КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2014 р. Справа№ 5011-32/7735-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Зубець Л.П.

при секретарі Євдокимові В.О.

за участю представників

від позивача: Дешко В.О.,
дов. б/н від 31.01.2014р.

від відповідача-1: Харченко О.О.,
дов. № 44-03/44/1286 від

01.11.2013р.

від відповідача-2: не з'явились

від третьої особи-1: Задорожная Л.Г.,
дов. № 262 від 29.03.2013р.

від третьої особи-2: не з'явились

розглянувши у відкритому

судовому засіданні

апеляційну скаргу

скаргу Товариством з
обмеженою відповідальністю

«Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал»

на рішення Господарського
суду м. Києва

від 23.10.2013 р.

у справі № 5011-32/7735-2012
(головуючий суддя Пукшин Л.Г.,

судді: Отрош І.М.,
Кирилюк Т.Ю.)

за позовом Товариством з
обмеженою відповідальністю

«Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал»

до 1) Відділу
примусового виконання рішень

Державної
виконавчої служби України

2) Приватного
підприємства "Спеціалізоване

підприємство
"Юстиція"

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідачів

1) ОСОБА_5

2) ОСОБА_6

про визнання
недійсними прилюдних торгів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал» звернулось до
Господарського суду м. Києва з позовною
заявою до Відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України та Приватного
підприємства "Спеціалізоване
підприємство "Юстиція" про визнання
недійсними прилюдних торгів з
реалізації нерухомого майна, а саме:
квартири АДРЕСА_1 та складається з
трьох кімнат загальною площею 61, 60 кв.
м., житловою площею 36, 10 кв. м.,
результати яких оформлені протоколом
№ 3-029/12 від 15.05.2012 року з урахуванням
заяви про уточнення позовних вимог.

Рішенням Господарського суду м. Києва
від 23.10.2013 року у справі № 5011-32/7735-2012 в
задоволенні позову відмовлено
повністю.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал» звернулось до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення Господарського суду м. Києва
від 23.10.2013 року у справі № 5011-32/7735-2012 та
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального права, що призвело
до прийняття невірного рішення.

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
09.12.2013р. сформовано для розгляду
апеляційної скарги склад колегії
суддів для здійснення апеляційного
провадження колегії у складі:
головуючий суддя Мартюк А.І., судді:
Зубець Л.П., Новіков М.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.12.2013 у справі
№ 5011-32/7735-2012 у складі колегії суддів:
головуючий суддя Мартюк А.І., судді:
Зубець Л.П., Новіков М.М. апеляційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інвестиційна
компанія «ІФГ Капітал» прийнято до
провадження та призначено на 16.01.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 16.01.2014 у справі
№ 5011-32/7735-2012 було відкладено розгляд
справи на 06.02.2014р., залучено третю особу,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідачів -
ОСОБА_6 та замінено Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Український промисловий банк" його
правонаступником - Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал».

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
06.02.2014 р. у справі № 5011-32/7735-2012 було
змінено склад колегії суддів та
передано справу для здійснення
апеляційного провадження колегії у
складі: головуючого судді Михальської
Ю.Б., судді: Новіков М.М., Іоннікова І.А..

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 06.02.2014р. у
справі № 5011-32/7735-2012 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Михальської
Ю.Б., судді: Новіков М.М., Іоннікова І.А.
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал»
прийнято до провадження та призначено
розгляд справи на 03.03.2014р..

Розпорядженням голови Київського
апеляційного господарського суду від
03.03.2014 р. у справі № 5011-32/7735-2012 було
змінено склад колегії суддів та
передано справу для здійснення
апеляційного провадження колегії у
складі: головуючого судді Мартюк А.І.,
судді: Зубець Л.П., Іоннікова І.А..

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014р. у
справі № 5011-32/7735-2012 у складі колегії
суддів: головуючий суддя Мартюк А.І.,
судді: Зубець Л.П., Іоннікова І.А.
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал»
прийнято до провадження.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2014р. у
справі № 5011-32/7735-2012 відкладено розгляд
справи.

Представник позивача підтримав доводи
апеляційної скарги та просив суд
апеляційну скаргу задовольнити, а
рішення Господарського суду м. Києва
від 23.10.2013 року у справі № 5011-32/7735-2012
скасувати та прийняти нове рішення,
яким позовні вимоги задовольнити
повністю.

Представник відповідача-1 проти
доводів апеляційної скарги
заперечував, просив апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду Київської області
від 23.10.2013 року у справі № 5011-32/7735-2012 без
змін.

