ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2014 року
Справа № 904/9338/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді: Білецької Л.М.-
доповідача,

суддів: Верхогляд Т.А., Тищик І.В.,

при секретарі судового засідання:
Валярі М.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Портянко Г.А., довіреність
№б/н від 16.11.13;

від відповідача: Іщенко В.Г.,
довіреність №2/2014 від27.12.13.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Дружний" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 31.01.2014 року у справі №904/9338/13

за позовом об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Дружний", м.
Дніпропетровськ

до приватного акціонерного товариства
"Науково-виробниче об'єднання
"Созидатель", м. Дніпропетровськ

про визнання договору про надання
послуг з утримання житлового будинку і
споруд та прибудинкової території від
01.10.2006 року №1 недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 31.01.2014
року у справі №904/9338/13 (суддя Рудь І.А.)
відмовлено в задоволенні позовних
вимог об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Дружний»
до приватного акціонерного товариства
"Науково-виробниче об'єднання
"Созидатель" про визнання договору від
1.06.2006 року №1 «Про надання послуг
утримання житлового будинку і споруд
та прибудинкової території» недійсним.

Рішення мотивовано тим, що розірвання
сторонами договору, виконаного
повністю або частково, не дозволяє
сторонам у майбутньому звернутися з
позовом про визнання такого договору
недійсним. З посиланням на постанову
Вищого господарського суду України від
23.10.2013 року у справі №23/5005/1116/2012 за
позовом приватного акціонерного
товариства "Науково-виробниче
об'єднання "Созидатель" до об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Дружний" про стягнення 140 871
грн. 48 коп. заборгованості за надані
послуги відповідно до договору №1 про
надання послуг з утримання житлових
будинків і споруд та прибудинкової
території від 01.10.2006 року, суд першої
інстанції взяв до уваги факт, що
договори фактично були укладені, про що
свідчить вчинення сторонами
відповідних дій: укладення додатків до
цих договорів, надання послуг, та їх
оплата, підписання щомісяця акта
виконаних робіт. Тому, суд прийшов до
висновку про те, що сам факт
відсутності підписів у спірних
договорах за наявності в той же час
печаток сторін та вчинення подальших
юридичних дій на їх фактичне виконання
не може свідчити про відсутність між
сторонами господарських відносин на
підставі договорів №1 від 01.10.2006 року та
№2 від 01.09.2006 року.

Не погодившись з рішенням
господарського суду, до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду звернувся позивач
з апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення судом першої
інстанції вимог матеріального права, а
саме ч. 1 ст. 181 ГК України, у
відповідності до якої господарський
договір за загальним правилом
укладається у вигляді єдиного
документа, підписаного сторонами та
скріпленого печатками, оскільки
оспорюваний договір від 01.10.2006 року №1
«Про надання послуг з утримання
житлового будинку і споруд та
прибудинкової території» не
підписаний, то він не може вважатися
таким, що відповідає вимогам закону;
посилається на порушення судом першої
інстанції вимог ст.ст. 207, 209, 315 ЦК
України. Просить задовольнити вимоги
апеляційної скарги, рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 31.01.2014 року скасувати.

14.03.2014 року від відповідача надійшов
відзив на апеляційну скаргу, в якому
представник зазначає, що доводи
апеляційної скарги є безпідставними та
необґрунтованими, а рішення
господарського суду прийнято у
відповідності з нормами матеріального
і процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у справі.

08.04.2014 року в судовому засіданні
оголошено вступну та резолютивну
частини постанови.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги та просив позовні
вимоги задовольнити, рішення у справі
скасувати. Представник відповідача
заперечував проти задоволення вимог
апеляційної скарги, просив оскаржуване
рішення залишити без змін.

Вислухавши пояснення представників
сторін, розглянувши матеріали справи,
перевіривши доводи і давши їм правову
оцінку, апеляційний господарський суд
дійшов висновку, що вимоги апеляційної
скарги об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку "Дружний" не
підлягають задоволенню, оскільки:

- відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 509,
ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
виконання певної дії, а кредитор має
право вимагати від боржника виконання
його обов'язку. Зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
вимог - відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться. Договір є обов'язковим для
виконання сторонами.;

- дійсно у статті 181 Господарського
кодексу України йдеться про підпис, як
про обов'язковий реквізит договору як
єдиного господарського письмового
документа; дійсно в самому тексті
оспорюваного договору відсутній
підпис однієї з сторін, споживача,
проте у додатку до договору міститься
підпис обох сторін, він виконаний,
визнаний сторонами протягом не тільки
терміну його дії, а і значного часу
потому, оскільки термін його дії рік, а
позов подано тільки 2 грудня 2013 року,
тому судом до спірних правовідносин
обґрунтовано застосовано положення
щодо преюдиції з посиланням на зміст
ст. 35 ГПУ України, у відповідності до
якої обставини, визнані господарським
судом загальновідомими, не потребують
доказування. Факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд не вбачає підстав
для скасування рішення господарського
суду Дніпропетровської області,
оскільки суд першої інстанції повно та
всебічно встановив фактичні обставини
справи, дав їм належну юридичну оцінку;
доводи апеляційної скарги не можуть
бути підставою для скасування судового
рішення, оскільки вони суперечать
вимогам закону.

Згідно постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 23.03.2012
року №6 «Про судове рішення» - рішення з
господарського спору повинно
прийматись у цілковитій відповідності
з нормами матеріального та
процесуального права та фактичними
обставинами справи, з достовірністю
встановленими господарським судом,
тобто з'ясованими шляхом дослідження
та оцінки судом належних і допустимих
доказів у конкретній справі.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 104, 105 ГПК України
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку "Дружний" на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 31.01.2014 року у справі №904/9338/13
залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 31.01.2014
року у справі №904/9338/13 залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст складений 09.04.2014 року.

Головуючий суддя
Л.М. Білецька

Суддя
Т.А. Верхогляд

Суддя
І.В. Тищик