м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2707/14 13.03.14
За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кушнер";
до Фізичної особи -
про стягнення 13 686,35 грн.
Від позивача: Тараненко Я.Ю.,
представник, довіреність № б/н від
Від відповідача: не з'явився.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач у поданій до господарського
суду позовній заяві просить стягнути з
відповідача 9 124,23 грн. вартості
переданого в оренду майна, 4 562,12 грн.
штрафних санкцій, а також 1 827,00 грн.
витрат по сплаті судового збору з
мотивів, вказаних у позовній заяві.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 24.02.2014 року порушено провадження у
справі № 910/2707/14; розгляд справи
призначено на 13.03.2014 року.
У судовому засіданні 13.03.2014 року
представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив позов задовольнити
Відповідач був належним чином
повідомлений про час, день та місце
розгляду справи, про що свідчить
відмітка відділу канцелярії на звороті
ухвал про порушення провадження у
справі, а також повідомлення про
вручення поштового відправлення, який
підтверджує факт направлення ухвали на
адресу відповідача, зазначену у витязі
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
Згідно статті 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

Відповідач не направив в судове
засідання своїх повноважних
представників, не надав письмовий
відзив на позовну заяву, а також не
заперечив позовні вимоги по суті.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника
відповідача не перешкоджає всебічному,
повному та об'єктивному розгляду всіх
обставин справи, суд вважає за можливе
розглянути справу за наявними в ній
матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши документи і матеріали,
додані до позовної заяви, заслухавши
пояснення представника позивача,
всебічно і повно з'ясувавши всі
обставини справи, оцінивши докази, які
мають значення для вирішення спору,
господарський суд-

ВСТАНОВИВ

Згідно договору суборенди майна №
БЛ-0003085/2 від 09.06.2009 року між Закритим
акціонерним товариством «Оболонь»
(далі - власник), позивачем та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 укладена
трьохстороння угода на подальшу оренду
майна.

Відповідно п. 6.1 угода укладається
терміном на один рік, при відсутності
письмових заперечень сторін вона
продовжує свою дію на новий річний
термін. Дана угода припиняє свою дію з
часу закінчення строку дії договору
купівлі- продажу продукції
виробництва ЗАТ "Оболонь" та його
корпоративних підприємств між
орендодавцем та орендарем.

Відповідно до п. 1.1 договору
орендодавець з метою популяризації
продукції ЗАТ "Оболонь" та його
корпоративних підприємств, передає, а
орендар приймає в оренду фірмове
обладнання.

Згідно акту прийому-передачі майна №
ПР-0001286 від 09.06.2009 р. позивач передав в
суборенду відповідачу наступне майно:
Холодильник Інтер-1200 Т "Оболонь"
зима-літо, інвентарний номер: 900138,
вартістю в 9 124, 23 грн.

Пунктом 3.3.1 договору орендодавець та
власник мають право контролювати
цільове використання майна і в разі
використання його не по призначенню
або у випадку охолодження, зберігання
та реалізації за допомогою нього
продукції інших виробників, окрім
продукції ЗАТ "Оболонь" та його
корпоративних підприємств, можуть
скласти акт контрольної перевірки.

На підставі наказу № 9 від 09.01.2012 року
було створено комісію у складі: ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, яка провела перевірку
наявності та цільового використання
переданого суборендарю майна.

Комісія встановила, що передане в
оренду майно за місцем його
узгодженого розташування згідно
договору відсутнє, про що складений
ревізійний акт. Відповідно до даних
обставин відповідачем порушені умови
договору.

Відповідно до п. 3.4.8 договору орендар
несе ризик випадкової втрати або
пошкодження майна після його передачі
орендодавцем орендарю.

Згідно п. 3.4.12 договору при псуванні,
втраті, знищенні, крадіжці або не
поверненні Майна на вимогу
орендодавця, при розірванні або
закінченні договору купівлі-продажу
продукції виробництва ЗАТ "Оболонь" та
його корпоративних підприємств,
орендар зобов'язаний відшкодувати
орендодавцю або власнику його
вартість, яка зазначена в даній угоді,
окрім випадків, що мають підтвердження
актами відповідних органів і які
виникли внаслідок дії обставин
непереборної сили.

24.05.2013 року відповідачу було надіслано
претензію з вимогою повернути майно в
безспірному порядку, у зв'язку з
припиненням здійснення продажу
продукції ЗАТ "Оболонь" у торгових
точках відповідача та неузгодженої
зміни місця розташування майна. Однак
відповідач відповідь позивачу не
направив, майно не повернув.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача підлягають задоволенню з
наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений
між сторонами договір є договором
піднайму (суборенди).

Відповідно до ч.3 ст. 774 ЦК України до
договору піднайму застосовуються
положення про договір найму.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ,
яка визначена індивідуальними
ознаками і яка зберігає свій первісний
вигляд при неодноразовому
використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760
ЦК України).