Представник третьої особи-1 проти
доводів апеляційної скарги
заперечував, просив апеляційну скаргу
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду Київської області
від 23.10.2013 року у справі № 5011-32/7735-2012 без
змін.

Представники відповідача-2 та третьої
особи-2 у судове засідання не з'явились.
Враховуючи те, що в матеріалах справи
мають місце докази належного
повідомлення всіх учасників судового
процесу про час та місце проведення
судового засідання по розгляду
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає можливим здійснити перевірку
рішення першої інстанції у даній
справі в апеляційному порядку за
наявними матеріалами справи та без
участі представників відповідача-2 та
третьої особи-2.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи, правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, колегія встановила
наступне.

На виконанні відділу примусового
виконання рішень Державної виконавчої
служби України перебувало виконавче
провадження № 23591338 з примусового
виконання виконавчого напису
нотаріуса Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_7 № 1045 від
11.12.2010 р.

Під час проведення виконавчих дій
державним виконавцем було накладено
арешт на майно боржника - ТОВ
"Київ-Петрол", про що свідчить Акт опису
й арешту майна - квартири АДРЕСА_1 від
29.09.11 р.

15.12.2011р. позивачем було отримано
повідомлення Державної виконавчої
служби за № 11-0-34-927/5/12 від 12.12.2011р. про
результати оцінки зазначеного
нерухомого майна. Оцінка була
проведена суб'єктом оціночної
діяльності - ТОВ "Українська експертна
група" в особі оцінювача ОСОБА_8
Експертом було визначено ринкову
вартість предмету іпотеки на загальну
суму 832 889 грн., без урахування ПДВ.

Листом від 26.12.2012р. позивач повідомив
відділ примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
про незгоду з висновком експерта
оцінювача щодо вартості нерухомого
майна та просив призначити
рецензування зазначеного висновку (т.1,
а.с.4), що підтверджується наданим
позивачем повідомленням про вручення
поштового відправлення, реєстром
цінних листів та описом вкладення (т.2,
а.с.23-25). В матеріалах справи містяться
також аналогічні листи позивача щодо
призначення рецензування висновку про
вартість майна від 05.04.2012р. № 1792 та від
08.05.2012р. № 2246 (т.1, а.с.13, 16).

У відповідь на лист позивача від
26.12.2012р. відповідач-1 повідомив Банк про
відсутність підстав для задоволення
заяви щодо проведення рецензування у
зв'язку з пропуском десятиденного
строку, передбаченого Законом України
"Про виконавче провадження" для подання
такої заяви (лист від 28.03.2012р. №
12-0-35-60/5-324/12).

10.04.2012р. Державною виконавчою службою
було направлено до ПП "СП Юстиція"
заявку на реалізацію арештованого
майна.

Як вбачається з матеріалів справи, що
10.04.12 між відповідачем-1 та
відповідачем-2 було укладено договір №
029/12 про надання послуг по організації і
проведенню прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна (предмет іпотеки), а саме -
трикімнатної квартири АДРЕСА_1 (т.1,
а.с.58-60).

Листом від 24.04.2012р. № 2693 відповідач-2
повідомив позивача про проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна 15.05.2012р.
о 12-00 год. за адресою м. Київ, бульв.
Лепсе, 8, який було отримано позивачем
03.05.2012р..

24.04.2012р. на офіційному Веб-сайті в
Системі реалізації арештованого та
конфіскованого майна (https://trade.informjust.ua/)
ПП "Спеціалізоване підприємство
"Юстиція" розміщено повідомлення № 426811
про проведення прилюдних торгів по
реалізації арештованого нерухомого
майна 15.05.2012р. о 12-00 год. за адресою м.
Київ, бульв. Лепсе, 8.

26.04.2012р. в друкованому виданні - газеті
"Aviso PLUS" № 33 ПП "Спеціалізоване
підприємство "Юстиція" розміщено
повідомлення про проведення прилюдних
торгів по реалізації арештованого
нерухомого майна 15.05.2012р. о 12-00 год. за
адресою м. Київ, бульв.Лепсе, 8 в
приміщенні ПП "СП Юстиція". Аналогічне
повідомлення 26.04.2012р.також було
розміщено в друкованому виданні -
газеті "Експрес об'ява" № 77.

Згідно з протоколом присутності на
аукціоні від 15.05.2012р. з реалізації
арештованого нерухомого майна були
присутні ОСОБА_5 та ОСОБА_10.

