м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Об?єднання співвласників
багатоквартирного будинку «Либідь 33»
До Шевченківської районної
в м. Києві державної адміністрації
Про визнання недійсним
Колегія суддів у складі:
Головуючий суддя Спичак О.М.
Суддя Смирнова Ю.М.
Суддя Чеберяк П.П.
від позивача: Петренко О.В. -
представник за довіреністю;
від відповідача: Фім Л.В. - представник
В судовому засіданні 24.03.2014 судом
у відповідності до статті 85
Господарського процесуального кодексу
України було проголошено вступну та
резолютивну частини рішення.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до господарського
суду міста Києва з позовом до
відповідача про визнання недійсним
розпорядження від 24.09.2013 № 576 «Про
визнання таким, що втратило чинність
розпорядження Шевченківської районної
в місті Києві державної адміністрації
від 12.09.2013 № 546 «Про забезпечення
передачі житлового будинку № 120-Б» по
вул. Жилянській у Шевченківському
районі міста Києва на баланс об?єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Либідь 33».
Ухвалою суду від 18.10.2013 року було
порушено провадження у справі та
призначено її розгляд на 15.11.2013 року.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 09.09.2013 року розгляд справи
відкладено на 30.09.2013 року.
Представник позивача у судовому
засіданні 15.11.2013 року подав клопотання
про долучення доказів до матеріалів
справи, яке судом розглянуто та
задоволено, а також надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача до канцелярії
суду подав відзив на позовну заяву, а в
судовому засіданні 15.11.2013 року надав
усні пояснення по суті спору,
відповідно до яких проти задоволення
позовних вимог заперечував.
У судовому засіданні 15.11.2013 року,
відповідно до частини 3 статті 77
Господарського процесуального кодексу
України судом оголошено перерву до
Представник позивача у судовому
засіданні 09.12.2013 року надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача у судовому
засіданні 09.12.2013 року надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких проти задоволення позовних вимог
Зважаючи на складість спору, суд вважає
за доцільне призначити колегіальний
Ухвалою суду від 09.12.2013 року призначено
Керуючись статтею 4-6 Господарського
процесуального кодексу України, суддя
Спичак О.М. звернувся до Голови
Господарського суду м. Києва з заявою
про визначення складу суду для
колегіального розгляду справи №
Розпорядженням Голови Господарського
суду м. Києва № б/н від 09.12.2013 року
затверджено колегію суддів в
наступному складі суддів: Спичак О.М.
(головуючий), Баранов Д.О., Бондарчук В.В.
Ухвалою суду від 09.12.2013 року справу №
прийнято до свого провадження та
призначено до розгляд на 20.01.2014 року.
У судовому засіданні 20.01.2014 року
представник позивача надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому
засіданні 20.01.2014 року надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких проти задоволення позовних вимог
заперечував та просив суд у
задоволенні позовних вимог відмовити.
У судовому засіданні 20.01.2013 року,
відповідно до частини 3 статті 77
Господарського процесуального кодексу
України судом оголошено перерву до
У судовому засіданні 10.02.2014 року
представник позивача надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких позовні вимоги підтримав та
просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у даному
судовому засіданні надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких проти задоволення позовних вимог
заперечував та просив суд у
задоволенні позовних вимог відмовити.
Крім того, представники сторін у
судовому засіданні 10.02.2014 року подали
спільне письмове клопотання про
продовження строку вирішення спору на
15 днів, яке судом розглянуто та
У судовому засіданні 10.02.2014 року,
відповідно до частини 3 статті 77
Господарського процесуального кодексу
України, судом оголошено перерву до
У зв'язку з перебуванням суддів
Баранова Д.О. та Бондарчук В.В. у
відрядженні, розпорядженням Голови
Господарського суду міста Києва № б/н
від 17.02.2014 року визначено новий склад
наступному складі колегії суддів:
Суддя Спичак О.М. (головуючий), суддя
Ващенко Т.М., суддя Чеберяк П.П.
Представник позивача в судове
засідання 17.02.2014 року не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час слухання справи був
повідомлений належним чином.
У судовому засіданні 17.02.2014 року
представник відповідача надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких проти задоволення позовних вимог
заперечував та просив суд у
задоволенні позовних вимог відмовити.
У зв'язку з неявкою в судове засідання
відповідача, а також у зв'язку з
необхідністю витребування додаткових
доказів, суд відклав розгляд справи до
Приймаючи до уваги, що суддя Ващенко
Т.М. знаходяться у відпустці, з метою
дотримання процесуальних строків,
керуючись рішенням зборів суддів
Господарського суду міста Києва від
03.02.2011р. (протокол №1 від 03.02.2011р.) та ст.4-6
Господарського процесуального кодексу
України, розпорядженням Голови
Господарського суду міста Києва № б/н
від 24.03.2014 року визначено новий склад
наступному складі колегії суддів:
Суддя Спичак О.М. (головуючий), суддя
Смирнова Ю.М., суддя Чеберяк П.П.
Ухвалою суду від 24.03.2014 р. спрва №
провадження вищезазаначеною колегією
суддів.
В судовому засіданні 24.03.2014 представник
позивача заявлену вимогу підтримав у
повному обсязі, просив суд позов
задовольнити. Вимоги мотивовані тим, що
оскаржуваним розпорядженням
відповідачем було скасовано своє
попереднє розпорядження, що суперечить
статті 19 Конституції України. Проте, на
думку позивача, відповідач позбавлений
повноважень на скасування своїх
попередніх розпоряджень, про що
зокрема встановлено у рішенні
Конституційного Суду України у справі
за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) від 16.04.2009 №
Представник відповідача в судовому
засіданні 24.03.2014 проти заявленої вимоги
заперечував, просив суд у задоволенні
позову відмовити. У письмовому відзиві
на позові відповідач вказував на те, що
оспорюване розпорядження прийнято ним
згідно визначеної законом компетенції
та у порядку, встановленому законом,
жодних прав позивача оспорюване
розпорядження не порушувало і не
Розглянувши надані матеріали справи,
заслухавши присутніх представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд м. Києва, -
Як зазначав відповідач у відзиві,
житловий будинок № 120-Б по вулиці
Жилянській належав до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва та був переданий до сфери
управління Шевченківської районної в
місті Києві державної адміністрації на
підставі розпорядження Київської
міської державної адміністрації від 10
грудня 2010 року № 1112 «Про питання
організації управління районами в
Повноваження щодо забезпечення
передачі житлового комплексу або його
частини, що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва та передані до сфери
управління районних в місті Києві
державних адміністрацій з балансу
суб'єкта господарювання комунальної
власності територіальної громади
міста Києва, що віднесений до сфери
управління районних в місті Києві
державних адміністрацій, на баланс
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку делеговані
рішенням Київської міської ради від 15
грудня 2011 року № 844/7080.

