ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" квітня 2014 р.
Справа № 918/315/14

Господарський суд Рівненської області
у складі головуючого - судді Торчинюка
В.Г. розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фідленс - Україна"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся - Агро"

про стягнення заборгованості в сумі 108
626 грн. 83 коп.

Від позивача: Тертичний А.О. за
довіреністю № 5 від 02 вересня 2013 року;

Від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Фідленс - Україна"
звернувся до господарського суду з
позовом до відповідача Товариства з
обмеженою відповідальністю "Полісся -
Агро" про стягнення заборгованості в
сумі 108 626 грн. 83 коп., з яких: 104 532 грн. 36
коп. заборгованості за поставлений
товар, 1 612 грн. 97 коп. пені та 2 481 грн. 50
коп. 20% річних.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 21 березня 2014
року порушено провадження у справі №
918/315/14, розгляд якої призначено на 01
квітня 2014 року.

31 березня 2014 року через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду Товариство з
обмеженою відповідальністю "Фідленс -
Україна" надіслало телеграму, в якому
останнє просить суд відкласти розгляд
даної справи на іншу дату.

31 березня 2014 року через відділ
канцелярії та документального
забезпечення суду представник
відповідача подав клопотання, в якому
останній просить суд відкласти розгляд
справи на іншу дату, в зв'язку з
відрядженням у місто Житомир.

Ухвалою суду від 01 квітня 2014 року
розгляд справи відкладено на 15 квітня
2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні 15 квітня 2014 року підтримав
позовні вимоги з підстав вказаних у
позовній заяві, та наполягав на їх
задоволенні.

Представник відповідача в судові
засідання призначені на 01 квітня 2014
року та 15 квітня 2014 року не з'явився,
хоча належним чином був, повідомлений
про місце, дату та час розгляду справи,
про що свідчить повідомлення про
вручення поштового відправлення , яке
міститься в матеріалах справи, відзиву
на позов не подав, вимог не заперечив.

Суд вбачає, що наявних у справі
матеріалів достатньо для розгляду
позовної заяви без участі представника
відповідача відповідно до статті 75 ГПК
України.

В результаті розгляду матеріалів
справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Фідленс-Україна" товариство (надалі -
постачальник) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Полісся-Агро" (надалі - покупець) було
укладено договір поставки Д-3 на умовах
товарного кредиту № 150-РВ (надалі -
договір; а.с. 7-8), відповідно до умов
якого постачальник продає, а покупець
купує на умовах даного договору товар,
в кількості, асортименті, цінах та
умовах поставки ("ІНКОТЕРМС 2010"), що
обумовлюється в додатках або в
специфікаціях або у видаткових
накладних, які є невід'ємною частиною
цього договору. (пункт 1.1. договору).

Згідно пункту 1.2. договору товар
продається на умовах товарного
кредиту, за користування яким покупець
зобов'язується сплатити відсотки в
сумі, визначеній відповідно до умов
договору. Розмір відсотків за
користування товарним кредитом, строк
товарного кредитування визначаються в
договорі або специфікаціях до нього.

Товаром згідно з цим договором є
кормові добавки, білкові
вітамінно-мінеральні добавки,
комбікорми, замінники цільового
молока, ветеринарні препарати,
спеціальні добавки, елементи
обладнання, які постачаються покупцю
для використання в його господарській
діяльності (пункт 1.3. договору).

Відповідно до пункту 2.1. договору ціни
на товар наведені у специфікаціях
та/або рахунках-фактурах та включають
вартість доставки товари покупцю.

Оплата вартості товару (партії товару)
проводиться покупцем відповідно до
умов цього пункту договору, якщо інший
порядок оплати не буде передбачений у
специфікації до договору:

- частину вартості товару в розмірі 20%,
покупець оплачує до моменту
відвантаження товару зі складу
постачальника;

- другу частину вартості товару в
розмірі 80%, покупець проводить на
умовах товарного кредиту: протягом 30
календарних днів від дня відвантаження
товару зі складу постачальника (дата
зазначена у видатковій накладній)
(пункти 3.1., 3.1.1., 3.1.2. договору).