Відповідно до протоколу № 3-029/12
проведення прилюдних торгів з
реалізації арештованого нерухомого
майна, що належить боржнику ТОВ
"Київ-Петрол" від 15.05.2012р. переможцем
торгів стала ОСОБА_5, яка запропонувала
ціну за реалізоване майно - 833 000 грн.
(т.1, а.с.67).

Відповідно до ст. 13 Закону "Про
виконавче провадження" для з'ясування
та роз'яснення питань, що виникають під
час здійснення виконавчого
провадження і потребують спеціальних
знань, державний виконавець з власної
ініціативи або за заявою сторін
призначає своєю постановою експерта
або спеціаліста (у разі необхідності -
кількох експертів або спеціалістів), а
для оцінки майна - суб'єктів оціночної
діяльності - суб'єктів господарювання.

Частиною 1 ст. 58 вказаного Закону
передбачено, що визначення вартості
майна боржника проводиться державним
виконавцем за ринковими цінами, що
діють на день визначення вартості
майна. Для оцінки за регульованими
цінами, оцінки нерухомого майна,
транспортних засобів, повітряних,
морських та річкових суден державний
виконавець залучає суб'єкта оціночної
діяльності - суб'єкта господарювання,
який провадить свою діяльність
відповідно до Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні".

Згідно з ч.1 ст. 9 Закону України "Про
оцінку майна, майнових прав та
професійну оціночну діяльність в
Україні" методичне регулювання оцінки
майна здійснюється у відповідних
нормативно-правових актах з оцінки
майна: положеннях (національних
стандартах) оцінки майна, що
затверджуються Кабінетом Міністрів
України, методиках та інших
нормативно-правових актах, які
розробляються з урахуванням вимог
положень (національних стандартів) і
затверджуються Кабінетом Міністрів
України або Фондом державного майна
України.

Відповідно до вимог пункту 51
Національного стандарту №1 "Загальні
засади оцінки майна і майнових прав",
незалежна оцінка майна здійснюється
поетапно, зокрема:- укладення договору
на проведення оцінки;

- ознайомлення з об'єктом оцінки,
збирання та оброблення вихідних даних
та іншої інформації, необхідної для
проведення оцінки;

- ідентифікації об'єкта оцінки та
пов'язаних з ним прав, аналіз можливих
обмежень та застережень, які можуть
супроводжувати процедуру проведення
оцінки та використання її результатів.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу,
позивач зазначає, що оцінювач мав
дотриматись вказаного Стандарту, однак
суб'єктом оцінювання не було достатньо
ретельно ознайомлено з вищевказаним
майном, не здійснено виїзд та
безпосередній огляд майна, а тому
оцінку проведено без достатньої
інформаційної бази, у зв'язку з чим
неможливо вважати її обґрунтованою,
якісною та такою, що відповідає
ринковим цінам.

Разом з цим, позивачем не надано
доказів того, що оцінювання було
проведено експертом не у відповідності
до вимог вказаного Стандарту, в тому
числі п. 51. При цьому, відсутність
ключів від приміщення, яке є об'єктом
оцінки, на яку посилається позивач, не є
належним та допустимим доказом у
розумінні ст. 34 ГПК України факту
неознайомлення з об'єктом оцінки, як і
не підтверджено належними доказами
посилання на нездійснення виїзду
експерта для огляду майна.

Колегія суддів погоджується з судом
першої інстанції, що оскарження
проведення експертної оцінки майна так
само, як і порушення відповідачем-1
вимог ст. 11, ч.3. ст. 58 Закону України "Про
виконавче провадження", на які
посилається позивач, можуть бути
підставою для звернення зі скаргою на
дії чи бездіяльність органів державної
виконавчої служби в порядку ст. 121-2 ГПК
України.

Дії та/або бездіяльність органів ДВС
України та їх посадових, пов'язані з
процедурою виконавчого провадження
відповідно до чинного законодавства
становлять самостійний предмет
оскарження.

Крім того, в матеріалах справи відсутні
докази звернення позивача
безпосередньо до суду за захистом
своїх прав та інтересів шляхом
оскарження таких дій або бездіяльності
органів ДВС у встановлений
законодавством строк, не чекаючи
результатів розгляду його скарг
керівництвом ДВС та результатів
проведення прилюдних торгів.

Доказів того, що дії або бездіяльність
органів ДВС у зв'язку з відмовою в
рецензуванні позивачу визнано
незаконними не надано.