Згідно Статуту Об'єднання спів
власників багатоквартирного будинку
«ЛИБІДЬ 33», вказане об?єднання
створено власниками квартир та/або
приміщень багатоквартирного будинку №
120 Б на вул.. Жилянській в
Шевченківському районі міста Києва
відповідно до Закону України «Про
об?єднання співвласників
багатоквартирного будинку».

Відповідно до протоколу № 4 від 03.09.2013
Об'єднання спів власників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»,
об?єднання вирішило прийняти житловий
будинок по вул. Жилянській, 120-Б в
Шевченківському районі м. Києва на
баланс та обслуговування позивача,
звернутися до Шевченківської районної
в м. Києві державної адміністрації з
листом щодо передачі будинку на баланс
позивача, надано повноваження Голові
Правління Об'єднання співвласників
бага токвартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»
Хасанову Андрію Володимировичу на
підписання акту приймання-передачі
будинку на баланс Позивача.

На виконання протоколу № 4 від 03.09.2013
позивач звернувся до відповідача з
заявою від 03.09.2013, в якій просив винести
розпорядження про передачу будинку по
вул. Жилянській, 120-Б в Шевченківському
районі м. Києва з бала нсу КП «Керуюча
дирекція Шевченківського району» на
баланс позивача.

12.09.2013 Шевченківська районна в місті
Києві державна адміністрація видала
розпорядження № 546 «Про забезпечення
передачі житлового будинку № 120-Б по
вулиці Жилянській у Шевченківському
районі м. Києва на баланс об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ЛИБІДЬ 33», відповідно до якого
доручено забезпечити передачу
житлового будинку № 120-Б по вулиці
Жилянській у Шевченківському районі м.
Києва, що належить до комунальної
власності територіальної громади
міста Києва та переданий до сфери
управління Шевченківської районної в
місті Києві державної адміністрації, з
балансу КП «Керуюча дирекція
Шевченківського району» на баланс
Об'єднання співвласників бага
токвартирного будинку «ЛИБІДЬ 33».

Також, вказаним розпорядженням № 546 від
12.09.2013 доручено балансоутримувачу
будинку - КП «Керуюча дирекція
Шевченківського району» здійснити всі
необхідні організаційно - правові
заходи, пов?язані з прийманням -
передачею вказаного житлового будинку
(п. 2.1), після здійснення передачі
житлового будинку № 120-Б по вулиці
Жилянській у Шевченківському районі м.
Києва на баланс Об?єднання
співвласників бага токвартирного
будинку «ЛИБІДЬ 33» списати його з
балансу підприємства у встановленому
порядку (п. 2.2).

