльності" замовник має право
виконувати будівельні роботи після:
направлення замовником повідомлення
про початок виконання будівельних
робіт Державній
архітектурно-будівельній інспекції
України або її територіальному органу
за місцезнаходженням об'єкта
будівництва - щодо об'єктів,
будівництво яких здійснюється на
підставі будівельного паспорта, які не
потребують реєстрації декларації про
початок виконання будівельних робіт
або отримання дозволу на виконання
будівельних робіт згідно з переліком
об'єктів будівництва, затвердженим
Кабінетом Міністрів України. Форма
повідомлення про початок виконання
будівельних робіт та порядок його
подання визначаються Кабінетом
Міністрів України; реєстрації
відповідною інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
декларації про початок виконання
будівельних робіт - щодо об'єктів
будівництва, що належать до I - III
категорій складності; видачі замовнику
відповідною інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю
дозволу на виконання будівельних робіт
- щодо об'єктів будівництва, що належать
до IV і V категорій складності.

Враховуючи наведені норми, для
здійснення будівельних робіт
законодавець встановлює
обов'язковість наявності документів,
що надають право на виконання
будівельних робіт, та затвердженої
проектної документації.

Прийняття в експлуатацію закінчених
будівництвом об'єктів, що належать до I -
III категорій складності, та об'єктів,
будівництво яких здійснювалося на
підставі будівельного паспорта,
здійснюється шляхом реєстрації
органом державного
архітектурно-будівельного контролю на
безоплатній основі поданої замовником
декларації про готовність об'єкта до
експлуатації. Експлуатація закінчених
будівництвом об'єктів, не прийнятих
(якщо таке прийняття передбачено
законодавством) в експлуатацію,
забороняється (ч. ч. 1, 8 ст. 39 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності").

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 29 вказаного
Закону дозвіл на виконання будівельних
робіт - документ, що засвідчує право
замовника та підрядника на виконання
підготовчих (якщо підготовчі роботи не
були виконані раніше відповідно до
дозволу на виконання підготовчих
робіт) і будівельних робіт, підключення
об'єкта будівництва до інженерних
мереж та споруд. Такий дозвіл надається
інспекціями державного
архітектурно-будівельного контролю.

Частиною 3 ст. 34 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
визначено, що орган державного
архітектурно-будівельного контролю у
порядку, визначеному центральним
органом виконавчої влади, що
забезпечує формування державної
політики у сфері містобудування, веде
єдиний реєстр отриманих повідомлень
про початок виконання підготовчих
будівельних робіт, зареєстрованих
декларацій про початок виконання
підготовчих і будівельних робіт,
виданих дозволів на виконання
будівельних робіт, зареєстрованих
декларацій про готовність об'єкта до
експлуатації та виданих сертифікатів,
повернених декларацій та відмов у
видачі таких дозволів і сертифікатів,
який формується на підставі
інформації, поданої органами
державного архітектурно-будівельного
контролю.

Позивач вказує, що згідно із реєстром,
дозволи на виконання будівельних робіт
та інші документи дозвільного
характеру, які надавали б право
відповідачу на виконання будівельних
робіт по будівництву будівлі (сауни) на
території парку культури та відпочинку
"Гідропарк" на острові Долобецькому у
Дніпровському районі м. Києва у
відповідності до ч. 1 ст. 34 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" за вказаною адресою не
видавались та не реєструвались,
зазначений об'єкт в експлуатацію не
приймався.

Згідно із ч. 10 ст. 29 Закону України "Про
планування і забудову територій"
здійснення будівельних робіт на
об'єктах містобудування без дозволу на
виконання будівельних робіт або його
перереєстрації, а також здійснення не
зазначених у дозволі будівельних робіт
вважається самовільним будівництвом і
тягне за собою відповідальність згідно
із законом.