Організація та проведення прилюдних
торгів, відповідно до положень
законодавства здійснюється не
органами державної виконавчої служби
(відповідач-1), а спеціалізованою
організацією - відповідачем 2 на
підставі чинного договору, відтак
відмова органу ДВС у рецензуванні
висновку експерта-оцінювача та
правомірність дій цього органу може
бути підставою звернення в порядку
іншого судового провадження, проте у
разі її наявності вимога про
незаконність дій та/або бездіяльності
ДВС не є взаємопов'язаною з вимогою про
визнання недійними прилюдних торгів,
проведених не органом ДВС чи його
службовими (посадовими) особами.

Аналогічну правову позицію викладено в
постанові Судової палати у цивільних
справах Верховного Суду України від
24.10.2012р. та у постанові Судової палати у
господарських справах від 26.12.2012р.

Щодо тверджень позивача про
невідповідність інформаційного
повідомлення про торги № 426811 вимогам,
встановленим п. 3.5, 3.6 Тимчасового
положення про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом міністерства
юстиції України від 27.10.99 № 68/5, суд
зазначає наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини, тобто, дії осіб,
спрямовані на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Під час проведення прилюдних торгів
продавець та учасники торгів у
встановленому законом порядку певними
діями (ціновими пропозиціями)
визначають переможця торгів та ціну
продажу майна, в результаті чого
переможець торгів набуває право на
придбання об'єкту. Результатом
проведення прилюдних торгів є
визначення покупця - переможця
аукціону та завершення процедури
торгів шляхом підписання протоколу
ліцитатором та покупцем, який одержав
право на придбання об'єкта. Факт
затвердження протоколу торгів має
юридичне значення в аспекті виникнення
підстав для подальшої сплати коштів за
придбане майно, оформлення органом
виконавчої служби відповідного акта та
видачі покупцеві свідоцтва про
придбання майна. При цьому оформлення
окремого договору купівлі-продажу
майна законом не передбачено.

Тобто, прилюдні торги за своєю правовою
природою є багатостороннім правочином,
оскільки в ньому мають місце всі
елементи, притаманні правочину, та може
бути визнаний недійсним на підставі
норм цивільного законодавства про
недійсність правочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його
недійсність встановлена законом
(нікчемний правочин). У цьому разі
визнання такого правочину недійсним
судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного
кодексу України встановлено, що зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності; волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, або вчинено з метою, яка
завідомо суперечить інтересам держави
і суспільства, або укладено учасниками
господарських відносин з порушенням
хоча б одним з них господарської
компетенції (спеціальної
правосуб'єктності), може бути на вимогу
однієї із сторін або відповідного
органу державної влади визнано судом
недійсним повністю або в частині.

Оскільки, зі змісту ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставами
недійсності укладеного за
результатами прилюдних торгів
правочину є недодержання вимог закону
в момент його укладення, тобто
безпосередньо за результатами
прилюдних торгів, то підставами для
визнання торгів недійсним є порушення
встановлених законодавством правил їх
проведення, передбачених Тимчасовим
положенням про порядок проведення
прилюдних торгів з реалізації
арештованого нерухомого майна,
затвердженого наказом міністерства
юстиції України від 27.10.99 № 68/5 (далі -
Тимчасове положення).

Відповідно до п.1.1 Тимчасового
положення, це Положення визначає умови
і порядок проведення прилюдних торгів
з продажу квартир, будинків,
підприємств як цілісного майнового
комплексу, інших приміщень, земельних
ділянок, що є нерухомим майном, на які
звернено стягнення відповідно до
чинного законодавства, а також
розрахунків за придбане майно.

Пунктом 1.2 Тимчасового положення
визначено, що прилюдні торги з
реалізації арештованого нерухомого
майна за заявкою державного виконавця
організовує і проводить
спеціалізована організація, з якою
органом державної виконавчої служби
укладено відповідний договір.

Згідно з п. 3.5 Тимчасового положення
спеціалізована організація, яка
проводить публічні торги, не пізніше як
за 15 днів до дня проведення публічних
торгів публікує в порядку, визначеному
Положенням про Єдиний державний реєстр
виконавчих проваджень, затвердженим
наказом Міністерства юстиції України
від 20.05.2003 N 43/5, зареєстрованим у
Мін'юсті 21.05.2003 за N 388/7709 (зі змінами), на
відповідному веб-сайті інформацію про
нерухоме майно, що реалізується.
Оголошення про проведення прилюдних
торгів має бути розміщене не пізніше
семи днів з моменту укладення договору
про реалізацію майна, а у випадку
проведення повторних торгів - не
пізніше семи днів з моменту переоцінки
майна. Одночасно ця інформація може
бути розміщена в засобах масової
інформації.