В пункті 3.2. договору зазначено, товар
(його вартість (ціна), в т.ч. ПДВ),
отриманий покупцем у власність на
умовах відстрочення кінцевого
розрахунку, визнається товарним
кредитом. За користування товарним
кредитом, покупець сплачує на користь
постачальника відсотки. Перебіг строку
користування товарним кредитом
починається з 30 календарного дня, після
отримання товару покупцем та
припиняється в день оплати вартості
товару покупцем. За користування
товарним кредитом покупець сплачує на
користь постачальника проценти в
розмірі 0,7% від вартості неоплаченого
товару за кожен день.

Пунктом 9.3. договору передбачено, що у
разі порушення покупцем строків оплати
товару, він сплачує на користь
постачальника пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, яка існувала в
період прострочення, за кожен день
прострочення платежу. Неустойка
нараховується по день остаточного
проведення розрахунку покупцем.

Згідно з пунктом 9.4. договору, у випадку
прострочення виконання грошових
зобов'язань по оплаті вартості товару,
покупець сплачує на користь
постачальника проценти за
неправомірне користування грошовими
коштами в розмірі 20 (двадцять)
процентів річних з простроченої суми
за весь час прострочення.

На виконання умов договору позивач
поставив, а відповідач отримав товар:

- по видатковій накладній № ФИД00008383 від
13 грудня на суму 25 833 грн. 90 коп. за
довіреністю відповідача № 245 від 12
грудня 2013 року. Строк оплати до 12 січня
2014 року. Відповідач здійснив
передоплату 11 грудня 2013 року на суму 8 913
грн. 84 коп. Відповідач здійснив оплату 08
січня 2014 року на суму 13 471 грн. 20 коп.
якою частково оплатив заборгованість;

- по видатковій накладній № ФИД00008503 від
18 грудня 2013 року на суму 33 727 грн. 50 коп.
за довіреністю відповідача № 245 від 12
грудня 2013 року. Строк оплати до 17 січня
2014 року;

- по видатковій накладній № ФИД00000035 від
04 січня 2014 року на суму 49 356 грн. 00 коп. за
довіреністю відповідача № 1 від 03 січня
2014 року. Строк оплати до 02 лютого 2014
року;

- по видатковій накладній № ФИД000000086
від 09 січня 2014 року на суму 18 000 грн. 00
коп. за довіреністю відповідача № 1 від
03 січня 2014 року. Строк оплати до 08
лютого 2014 року включно.

Відповідач, всупереч умовам договору
не виконав свого зобов'язання перед
позивачем, та не розрахувався за
поставлений товар в сумі 104 532 грн. 36
коп..

13 лютого 2014 року позивач надіслав
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро" вимогу
№ 461 з проханням погасити
заборгованість.

Таким чином, станом на час розгляду
справи в суді, відповідач не в повному
обсязі виконав взяті на себе
зобов'язання по договору щодо оплати за
поставлений товар, а відтак за
відповідачем перед позивачем
рахується заборгованість в сумі 104 532
грн. 36 коп..

Статтею 11 ЦК України встановлено, що
підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема є договори та
інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматись від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до частин 1 статті 530 ЦК
України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно із статтею 526 ЦК України та
статтею 193 ГК України - зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У відповідності до статті 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом, при цьому статтею 525 ЦК
України встановлено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Враховуючи те, що сума основного боргу
за вищезазначеним договором, яка
складає 104 532 грн. 36 коп., підтверджена
належними доказами, наявними у
матеріалах справи, і відповідач на
момент прийняття рішення не надав
документів, які б могли свідчити про
погашення вказаної заборгованості
перед позивачем, суд дійшов висновку
про обґрунтованість та законність
вимог позивача про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро"
вказаної суми, у зв'язку з чим даний
позов у цій частині підлягає
задоволенню.