Частиною 1 ст. 376 Цивільного кодексу
України встановлено, що житловий
будинок, будівля, споруда, інше
нерухоме майно вважаються самочинним
будівництвом, якщо вони збудовані або
будуються на земельній ділянці, що не
була відведена для цієї мети, або без
відповідного документа, який дає право
виконувати будівельні роботи, чи
належно затвердженого проекту, або з
істотними порушеннями будівельних
норм і правил.

Доказів отримання відповідачем
документів, що надають право на
виконання будівельних робіт по
будівництву будівлі (сауни) на
території парку культури та відпочинку
"Гідропарк" на острові Долобецькому у
Дніпровському районі м. Києва суду не
надано, а тому в силу положень ч. 1 ст. 376
Цивільного кодексу України таке
будівництво є самочинним.

У відповідності до ч. 1 ст. 38 Закону
України "Про регулювання містобудівної
діяльності" у разі виявлення факту
самочинного будівництва об'єкта,
перебудова якого з метою усунення
істотного відхилення від проекту або
усунення порушень законних прав та
інтересів інших осіб, істотного
порушення будівельних норм є
неможливою, посадова особа відповідної
інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю
видає особі, яка здійснила (здійснює)
таке будівництво, припис про усунення
порушень вимог законодавства у сфері
містобудівної діяльності, державних
будівельних норм, стандартів і правил з
визначенням строку для добровільного
виконання припису.

Приписами від 23.04.2013р. та від 19.08.2013р.
Інспекція вимагала від відповідача
усунути порушення вимог законодавства
у сфері містобудівної діяльності,
будівельних норм, державних стандартів
і правил шляхом знесення самовільно
збудованої будівлі-сауни.

Наявними в матеріалах справи актами
перевірки дотримання вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, державних стандартів і правил від
23.04.2013р., 22.08.2013р., 14.10.2013р., проколами про
правопорушення у сфері містобудівної
діяльності від 23.04.2013р., 22.08.2013р. та
фотофіксаціями, підтверджується
невиконання відповідачем вимог
Інспекції та існування самочинного
будівництва сауни, яка знаходиться на
території парку культури та відпочинку
"Гідропарк" на острові Долобецькому у
Дніпровському районі м. Києва. Належних
та допустимих доказів на спростування
наведеного відповідачем не надано.

Згідно із п.2 ч.1 ст.38 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
у разі якщо особа в установлений строк
добровільно не виконала вимоги,
встановлені у приписі, інспекція
державного архітектурно-будівельного
контролю подає позов до суду про
знесення самочинно збудованого об'єкта
та компенсацію витрат, пов'язаних з
таким знесенням.

Як встановлено судом першої інстанції
та вбачається з матеріалів справи,
відповідачем не було виконано приписів
Інспекції про усунення порушення вимог
законодавства у сфері містобудівної
діяльності, державних будівельних
норм, стандартів і правил від 23.04.2013р. та
від 19.08.2013р. в частині знесення
самочинно збудованої будівлі (сауни),
яка знаходиться на території парку
культури та відпочинку "Гідропарк" на
острові Долобецькому у Дніпровському
районі м. Києва, чим порушено вимоги
чинного законодавства.

У позовній заяві позивач зазначає, що
оскільки самовільно збудована будівля
є нерухомим майном, що пов'язане
фундаментом з землею та створене з
відповідних будівельних матеріалів і
конструкцій, поєднаних між собою в
певній технологічній послідовності,
визначеній проектною документацією,
державними будівельними стандартами,
нормами і правилами, дії відповідача
можуть становити суспільну загрозу
життю та здоров'ю людей, підвищену
небезпеку для довкілля, оскільки
відсутні дані про безпеку експлуатації
вказаної будівлі.

У відповідності до ст.246 Господарського
кодексу України здійснення будь-якої
господарської діяльності, що загрожує
життю і здоров'ю людей або становить
підвищену небезпеку для довкілля,
забороняється.

Для підтвердження безпечності при
здійсненні будівництва спірних споруд
відповідач не надав жодної
документації.