13.09.2013 позивач звернувся до КП «Керуюча
дирекція Ше вченківського району» з
заявою, в якій просив на виконання
розпорядження Шевченківської районної
в місті Києві державної адміністрації
від 12.09.2013 № 546 «Про забезпечення
передачі житлового будинку № 120-Б по
вулиці Жилянській у Шевченківському
районі м. Києва на баланс об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «ЛИБІДЬ 33» визначити склад
комісії по передачі житлового будинку
на баланс позивача, а також передати по
акту приймання-передачі будинок на
баланс позивача.

Відповідно до акту приймання - передачі
житлового комплексу або його частини з
балансу на баланс, складеного та
підписаного між позивачем та
посадовими особами КП «Керуюча
дирекція Шевченкі вського району»,
балансу КП «Керуюча дирекція
Шевченківського району» було передано
на баланс Об'єдна ння співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»
житловий будинок № 120-Б по вулиці
Жилянській у Шевченківському районі м.
Києва.

24.09.2013 Шевченківська районна в місті
Києві державна адміністрація видала
розпорядження № 576 «Про визнання таким,
що втратило чинність розпорядження
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації № 546 від 12.09.2013
«Про забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»
(оспорюване розпорядження), відповідно
до якого визнано таким, що втратило
чинність розпорядження Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації № 546 від 12.09.2013 «Про
забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33».

Позивач не погоджується з
розпорядженням відповідача № 576 від
24.09.2013, вважає його таким, що повинно
бути визнано недійсним в судовому
порядку як таке, що суперечить статті 19
Конституції України, оскільки на думку
позивача, відповідач позбавлений
повноважень на скасування своїх
попередніх розпоряджень.

В свою чергу, відповідач у відзиві
зазначав про те, що відповідно до
частини 3 Порядку передачі житлового
комплексу або його частини з балансу на
баланс, що затверджений постановою КМ
України від 11.10.2002 № 1521 (далі - Порядок №
1521 від 11.10.2002), передбачено, що для
приймання- передачі житлового
комплексу або його частини з балансу на
баланс утворюється відповідна комісія
у складі представників попереднього
балансоутримувача та об'єднання.
Комісію очолює представник приймаючої
сторони. Комісія визначає технічний
стан житлового комплексу або його
частини відповідно до вимог
законодавства та складає акт
приймання- передачі.

Однак, після прийняття розпорядження
Шевченківської районної в місті Києві
державної адміністрації № 546 від 12.09.2013
«Про забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»,
відповідачу стало відомо, що будинку №
120-Б по вулиці Жилянській не існує
фізично, а тому неможливо передати те
чого не існує в природі.

18.09.2013 КП «Керуюча дирекція
Шевченківського району» звернулося з
проханням до відповідача визнати
таким, що втратило чинність
розпорядження № 546 від 12.09.2013 у зв'язку з
неможливістю його виконання у
зазначені законодавством терміни, яке
відповідачем було задоволено і
внаслідок чого прийнято оспорюване
розпорядження.

Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу
України передбачено, що кожна особа має
право на захист свого цивільного права
у разі його порушення, невизнання або
оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного
кодексу України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу. Частиною другою цієї
статті визначено способи захисту
цивільних прав та інтересів. Суд може
захистити цивільне право або інтерес
іншим способом, що встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу
України, право на захист особа здійснює
на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми
та принцип диспозитивності у
господарському судочинстві, позивач
має право вільно обирати способи
захисту порушеного права чи інтересу.

Стаття 1 Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку» наводить терміни, що
вживаються у Законі у такому значенні:
житловий комплекс - єдиний комплекс
нерухомого майна, що утворений
земельною ділянкою в установлених
межах, розміщеним на ній жилим
багатоквартирним будинком або його
частиною разом із спорудами та
інженерними мережами, які утворюють
цілісний майновий комплекс.

В частині 4 статті 4 Закону України «Про
об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку» зазначено,
що основна діяльність об'єднання
полягає у здійсненні функцій, що
забезпечують реалізацію прав
власників приміщень на володіння та
користування спільним майном членів
об'єднання, належне утримання будинку
та прибудинкової території, сприяння
членами об'єднання в отриманні
житлово-комунальних на інших послуг
належної якості за обґрунтованими
цінами та виконання ними своїх
зобов'язань, пов'язаних з діяльністю
об'єднання.

