донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

09.04.2014 року справа №905/9162/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Скакуна
О.А.,суддівЛомовцевої Н.В., Принцевської
Н.М.за участю представників сторін: від
позивача:Тутов Д.С. - за дов., від
відповідача:Іванов В.І. - за дов.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по Донецькій
області, м. Донецьк на рішення
господарського судуДонецької
областівід25.02.2014 рокуу справі№ 905/9162/13
(суддя М.Ю. Мальцев)за
позовомРегіонального відділення Фонду
державного майна України по Донецькій
області, м. Донецьк до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробниче об'єднання "ІНКОР І
КО", м. Донецьк провнесення змін до
договору орендиРішенням
господарського суду Донецької області
від 25.02.2014 року у справі №905/9162/13 у
задоволенні позову регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Донецькій області м.Донецьк
до товариства з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробниче
об'єднання "ІНКОР І КО", м. Донецьк про
внесення змін до договору оренди №
837/2001 від 25.09.2001 року - відмовлено.

Позивач з прийнятим рішенням суду
першої інстанції не погодився і подав
апеляційну скаргу, в якій просить його
скасувати як таке, що прийнято з
порушенням норм як матеріального, так і
процесуального права, та прийняти нове
рішення, яким позов задовольнити,
посилаючись на правомірність
ініціювання ним внесення змін до
договору оренди у зв'язку із зміною
Методики розрахунку орендної плати, а
також зазначаючи про те, що чинним
законодавством не передбачено
обов'язкового проведення оцінки
орендованого майна для перерахунку
орендної плати у зв'язку зі зміною
методики її розрахунку.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав апеляційні вимоги.

Представник відповідача відзиву на
апеляційну скаргу не надав, однак під
час судового засідання просив
залишити оскаржуване рішення без змін,
а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає матеріали
господарської справи та викладені в
скарзі доводи щодо застосування судом
при розгляді норм як матеріального, так
і процесуального права, що мають
значення для справи. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи,
апеляційну скаргу, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
дійшла висновку, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

В ході розгляду справи судом першої
інстанції встановлено та
підтверджується матеріалами справи,
що 25.09.2001р. між позивачем та
відповідачем було укладено договір
оренди цілісного майнового комплексу
"Фенольний державний завод" № 837/2001
(надалі Договір), відповідно до умов
якого Орендодавець передає, а Орендар
приймає в строкове платне користування
майно, що належить до державної
власності, цілісний майновий комплекс
"Фенольний державний завод",
розташований за адресою: 83003, м. Донецьк,
пр. Ілліча, 93а, склад і вартість якого
визначено відповідно до результатів
інвентаризації станом на 31.12.2010р.,
передавального балансу станом на
31.12.2010р. та акту оцінки Підприємства,
складеного станом на 31.12.2010р., що є
додатком до цього договору та
становить 57053340,09грн. (п.1.1 Договору з
урахуванням додаткової угоди № 6 від
11.03.2011р. до Договору оренди № 837/2001 від
25.09.2001р.: а.с.44-46).

Згідно п.3.4 договору, розмір орендної
плати не може змінюватися в
односторонньому порядку лише за
вимогою орендодавця без попередньої
письмової згоди орендаря.

Додатковою угодою № 7 від 19.11.2013 року
змінено п.3.4 договору та викладено
останній в наступній редакції: "Розмір
орендної плати переглядається на
вимогу однієї із сторін у разі зміни
методики її розрахунку, змін
централізованих цін і тарифів та в
інших випадках, передбачених
законодавством" (а.с.53).

Відповідно до п.10.1 Додаткової угоди № 5
від 30.12.2010р. до Договору оренди від
25.09.2001р. № 837/2001, останній діє з 25.09.2001р.
до 25.09.2018р. включно (а.с.41-43).

Умови цього договору зберігають силу
протягом всього терміну цього
договору. в тому числі у випадках, коли
після його укладання законодавством
встановлені правила, що погіршують
становище орендаря, а в частині
зобов'язань орендаря щодо орендної
плати - до виконання зобов'язань (п. 10.2
договору).

Зміни і доповнення або розірвання
цього договору допускаються за
взаємною згодою сторін. Зміни та
доповнення, що пропонуються внести,
розглядаються протягом одного місяця з
дати їх подання до розгляду іншій
стороні (п. 10.3 договору).

Постановою Кабінету Міністрів України
від 14.09.2011 р. №961, яка набула чинності
20.09.2011р., внесено зміни до методики
розрахунку орендної плати, зокрема
змінено формулу, за допомогою якої
відповідно до п.5 вказаної Методики
визначається розмір річної орендної
плати за цілісні майнові комплекси, а
також збільшено розмір орендних
ставок, які застосовуються при
розрахунку орендної плати за
використання цілісних майнових
комплексів державних підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем була направлена відповідачу
вимога №11-06-02-15237 від 26.11.2013р. в порядку
п.3.4 договору, відповідно до якої
позивач просив погодити зміни до
договору оренди стосовно орендної
плати у зв'язку з внесенням змін до
Методики розрахунку орендної плати
(а.с.55-61).

