м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/2653/14 07.04.14За позовом
Суб'єкта підприємницької діяльності
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Київського комунального
виробничого підприємства
«Міськпаливо»

про стягнення 14 914,01 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники :

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: Котляр В.В. (за
дов. від 28.03.14)

В судовому засіданні 07.04.2014 відповідно
до положень ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

28.01.2014 до канцелярії Господарського
суду м. Києва надійшла позовна заява №
б/н від 27.01.2014 суб'єкта підприємницької
діяльності фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Київського
комунального виробничого підприємства
«Міськпаливо» (надалі - відповідач )про
стягнення 14 914,01 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач не виконав
взяті на себе зобов'язання в частині
виконання підрядних робіт, відповідно
до договору про надання послуг № ДГ-2-п
від 18.01.2010 внаслідок чого у відповідача
перед позивачем виникла
заборгованості у розмірі 14 914,01 грн.

В результаті автоматизованого
розподілу вказаної позовної заяви,
остання була передана для розгляду
судді Лиськову М.О.

Ухвалою про повернення позовної заяви
від 31.01.2014 № 910/1192/14 вказаний позов було
повернуто суддею Лиськовим М.О. без
розгляду.

11.02.2014 вказана позовна заява надійшла
до Господарського суду міста Києва
повторно та відповідно до
розпорядження голови суду від 11.02.2014,
керуючись п.2.11 Рішення зборів суддів
(протокол №1 від 03.02.2011р.), була передана
для розгляду судді Лиськову М.О.

Ухвалою від 14.02.2014 № 910/2202/14 вказаний
позов було повернуто суддею Лиськовим
М.О. без розгляду.

18.02.2014 вказана позовна заява надійшла
до Господарського суду міста Києва
втрете та відповідно до розпорядження
голови суду від 19.02.2014р., керуючись п.2.11
Рішення зборів суддів (протокол №1 від
03.02.2011р.), була передана для розгляду
судді Лиськову М.О.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.02.2014 року прийнято позовну
заяву до розгляду та порушено
провадження по справі № 910/2653/14, розгляд
справи призначено на 19.03.2014.

18.03.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва від представника
позивача надішли документи на
виконання вимог ухвали про порушення
провадження у справі.

В судове засідання, призначене на
19.03.2014, з'явився представник позивача та
надав пояснення.

В судове засідання, призначене на
19.03.2014, представник відповідача не
з'явився, витребувані ухвалою суду
документи не надіслав, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
повідомлений.

27.03.2014 через загальний відділ
канцелярії Господарського суду м.
Києва надійшов розрахунок основної
заборгованості станом на 25.03.2014.

Судом розглянуто заяву про збільшення
розміру позовних вимог, позовні вимоги
підлягають збільшенню на підставі ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України. Суд приймає вказану заяву та
подальший розгляд справи буде
здійснюватись з урахуванням вказаної
заяви.

Розгляд справи відкладено на 02.04.2014.

На призначене судове засідання 02.04.2014
прибули повноважені представники
сторін, наддали пояснення по справі та
подали додаткові докази по справі. В
судовому засіданні 02.04.2014 було
оголошено перерву на 07.04.2014.

В судове засідання, призначене на
07.04.2014, з'явились представники сторін та
надали пояснення.

Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.1997 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" в разі якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
було надіслано за належною адресою
(тобто повідомленою суду стороною, а в
разі ненадання суду відповідної
інформації - адресою, зазначеною в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.01.2010 між позивачем (Виконавець) та
відповідачем (Замовник), було укладено
договір про надання послуг № ДГ-2-п від
18.01.2010 (належним чином засвідчена копія
договору міститься в матеріалах
справи, надалі - Договір).

