ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2014 р.
Справа № 914/815/14

За позовом: Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України», м.Київ

до відповідача: Комунального
підприємства
«Червоноградтеплокомуненерго»,
м.Червоноград, Львівська область

про стягнення в сумі 1 023 695,73 грн.

Суддя Коссак
С.М.

при секретарі Довгополо
А.О.

Представники:

Від позивача: Мельник В.В. - представник
за довіреністю №14-327 від 16.03.2012р.;

Від відповідача: Сковронський Т.С.-
представник за довіреністю № 554 від
07.04.2014р., Ролюк В.П.- в.о.
директора(Розпорядження №12/п від
29.09.2011р.)

На розгляд господарського суду
Львівської області Публічне
акціонерне товариство «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
Україна» подало позов до Комунального
підприємства
«Червоноградтеплокомуненерго» про
стягнення в сумі 1 023 695,73 грн.

Ухвалою суду від 13.03.2014р. порушено
провадження у справі, яку призначено до
розгляду на 24.03.2014р. З підстав
викладених в ухвалі суду від 24.03.2014р.
розгляд справи було відкладено на
07.04.2014р.

У судовому засіданні 07.04.2014р.
представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених у
позовній заяві, просить їх задоволити
та стягнути з відповідача
заборгованість у сумі 1 023 695,73 грн. (в
т.ч. 635 749,64 грн. - пені, 339 717,22 грн. -
трьох відсотків річних за користування
чужими коштами, 48 228,87 грн. -
інфляційних втрат) та судовий збір у
розмірі 20 473,91 грн.

У судовому засіданні 07.04.2013р.
представники відповідача позовні
вимоги визнали, пояснили причини
виникнення заборгованості, просять суд
з підстав, викладених у поданому ним
відзиві (вх. №14804/14 від 07.04.2014р) на
позовну заяву відстрочити сплату
заборгованості строком на 2 (два)
місяці.

У судовому засіданні 07.04.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, повно, всебічно і об'єктивно
з'ясувавши усі обставини справи в їх
сукупності, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, судом
встановлено таке.

30.09.2011р. між Національною
акціонерною компанією «Нафтогаз
України» (продавець, позивач у справі)
та Комунальним підприємством
«Червоноградтеплокомуненерго»
(покупець, відповідач у справі) було
укладено договір купівлі-продажу
природного газу №14/2511/11 (надалі по
тексту - договір).

Договір набуває чинності з дати
його підписання уповноваженими
представниками сторін та скріплення їх
підписів печатками сторін і діє в
частині реалізації газу з 01.10.2011р. до
31.12.2012р., а в частині проведення
розрахунків за газ та послуг з його
транспортування - до повного погашення
заборгованості (п.11.1 договору).

Відповідно до п.1.1 договору
продавець зобов'язується передати у
власність покупцю у IV кварталі 2011 року
та у 2012 році імпортований природний газ
(далі - газ) для виробництва теплової
енергії, яка споживається бюджетними
установами та організаціями та
іншими споживачами, а покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
газ на умовах договору.

На виконання своїх зобов'язань за
договором, позивач передав, а
відповідач прийняв газ на загальну
суму 19 734 362,00грн., що підтверджується
наступними актами приймання-передачі
природного газу: від 31.10.2011р. на суму 1
514 647,46 грн., від 30.09.2012р. на суму 44 766,66
грн., від 31.10.2012р. на суму 2 750 769,20 грн.,
від 30.11.2012р. на суму 6 260 002,86 грн. та від
31.12.2012р. на суму 9 164 175,82 грн.

Оплата за газ здійснюється
покупцем виключно грошовими коштами
шляхом 100% поточної оплати протягом
місяця поставки газу. Остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
здійснюється до 14-го числа місяця
наступного за місяцем поставки товару
(п.6.1 договору).

Однак, як зазначає позивач, в
порушення умов договору відповідач не
здійснив оплату за спожитий природний
газ своєчасно, що визнається
відповідачем.

Відповідно до п.7.1. договору за
невиконання або неналежне виконання
договірних зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених чинним законодавством
України, а також цим Договором.

Відповідачем було допущене порушення
умови договору щодо оплати коштів за
отриманий природний газ, а саме -
прострочення термінів оплати (п.6.1.
Договору).

Відповідач не виконав взяті на
себе договірні зобов'язання по оплаті
товару, тому позивач, на підставі ст.625
ЦК України, нарахував відповідачу
інфляційні втрати у сумі 48 228,87 грн. та
три відсотки річних за користування
чужими коштами у сумі 339 717,22 грн.

Пунктом 7.2 договору передбачено,
що у разі невиконання Покупцем умов
пункту 6.1 цього договору Покупець у
безспірному порядку зобов'язується
крім суми заборгованості сплатити
Продавцю пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла в період,
за який сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу, а за
прострочення понад 30 днів додатково
сплатити штраф у розмірі 7 (семи)
відсотків від суми простроченого
платежу.