Листом від 16.12.2013 року відповідач
відмовився від пропозиції щодо
внесення змін до договору оренди (а.с.62).

Посилаючись на відмову відповідача від
внесення змін до договору оренди №
837/2001 від 25.09.2001 року в зв'язку зі зміною
методики розрахунку орендної плати,
позивач звернувся до суду з
розглядуваним позовом та просить
змінити вказаний договір шляхом його
доповнення та викладення п.п.3.1, 3.2, 3.8
договору в редакції додаткової угоди
до договору оренди № 837/2001 від 25.09.2001
року, а також доповнення його тексту
наступним змістом:

" 1) Річна орендна ставка за
використання цілісного майнового
комплексу з 20.09.2011 р. встановлюється на
рівні: 16% від вартості орендованого
цілісного майнового комплексу.
Відповідні зміни відображаються у
розрахунку орендної плати, що є
невід'ємною і складовою частиною
договору оренди.

2) Пункт 3.1.Розділу 3 "Орендна плата"
доповнити текстом наступного змісту:

"Орендна плата з 20 вересня 2011р.
визначається на підставі Методики
розрахунку орендної плати за державне
майно та пропорції її розподілу,
затвердженої Постановою КМУ від
04.10.1995р. №786 (зі змінами), і становить за
базовий місяць - серпень 2011р. - 786 485,63
грн. Відповідні зміни відображені у
розрахунку орендної плати, що є
Додатком №9 до договору оренди № 837/2001
від 25.09.2001 року.

Орендна плата, за вересень 2011р. складає
534061,27 грн. (розрахунок наведено у
Додатку №9 до договору оренди № 837/2001
від 25.09.2001 року ).

Орендна плата, за жовтень 2011р.
визначається шляхом коригування
орендної плати за базовий місяць
(серпень 2011р.) на індекси інфляції за
вересень 2011р., жовтень 2011р.".

3) Розділ 3 "Орендна плата доповнити
пунктом 3.8, викладеним у наступній
редакції"

" 3.8. Різниця по сплаті орендної плати за
період з 20.09.2011 року до моменту набрання
чинності додаткової угоди №8, що
виникне внаслідок зміни орендної
ставки, сплачується Орендарем протягом
місяця після підписання Додаткової
угоди №8".

4) Розрахунок орендної плати викласти у
Додатку №9 до договору оренди № 837/2001
від 25.09.2001 року, який є його невід'ємною
частиною та додається до Договору про
внесення змін №8".

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог, суд першої інстанції виходив з
того, що позивачем в проекті Додаткової
угоди №8 про внесення змін до договору
оренди № 837/2001 від 25.09.2001 року
неправомірно використано для
обрахунку розміру орендної плати акти
оцінки, які, враховуючи абзац 2 пункту 8
Методики розрахунку орендної плати за
державне майно та пропорції її
розподілу, затвердженої постановою КМУ
№786 від 04.10.1995р., згідно якого
результати незалежної оцінки є чинними
протягом шести місяців від дати
оцінки, якщо інший термін не
передбачено у звіті з незалежної
оцінки, є недійсними. Крім того, суд
першої інстанції зазначив про те, що
таке внесення змін до договору
суперечить встановленим
законодавством гарантіям, що
передбачені ч.2 ст.284 Господарського
кодексу України та ч.4 ст.10 ЗУ "Про
оренду державного та комунального
майна" в частині незмінності умов
договору оренди протягом строку дії
договору, а також вимогам ч.3ст.632
Цивільного кодексу України.

З таким висновком місцевого
господарського суду колегія суддів
апеляційної інстанції погоджується,
враховуючи наступне.

Предметом позову у даній справі є
вимоги орендодавця до орендаря про
внесення змін до договору оренди
цілісного майнового комплексу № 837/2001
від 25.09.2001 року шляхом укладання
запропонованої редакції додаткової
угоди №8 про внесення змін в частині
збільшення розміру орендних ставок та,
відповідно, розміру орендної плати,
починаючи з 20 вересня 2011р., у зв'язку з
законодавчою зміною розміру орендних
ставок.

Приймаючи до уваги зміст п.п.3.4. і 10.3
договору оренди № 837/2001 від 25.09.2001 року,
правову позицію Верховного Суду
України, викладену в постанові від
20.08.2013р. у справі №5017/781/2012, врахування
якої є обов'язковим в силу ч.1 ст.111-28
Господарського процесуального кодексу
України, колегія суддів апеляційної
інстанції приходить до висновку про
правомірність ініціювання позивачем, в
тому числі і в судовому порядку,
перегляду (зміни) умов договору оренди
стосовно орендної плати внаслідок
законодавчої зміни розміру орендних
ставок.