Статтею 19 Конституції України
визначено, що правовий порядок в
Україні грунтується на засадах,
відповідно до яких ніхто не може бути
примушений робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної
влади та органи місцевого
самоврядування, їх посадові особи
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Згідно статті 1 Закону України «Про
місцеві державні адміністрації»,
виконавчу владу в областях, районах,
районах Автономної Республіки Крим, у
містах Києві та Севастополі здійснюють
обласні, районні, Київська та
Севастопольська міські державні
адміністрації.

Місцева державна адміністрація є
місцевим органом виконавчої влади і
входить до системи органів виконавчої
влади. Місцева державна адміністрація
в межах своїх повноважень здійснює
виконавчу владу на території
відповідної
адміністративно-територіальної
одиниці, а також реалізує повноваження,
делеговані їй відповідною радою.
Особливості здійснення виконавчої
влади у містах Києві та Севастополі
визначаються окремими законами
України.

Відповідно до статті 6 Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»,
на виконання Конституції України,
законів України, актів Президента
України, актів Кабінету Міністрів
України, міністерств та інших
центральних органів виконавчої влади,
які відповідно до закону забезпечують
нормативно-правове регулювання,
власних і делегованих повноважень
голова місцевої державної
адміністрації в межах своїх
повноважень видає розпорядження, а
керівники структурних підрозділів -
накази.

Статтею 41 Закону України «Про місцеві
державні адміністрації» визначено, що
голови місцевих державних
адміністрацій видають розпорядження
одноособово і несуть за них
відповідальність згідно із
законодавством.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про
столицю України - місто-герой Київ"
Київська міська та районні в місті ради
мають власні виконавчі органи, які
утворюються відповідно Київською
міською радою, районними в місті
радами, підзвітні та підконтрольні
відповідним радам.

Отже, особливості здійснення
виконавчої влади та місцевого
самоврядування в місті Києві визначені
в Законі України "Про столицю України -
місто-герой Київ" і полягають в тому, що
місцеве самоврядування в місті Києві
здійснюється територіальною громадою
міста як безпосередньо, так і через
Київську міську раду, районні в місті
ради, які утворюють відповідно власні
виконавчі органи (частина перша статті
8, стаття 10).

Згідно рішення Конституційного Суду
України у справі за конституційним
поданням Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування),
Конституційний Суд України вирішив, що
в аспекті конституційного подання
положення частини другої статті 19,
статті 144 Конституції України, статті 25,
частин першої, десятої статті 59 Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні" від 21 травня 1997 року N 280/97-ВР (з
наступними змінами) стосовно права
органу місцевого самоврядування
скасовувати свої раніше прийняті
рішення та вносити до них зміни
необхідно розуміти так, що орган
місцевого самоврядування має право
приймати рішення, вносити до них зміни
та/чи скасовувати їх на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України

Також, у наведеному рішенні,
Конституційний Суд України вказав, що
відповідно до Конституції України
народ здійснює владу безпосередньо і
через органи державної влади та органи
місцевого самоврядування (частина
друга статті 5). В Основному Законі
України встановлено, що місцеве
самоврядування є правом
територіальної громади - жителів села
чи добровільного об'єднання у сільську
громаду жителів кількох сіл, селища та
міста - самостійно вирішувати питання
місцевого значення в межах Конституції
і законів України (частина перша статті
140).

Виходячи з цих конституційних положень
у системному зв'язку з положеннями
статті 6 Конституції України про те, що
державна влада в Україні здійснюється
на засадах її поділу на законодавчу,
виконавчу та судову, Конституційний
Суд України у своєму Рішенні від 26
березня 2002 року визначив
політико-правову природу органів
місцевого самоврядування, які не є
органами державної влади, а є
представницькими органами, через які
здійснюється право територіальної
громади самостійно вирішувати не
будь-які питання суспільного життя, а
питання саме місцевого значення, тобто
такі, які пов'язані передусім з
життєдіяльністю територіальних громад
і перелік яких визначено у Конституції
і законах України (пункти 4, 5
мотивувальної частини Рішення від 26
березня 2002 року N 6-рп/2002 у справі про
охорону трудових прав депутатів
місцевих рад).