На підставі пункту 9.3. договору позивач
по видатковій накладній № ФИД00008383 від
13 грудня 2013 року строк оплати до 02 січня
2014 року. Строк оплати до 12 січня 2014 року.
Відповідач здійснив передоплату 11
грудня 2013 року на суму 8 913 грн. 84 коп.,
отже прострочка по сумі 16 920 грн. 06 коп. з
03 січня 2014 року по 07 січня 2014 року
включно - 30 грн. 13 коп. Відповідач
здійснив оплату 08 січня 2014 року на суму
13 471 грн. 20 коп., якою частково оплатив
заборгованість по даній накладній.
Неоплаченим залишився борг в сумі 3 448
грн. 86 коп. за період з 08 січня 2014 року по
12 березня 2014 року, отже пеня в сумі 78
грн. 61 коп. По видатковій накладній №
ФИД00008503 від 18 грудня 2013 року за період з
18 січня 2014 року по 12 березня 2014 року
включно позивач нарахував 648 грн. 67 коп.,
по видатковій накладній № ФИД00000035 від
04 січня 2014 року позивач нарахував 650
грн. 41 коп., по видатковій накладній
№ФИД00000086 від 09 січня 2014 року за період
з 09 лютого 2014 року по 12 березня 2014 року
нараховано 205 грн. 15 коп. пені
(розрахунок а.с.3). Загальна сума
нарахованої позивачем пені складає 1 612
грн. 97 коп.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК
України виконання зобов'язання,
зокрема, може забезпечуватися
неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної
статті пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно
від наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання (частина 1
статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України
встановлено, що сплата (передання)
неустойки не звільняє боржника від
виконання свого обов'язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України
встановлено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Преамбулою Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що цей Закон регулює
договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань. Суб'єктами зазначених
правовідносин є підприємства, установи
та організації незалежно від форм
власності та господарювання, а також
фізичні особи - суб'єкти
підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники
грошових коштів за прострочення
платежу сплачують на користь
одержувачів цих коштів пеню в розмірі,
що встановлюється за погодженням
сторін. Зазначений розмір пені
обчислюється від суми простроченого
платежу і не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки розмір нарахованої штрафної
санкції, відповідає вищезазначеним
нормам законодавства та положенням
договору, а також є арифметично вірним,
позовна вимога про стягнення з
відповідача 1612 грн. 97 коп. пені підлягає
задоволенню.

Крім того, на підставі пункту 9.4.
договору, позивач нарахував
відповідачу 20 % річних в розмірі 2 481
грн.50 коп., а саме за період з 03 січня 2014
року по 07 січня 2014 року в розмірі 46 грн.
35 коп., за період з 08 січня 2014 року по 12
березня 2014 року в розмірі 120 грн. 94 коп.,
за період з 18 січня 2014 року по 12 березня
2014 року в сумі 997 грн. 96 грн., за період з
04 лютого 2014 року по 12 березня 2014 року в
сумі 1 000 грн. 64 коп., за період з 09 лютого
2014 року по 12 березня 2014 року в сумі 315
грн. 61 коп. (розрахунок а.с. 3).

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Частиною 6 статті 232 ГК України
визначено, що нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня, коли
зобов'язання мало бути виконано.

Оскільки заявлені до стягнення 20%
річних є арифметично вірними,
відповідають вимогам чинного
законодавства та не суперечить
положенням договору, позовні вимоги
про стягнення з відповідача вказаної
суми підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Доказів сплати боргу відповідач суду
не подав.

З огляду на вищевикладене в сукупності
вбачається, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача 104 532 грн. 36 коп.
заборгованості, 1 612 грн. 97 коп. пені, 2 481
грн. 50 коп. 20% річних стверджуються
Договором та іншими матеріалами справи
і підлягають задоволенню на підставі
ст.ст. 11, 509, 526, 530, 546, 549, 625, 612, 629 ЦК
України та ст.ст. 173, 193, 230, 232 ГК України.

Позов обґрунтований і підлягає
задоволенню в сумі 108 626 грн. 83 коп.. На
відповідача на підставі статті 49 ГПК
України покладаються витрати по сплаті
судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, 81-1, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся - Агро" (35314,
Рівненська область, Рівненський район,
село Олишва, вулиця Лісова, 1,
ідентифікаційний номер 31894444) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Фідленс - Україна"
(03038, місто Київ, Соломянський район,
вулиця Лінійна, 17, ідентифікаційний код
36426518) - 104 532 (сто чотири тисячі п'ятсот
тридцять дві) грн. 36 коп.
заборгованості, 1 612 грн. (одна тисяча
шістсот дванадцять) 97 коп. пені, 2 481 (дві
тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.
50 коп. 20% річних та 2 172 (дві тисячі сто
сімдесят дві) грн. 53 коп. витрат по
сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено "18"
квітня 2014 року..

Суддя
Торчинюк В.Г.