Разом з цим, колегія суддів звертає
увагу на те, що умова договору щодо
можливості перегляду розміру орендної
плати на вимогу однієї із сторін у разі
зміни методики її розрахунку, змін
централізованих цін і тарифів та в
інших випадках, передбачених
законодавством була узгоджена
сторонами лише 19.11.2013 року (додаткова
угода №7: а.с.53), тоді як позивач просить
внести зміни до договору у зв'язку з
законодавчою зміною орендних ставок,
починаючи з 20.09.2011 року.

Також, дослідивши запропоновану
позивачем редакцію додаткової угоди №8
про внесення змін до договору оренди
цілісного майнового комплексу № 837/2001
від 25.09.2001 року, колегія суддів
встановила наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 14 вересня 2011 року N 961 внесено зміни
до постанови Кабінету Міністрів
України від 4 жовтня 1995 року N 786, якою
затверджена Методика розрахунку
орендної плати за державне майно та
пропорції її розподілу, зокрема, щодо
збільшення орендних ставок за
використання цілісних майнових
комплексів державних підприємств.
Означена Постанова набула чинності
20.09.2011р. та запровадила, серед іншого,
визначення розміру річної орендної
плати за цілісні майнові комплекси
державних підприємств за формулою Опл
= (Воз + Внм) х Сор.ц /100, де Воз -
вартість основних засобів за
незалежною оцінкою на час оцінки
об'єкта оренди, гривень; Внм - вартість
нематеріальних активів за незалежною
оцінкою на час оцінки об'єкта оренди,
гривень; Сор.ц - орендна ставка за
використання цілісних майнових
комплексів державних підприємств, яка
в розглядуваному випадку збільшилась
до 16 %.

Крім того, абз.1 п.1 Методики оцінки
об'єктів оренди, затвердженої
Постановою КМУ від 10.08.1995р. №629,
передбачає проведення незалежної
оцінки для її використання при
розрахунку орендної плати.

Натомість, як вірно встановлено судом
першої інстанції, запропонований
позивачем розрахунок орендної плати,
доданий до проекту додаткової угоди №8
про внесення змін до договору оренди
цілісного майнового комплексу № 837/2001
від 25.09.2001 року, передбачає при
визначенні розміру орендних платежів
використання у формулах розрахунку
відомостей про вартість об'єкту оренди
за незалежною оцінкою станом на
31.12.2010р. Тобто, зміст запропонованої
спірної додаткової угоди №8 і
передбаченого ним розрахунку розміру
орендної плати заснований на
застосуванні відомостей звітів про
оцінку, строк дії якої перевищує 6
місяців відповідно до абзацу 2 пункту 8
Методики розрахунку орендної плати за
державне майно та пропорції її
розподілу, затвердженої постановою КМУ
№786 від 04.10.1995р., а отже вони не є чинними
та не можуть бути використані при
розрахунку розміру орендної плати.

Більш того, умови спірної додаткової
угоди №8, які змінюють (збільшують)
грошові зобов'язання Відповідача з
внесення орендної плати за вже
сплачений період та встановлюють
додаткові зобов'язання Орендаря з
доплати різниці (п.п.2 і 3), взагалі
суперечать законодавству, оскільки
грошові зобов'язання Відповідача зі
сплати орендних платежів за спірний
період є припиненими належним
виконанням у розумінні ст.599 Цивільного
кодексу України і ч.1 ст.202
Господарського кодексу України, що за
змістом ч.3 ст. 632 Цивільного кодексу
України унеможливлює зміну
зобов'язань стосовно періоду, за який
зобов'язання є виконаними. Тому
положення розглядуваного проекту
договору в частині, що передбачає зміну
орендної плати відносно вже сплаченого
періоду, не відповідають приписам
закону.

Таким чином, незважаючи на те, що
позивачем правомірно ініційовано
зміну умов договору у зв'язку з
законодавчою зміною орендних ставок,
запропонована ним редакція таких змін
за своїм змістом не відповідає і прямо
порушує вказані вище норми діючого
законодавства, з огляду на що
відхилення розглядуваних змін
Відповідачем не може вважатися
порушенням прав Позивача, і відповідно
підставою для задоволення позову у
даному спорі.

На підставі вищевикладеного, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції щодо відсутності
підстав для внесення змін до договору у
запропонованій позивачем редакції та,
як наслідок, відмови у задоволенні
позову.

У зв'язку з вищенаведеним, а також з
огляду на те, що наведені в апеляційній
скарзі доводи висновків суду першої
інстанції не спростовують, апеляційний
суд не бере їх до уваги і вважає, що
оскаржуване судове рішення відповідає
вимогам чинного законодавства, а тому
підстав для його скасування не
вбачається.

Відповідно до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України
витрати за подання апеляційної скарги
відносяться на скаржника.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Донецькій області м.Донецьк
- залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької
області від 25.02.2014 року у справі
№905/9162/13 - залишити без змін.

Головуючий О.А. Скакун

Судді: Н.В.Ломовцева

Н.М.Принцевська

Надруковано: 5 прим.:

1. позивачу;2. відповідачу;3. у справу; 4
ДАГС; 5.ГСДО.