Гарантоване державою місцеве
самоврядування здійснюється
територіальною громадою через
сільські, селищні, міські ради та їх
виконавчі органи і передбачає правову,
організаційну та
матеріально-фінансову самостійність,
яка має певні конституційно-правові
межі, встановлені, зокрема, приписами
статей 19, 140, 143, 144, 146 Основного Закону
України. З аналізу вказаних
конституційних положень вбачається, що
ці органи місцевого самоврядування,
здійснюючи владу і самостійно
вирішуючи питання місцевого значення,
віднесені законом до їх компетенції, та
приймаючи рішення, які є обов'язковими
до виконання на відповідній території,
зобов'язані діяти лише на підставі, в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Рішенням Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням 50
народних депутатів України щодо
офіційного тлумачення окремих
положень частини першої статті 4
Цивільного процесуального кодексу
України від 01.12.2004 N 18-рп/2004 (справа про
охоронюваний законом інтерес)
визначено, що поняття "охоронюваний
законом інтерес", що вживається в
частині першій статті 4 Цивільного
процесуального кодексу України та
інших законах України у
логічно-смисловому зв'язку з поняттям
"права", треба розуміти як прагнення до
користування конкретним матеріальним
та/або нематеріальним благом, як
зумовлений загальним змістом
об'єктивного і прямо не
опосередкований у суб'єктивному праві
простий легітимний дозвіл, що є
самостійним об'єктом судового захисту
та інших засобів правової охорони з
метою задоволення індивідуальних і
колективних потреб, які не суперечать
Конституції і законам України,
суспільним інтересам, справедливості,
добросовісності, розумності та іншим
загальноправовим засадам.

Статтею 5 Закону України «Про місцеве
самоврядування» визначено, що система
місцевого самоврядування включає:
територіальну громаду; сільську,
селищну, міську раду; сільського,
селищного, міського голову; виконавчі
органи сільської, селищної, міської
ради; районні та обласні ради, що
представляють спільні інтереси
територіальних громад сіл, селищ, міст;
органи самоорганізації населення. У
містах з районним поділом за рішенням
територіальної громади міста або
міської ради відповідно до цього
Закону можуть утворюватися районні в
місті ради. Районні в містах ради
утворюють свої виконавчі органи та
обирають голову ради, який одночасно є
і головою її виконавчого комітету.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

З урахуванням викладеного вище, суд
дійшов висновку, що відповідач, видавши
оспорюване розпорядження від 24.09.2013 №
576 «Про визнання таким, що втратило
чинність розпорядження Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації № 546 від 12.09.2013 «Про
забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»,
діяв в межах та у спосіб, визначених ст.
19 Конституції України, Закону України
«Про місцеві державні адміністрації»
та Закону України "Про столицю України
- місто-герой Київ", тобто як місцевий
орган виконавчої влади, а не орган
місцевого самоврядування.

А тому, посилання позивача на
суперечність прийнятого розпорядження
рішенню Конституційного Суду України
у справі за конституційним поданням
Харківської міської ради щодо
офіційного тлумачення положень
частини другої статті 19, статті 144
Конституції України, статті 25, частини
чотирнадцятої статті 46, частин першої,
десятої статті 59 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
(справа про скасування актів органів
місцевого самоврядування) - судом
відхиляється як безпідставне та
необґрунтоване.

Судом встановлено, що прав та
охоронюваних законом інтересів
оспорюване розпорядження також не
порушує, адже виходячи з статутних
цілей діяльності позивача та вимог 1
Закону України «Про об'єднання
співвласників багатоквартирного
будинку», основною метою діяльності
позивача є забезпечення прав його
членів, належне утримання будинку та
прибудинкової території, тощо, проте,
станом на момент прийняття
оскаржуваного розпорядження та на
момент вирішення спору позивачем не
надано належних та допустимих доказів
в розумінні ст. ст. 33 , 34 Господарського
процесуального кодексу України того,
що у нього наявне майно, яке складає
власність членів об?єднання, і передано
йому для належного утримання,
використання, тощо.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що розпорядження від 24.09.2013 №
576 «Про визнання таким, що втратило
чинність розпорядження Шевченківської
районної в місті Києві державної
адміністрації № 546 від 12.09.2013 «Про
забезпечення передачі житлового
будинку № 120-Б по вулиці Жилянській у
Шевченківському районі м. Києва на
баланс об'єднання співвласників
багатоквартирного будинку «ЛИБІДЬ 33»
видано відповідачем згідно
обумовленої законом компетенції та у
спосіб, визначений законом, прав та
охоронюваних інтересів позивача
вказаним розпорядженням не порушено, а
отже, і підстави для визнання його
недійсним - відсутні.

Таким чином, позов Об?єднання
співвласників багатоквартирного
будинку «Либідь 33» задоволенню не
підлягає.

Судовий збір відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладається судом на
позивача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82, 83, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста
Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення - 31.03.2014.

Колегія суддів у складі:

Головуючий суддя
О.М.Спичак

Суддя
Ю.М.Смирнова

Суддя
П.П.Чеберяк