Згідно умов п. 1.1 Договору Виконавець
зобов'язується виконати протягом
визначеного в Договорі строку надавати
Замовнику за плату послуги, а Замовник
зобов'язується оплачувати надані
послуги.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами Договір є договором
підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
одна сторона (підрядник) зобов'язується
на свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Пунктом 6.1 Договору встановлено термін
дії договору з моменту підписання до
31.12.2010, який було пролонговано
Додатковою угодою № д-1 про внесення
змін до договору № ДГ-2-п від 18.01.2010 від
30.12.2010 до 31.11.2011 та Додатковою угодою №
д-2 про внесення змін до договору №
ДГ-2-п від 18.01.2010 від 30.12.2011, та Додатковою
угодою № д-3 про внесення змін до
договору № ДГ-2-п від 18.01.2010 від 30.12.2012.

30.12.2012 на виконання п.6.1 Договору
Сторони уклали Протокол Додатку № 4, в
якому визначили розмір договірної ціни
в сумі 160 (сто шістдесят) гривен за
годину роботи без ПДВ.

Відповідно до п.3.1 Договору за надання
передбачених Договором послуг
Замовник виплачує Виконавцю
винагороду протягом десяти
банківських днів з моменту підписання
Акту приймання - передачі послуг шляхом
видачі готівкових коштів з каси
Замовника, або щляхом безпосереднього
перерахунку на поточний рахунок.

До зазначеного Договору надано Акт №
ОУ-00036/1 здачі-прийняття робіт (надання
послуг) від 25.12.2012, який відповідно до п.
3.3. підписується повноважними
представниками Сторін протягом 3
(трьох) робочих днів після фактичного
надання послуг.

Відповідно до оборотно-сальдової
відомості по рахунку № 631 за звітний
період 01.10.2011 по 31.12.2013 на рахунок
позивача було сплачено суму 5 450, 00 грн.,
замість зазначеної суми в Акт
здачі-прийняття робіт 18 900,00 грн., а отже
сума заборгованості перед позивачем
складає 13 450,00 грн.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином та відповідно до закону,
інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного
кодексу України, є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу
України боржник зобов'язаний виконати
всій обов'язок, а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Факт наявності боргу у відповідача
перед позивачем за Договором в сумі 13 450
грн. належним чином доведений,
документально підтверджений і
відповідачем не спростований, строк
оплати послуг, у відповідності до
Договору є таким, що настав, а тому
позовні вимоги в частині стягнення
боргу у розмірі 13 450 грн. є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Окрім того позивач просить стягнути з
відповідача 1 135,14 грн. пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день прострочки, що встановлено
Договору.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
1 135,14 грн.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625
Цивільного Кодексу України просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
491,94 трьох відсотків річних та г індексу
інфляції нарахованого на суму боргу за
весь час прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу
України та ст.625 Цивільного Кодексу
України, за прострочення виконання
грошового зобов'язання настає
відповідальність у вигляді сплати суми
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також сплати трьох
процентів річних від простроченої
суми.

Оскільки вимоги позивача щодо
стягнення з відповідача індексу
інфляції нарахованого на суму боргу та
3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст.
625 Цивільного кодексу України), а
відповідач є таким що прострочив
виконання грошового зобов'язання,
позовні вимоги позивача в частині
стягнення 3 % річних та індексу інфляції
нарахованого на суму боргу підлягають
задоволенню відповідно до наведеного в
позовній заяві розрахунку. При
здійсненні перевірки розрахунку 3%
річних та індексу інфляції,
нарахованих позивачем, судом
встановлено, що ним правильно
здійснено вказаний розрахунок.

Враховуючи вищевикладене, позовні
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київського комунального
виробничого підприємства
«Міськпаливо» (Київської міської
державної адміністрації) (01001, м. Київ,
ВУЛИЦЯ МИХАЙЛІВСЬКА, будинок 15/1-Б;
ідентифікаційний код: 01879448) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1;
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 13 450
(тринадцять тисяч чотириста п'ятдесят)
грн. 00 коп. - основного боргу, 1 627 (одна
тисяча шістсот двадцять сім) грн. 08 коп.
- штрафні санкції та 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - суму
судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

4. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 11.04.2014

Суддя М.О. Лиськов