Вимоги до змісту інформаційного
повідомлення містяться в п.3.6
Тимчасового положення, а саме
повідомлення має містити:

1) найменування, опис і характеристику
нерухомого майна;

2) його місцезнаходження (адресу);

3) стартову ціну;

4) строки сплати та суму гарантійного
внеску учасника прилюдних торгів,
найменування, адресу банку, номер
рахунка спеціалізованої організації
для його сплати;

5) порядок та строки розрахунку за
придбане на публічних торгах майно,
номер депозитного рахунка органу
державної виконавчої служби для сплати
коштів;

6) дату, час та місце ознайомлення з
майном;

7) дату, час та місце проведення
прилюдних торгів;

8) реквізити спеціалізованої
організації, яка проводить прилюдні
торги;

9) кінцевий термін реєстрації для
участі у прилюдних торгах;

10) інші відомості, потрібні для
проведення прилюдних торгів.

Як вбачається з матеріалів справи,
договір № 029/12 про надання послуг по
організації і проведенню прилюдних
торгів з реалізації арештованого
нерухомого майна було укладено між
відповідачами 10.04.2012р., а повідомлення
про торги № 426811 опубліковано 24.04.2012р.,
таким чином мало місце порушення 7-ми
денного строку, встановленого п.3.5
Тимчасового положення.

Проте місцевим судом правомірно
зазначено, що вказане порушення не може
бути причиною визнання прилюдних
торгів недійсними, оскільки воно
жодним чином не вплинуло на результати
торгів і не призвело до порушення прав
позивача. Аналогічна правова позиція,
викладена в рішенні Верховного суду
України від 16.02.11р.
(http://reyestr.court.gov.ua/Review/14222337).

Крім того, відповідач-2 розмістив
повідомлення про прилюдні торги на
спеціалізованому сайті Міністерства
юстиції України - ДП МЮУ "Інформаційний
центр" (повідомлення № 426811). В
матеріалах справи міститься частина
цього повідомлення, а саме "Інформація
про повідомлення". При цьому слід
зазначити, що інформаційні
повідомлення, які розміщуються на
спеціалізованому сайті Міністерства
юстиції України - ДП МЮУ "Інформаційний
центр" складаються із трьох складових
частин: "Інформація про повідомлення",
"Інформація про лот", "Інформація про
майно".

Також, відповідач-2 у відзиві на позовну
заяву зазначив, що інформація про
найменування, адреси банку, номер
рахунка спеціалізованої організації
для сплати суми гарантійного внеску
учасника прилюдних торгів, дату, час та
місце ознайомлення з майном була
зазначена останнім в інформаційному
повідомленні - в його частині
"Інформація про лот". В частині
інформаційного повідомлення
"Інформація про майно" зазначено, що
ознайомитись з майном можна за його
місцезнаходженням, звернувшись до
організатора торгів.

Таким чином, твердження позивача про
невідповідність змісту інформаційного
повідомлення про торги № 426811 вимогам
п.3.6 Тимчасового положення,
спростовується матеріалами справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції та вважає, що позовні
вимоги є необґрунтованими та не
підлягають задоволенню, оскільки
підставою для задоволення позовних
вимог є доведеність суттєвих порушень
проведення прилюдних торгів та вплив
цих порушень на формування результатів
торгів, вказані обставини в процесі
розгляду справи позивачем доведені не
були.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України (надалі
- ГПК України) доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України
передбачено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу, господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи, обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені скаржником в
апеляційній скарзі, не знайшли свого
підтвердження під час розгляду даної
справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду м. Києва
від 23.10.2013р. у справі № 5011-32/7735-2012
прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга скаржника
задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 32-34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Інвестиційна компанія «ІФГ Капітал»
залишити без задоволення, а рішення
Господарського суду м. Києва від
23.10.2013р. у справі № 5011-32/7735-2012 - без змін.

2. Матеріали справи № 5011-32/7735-2012
повернути до Господарського суду м.
Києва.

3. Постанова набирає законної сили з
моменту її проголошення та може бути
оскаржена до касаційного суду протягом
двадцяти днів у встановленому законом
порядку.

Головуючий суддя
А.І. Мартюк

Судді
І.А. Іоннікова

Л.П. Зубець