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті
193 Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті
193 Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Як визначено частиною 2 статті 193
Господарського кодексу України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 530
Цивільного кодексу України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 2 статті 218 Господарського
кодексу України зазначає, що учасник
господарських відносин відповідає за
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання чи
порушення правил здійснення
господарської діяльності, якщо не
доведе, що ним вжито усіх залежних від
нього заходів для недопущення
господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
визначених змістом зобов'язання умов
(неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
встановлені договором або законом
правові наслідки.

Позивач виконав взяті на себе
зобов'язання, передавши майно в оренду,
що підтверджується актом
прийому-передачі майна в №ПР-0001286 від
09.06.2009 року.

Відповідно до частини 1 статті 759
Цивільного кодексу України, за
договором найму (оренди) наймодавець
передає або зобов'язується передати
наймачеві майно у користування за
плату на певний строк.

Орендар зобов'язаний письмово вказати
адресу розміщення майна. При зміні
місця розташування майна письмово
погодити з орендодавцем та власником
нову адресу розміщення майна протягом
семи календарних днів (п. 3.4.2 договору).

У п. 1.2. договору зазначено, що майно
знаходитиметься за адресою: с.
Троєщина, пляж «Десенка», шатро
«Рогань», під стопом повернути наліво.

Матеріали справи не містять доказів
того, що відповідач звертався до
орендодавця та/або власника для
погодження нової адреси місця
розташування орендованого майна.

Відповідно до п. 3.4.8 договору орендар
несе ризик випадкової втрати або
пошкодження майна після його передачі
орендодавцем орендарю.

Згідно п. 3.4.12 договору при псуванні,
втраті, знищенні, крадіжці або не
поверненні майна на вимогу
орендодавця, при розірванні або
закінченні договору купівлі-продажу
продукції виробництва ЗАТ "Оболонь" та
його корпоративних підприємств,
орендар зобов'язаний відшкодувати
орендодавцю або власнику його
вартість, яка зазначена в даній угоді,
окрім випадків, що мають підтвердження
актами відповідних органів і які
виникли внаслідок дії обставин
непереборної сили.

Тобто, виходячи з умов угоди, орендар
зобов'язаний негайно повернути
орендоване майно у випадку
неузгодженої між сторонами зміни
орендарем місця розташування майна.

Матеріали справи не містять
зворотнього акту прийому-передачі
(повернення майна, переданого в оренду
за договорами), а тому господарський
суд приходить до висновку, що на момент
звернення до суду з позовною заявою,
позивачеві майно не було повернуто.

Отже, відповідач повинен компенсувати
позивачеві вартість переданого в
оренду майна. Згідно з п. 1.2. угоди,
загальна вартість майна без ПДВ
становить 9 124,23 грн.

Факт відсутності орендованого майна за
адресою, зазначеною в п.1.2 договору
відповідачем не спростовано, доказів
сплати позивачу вартості орендованого
майна в сумі 9 124,23 грн. відповідачем
суду не надано.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, вимога позивача
про стягнення з відповідача вартості
переданого в оренду майна в сумі 9 124,23
грн. є обґрунтованою, документально
підтвердженою та такою, що підлягає
задоволенню.

Крім того позивач просить стягнути з
відповідача штраф у розмірі 4 562,12 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання, настають
наслідки, передбачені договором або
законом.

Дії відповідача є порушенням
зобов'язань, тому є підстави для
застосування встановленої
законодавством відповідальності.

Статтею 230 ГК України визначено, що
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, які учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі неналежного виконання
господарського зобов'язання. Цією ж
статтею визначено види штрафних
санкцій - неустойка, штраф, пеня. При
цьому порядок нарахування та розмір
санкцій, які можуть бути встановлені
договором, встановлені частиною 4 ст. 231
ГК України: у відсотковому відношенні
до суми невиконаної частини
зобов'язання, в певній визначеній
грошовій сумі, у відсотковому
відношенні до суми зобов'язання
незалежно від ступеня його виконання,
або у кратному розмірі до вартості
товарів.

Пунктом 5.1. трьохсторонньої угоди
сторони погодили, що за невиконання чи
неналежне виконання умов даної угоди
орендар сплачує орендодавцю або
власнику понесені у зв'язку з цим
збитки у розмірі 50 % від встановленої
вартості одиниці майна (що зазначена в
п 1.2. даної угоди), по якій відбулося
порушення за кожне окреме порушення.

Враховуючи вищевикладене, з
відповідача на користь позивача
підлягає стягненню штраф в розмірі 4
562,12 грн., що відповідає обґрунтованому
розрахунку позивача, з яким
погоджується суд.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 33, 34, 75, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (інд. НОМЕР_2, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кушнер" (інд. 02192, м.
Київ, вул. Миропільська, 4, ) вартість переданого в оренду
майна в розмірі 9 124 (дев'ять тисяч сто
двадцять чотири) грн. 23 коп., 4 562 (чотири
тисячі п'ятсот шістдесят дві) грн. 35 коп.
штрафу, та судовий збір у розмірі 1 827
(одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн.
00 коп. Видати наказ.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

4. Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Суддя О. В. Мандриченко

Дата складання рішення 07.04.2014 р.