За змістом ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу
України у разі істотного відхилення
від проекту, що суперечить суспільним
інтересам або порушує права інших осіб,
істотного порушення будівельних норм і
правил суд за позовом відповідного
органу державної влади або органу
місцевого самоврядування може
постановити рішення, яким зобов'язати
особу, яка здійснила (здійснює)
будівництво, провести відповідну
перебудову. Якщо проведення такої
перебудови є неможливим або особа, яка
здійснила (здійснює) будівництво,
відмовляється від її проведення, таке
нерухоме майно за рішенням суду
підлягає знесенню за рахунок особи, яка
здійснила (здійснює) будівництво.

Таким чином матеріалами справи
підтверджено та відповідачем не
спростовано, що останній самовільним
будівництвом на території парку
культури та відпочинку "Гідропарк" на
острові Долобецькому у Дніпровському
районі м. Києва будівлі (сауни) було
допущено істотне порушення
будівельних норм і правил, а тому
настають правові наслідки передбачені
ч. 7 ст. 376 Цивільного кодексу України.

Відповідача в апеляційній скарзі
посилається на договір №38 від 25.03.2011р.
про розміщення тимчасової споруди,
укладений між відповідачем та
Комунальним підприємством виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) „Плесо", проте даний
договір судовою колегією не
приймається до уваги, оскільки строк
дії останнього закінчився ще 25.02.2012р.
(п.9.1 договору).

Відповідно до п.9.3 договору №38 від
25.03.2011р. його пролонгація здійснюється
шляхом укладення додаткової угоди.

Належних та допустимих доказів на
підтвердження укладання додаткової
угоди до договору №38 від 25.03.2011р., в якій
би сторони цього договору дійшли згоди
відносно його пролонгації суду не
надано.

Договір №388/е від 27.05.2011р. про
відшкодування вартості електричної
енергії, укладений між відповідачем та
Комунальним підприємством виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) „Плесо" (том справи - 1,
аркуші справи - 111-112) не може бути
належним доказом на підтвердження
правомірного використання
відповідачем земельної ділянки площею
0,003 га, розташованої на території
острову р. Дніпро Долобецький, в межах
міста Києва.

Оскільки у відповідача відсутні
належним чином оформлені
правовстановлюючі документи на спірну
ділянку, судова колегія погоджується з
висновком місцевого господарського
суду про те, що в даному випадку має
місце самовільне зайняття земельної
ділянки.

Судова колегія звертає увагу на те, що у
справі №910/23780/13 яка розглядалася
Господарським судом м.Києва за позовом
Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
м.Києві до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_3 є інший предмет спору і
підстави, а саме: звільнення спірної
ділянки та приведення її у первісний
стан з підстав самовільного зайняття
земельної ділянки, а в даній справі
предметом спору є зобов'язання
відповідача вчинити дії по знесенню
самовільно збудованої споруди. Також
інші сторони спору.

Стосовно посилань відповідача на те, що
судом першої інстанції в описовій та
резолютивній частинах рішення
допущено описку щодо його прізвища,
судова колегія зазначає, що він не
позбавлений права звернутися до суду
першої інстанції із заявою про
виправлення допущеної в рішенні
описки.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Доводи, наведені відповідачем в
апеляційній скарзі з урахуванням
додаткових пояснень, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на те,
що вони є необґрунтованими та такими,
що спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія
вважає, що оскаржуване рішення суду
першої інстанції відповідає чинному
законодавству та матеріалам справи.
Судова колегія не вбачає підстав для
задоволення апеляційної скарги та
скасування чи зміни оскаржуваного
рішення.

Судові витрати на підставі ст.49 ГПК
України покладаються на апелянта.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 49, 99, 103, 104, 105 ГПК України,
Київський апеляційний господарський
суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 на рішення
Господарського суду міста Києва від
23.01.2014р. у справі №910/23780/13 залишити без
задоволення.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 23.01.2014 року у справі
№910/23780/13 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/23780/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку.

Дата підписання повного тексту
постанови 22.04.2014р.

Головуючий суддя
П.В. Авдеєв

Судді
В.В. Куксов

М.Л. Яковлєв