Пеня сплачується протягом 3
(трьох) банківських днів з моменту
отримання покупцем вимоги продавця. У
разі несплати пені у вказаний строк
покупець вважається таким, що має
заборгованість за цим договором.
Докази надіслання вимоги (від 30.01.2011р. №
26/2-28-14) відповідачу позивачем долучено
до позовної заяви. Однак залишена
відповідачем без розгляду.

За прострочення виконання
відповідачем грошового зобов'язання,
позивачем на підставі п. 7.2. договору
нараховано пеню в сумі 635 749,64 грн.
(розрахунки в матеріалах справи).

Станом на день розгляду справи, сторони
доказів сплати заборгованості не
представили, відповідач просить
відстрочити сплату заборгованості на 2
(два) місяці.

При прийнятті рішення суд виходив
з того, що відповідно до ст.526
Цивільного кодексу України та ст.193
Господарського кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином згідно умов договору та
актів цивільного законодавства, а при
відсутності таких вказівок -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Статтею 509 ЦК України передбачено,
що зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послуги,
сплатити гроші тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.218 ГК
України відсутність у боржника
необхідних коштів, а також порушення
зобов'язання контрагентами
правопорушника не вважаються
обставинами, які є підставою для
звільнення боржника від
господарсько-правової
відповідальності.

Відповідно ст. 625 ЦК України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошових
зобов'язань. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми.

Наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та 3% річних - це не санкції, а спосіб
захисту майнового права та інтересу,
який полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора
внаслідок знецінення грошових коштів у
зв'язку з інфляційними процесами та
отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові, а тому ці кошти
нараховуються незалежно від вини
боржника та від сплати ним неустойки
(пені) за порушення виконання
зобов'язання (постанова Верховного
Суду України від 15 листопада 2010 року).

Згідно з ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до п.7.1. Договору за
невиконання або неналежне виконання
договірних зобов'язань сторони несуть
відповідальність у випадках,
передбачених чинним законодавством
України, а також цим Договором.
Відповідно до п. 7.2. Договору, у разі
невиконання Покупцем (відповідачем)
умов п. 6.1. цього Договору, Покупець
(відповідач) зобов'язується сплатити
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Судом встановлено, що відповідачем
було допущене порушення умови Договору
щодо оплати коштів за отриманий
природний газ, а саме - прострочення
термінів оплати (п.6.1. Договору).

Штрафними санкціями, згідно з ч.1
статтею 230 ГК України визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Виходячи зі змісту всього
наведеного вище, суд дійшов висновку
про задоволення позовних вимог у
повному обсязі, які підтримуються
позивачем та визнаються відповідачем.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.83 ГПК
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право відстрочити або
розстрочити виконання рішення.

Згідно п.7.1.2 та п. 7.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012р. №9 «Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України» відстрочкою є
відкладення чи перенесення виконання
рішення на новий строк, який
визначається господарським судом.
Наприклад, відстрочка може надаватись
за рішенням, у якому господарським
судом визначено певний строк
звільнення приміщення, повернення
майна тощо. Підставою для відстрочки,
розстрочки, зміни способу та порядку
виконання рішення можуть бути
конкретні обставини, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим у визначений строк або
встановленим господарським судом
способом. Проте, вирішуючи питання про
відстрочку чи розстрочку виконання
рішення, зміну способу і порядку
виконання рішення, господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи, зокрема стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення.

Подані відповідачем докази
підтверджують те, що він перебуває у
складному фінансовому становищі. З
огляду на той факт, що відповідач
належить до комунальних підприємств,
перебуває у важкому фінансовому
становищі, пов'язаному із збитковістю
та економічною нерентабельністю
затвердженого тарифу та
несвоєчасністю розрахунку споживачів
за послуги з опалення та гарячого
водопостачання, зважаючи на
необхідність задоволення
господарських інтересів обох сторін та
не допущення можливих негативних
наслідків примусового виконання
рішення суду у встановлені
законодавством строки, суд вважає за
доцільне клопотання відповідача про
відстрочку виконання рішення на два
місця задоволити та на відстрочити
виконання рішення до 11.06.2014р.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК
України, покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючи, ст. ст. 11,
509, 526, 610, 612, 625, 655 ЦК України, ст. ст. 193, 218,
230 ГК України, ст. ст.1, 33, 34, 43, 49, 82, 83, 84, 85
ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства
«Червоноградтеплокомуненерго» (80100,
Львівська область, м. Червоноград, вул.
Промислова, буд.1, ідентифікаційний ) на користь Публічного
акціонерного товариства «Національна
акціонерна компанія «Нафтогаз
Україна» (01001, м. Київ, вул.
Б.Хмельницького, буд.6,
ідентифікаційний ) 635
749,64 грн. - пені, 339 717,22 грн. - три
відсотків річних за користування
чужими коштами, 48 228,87 грн. -
інфляційних втрат та 20 473,91 грн.
судового збору у розмірі 20 473,91 грн. з
відстрочкою платежу до 11.06.2014р.

3. Наказ видати відповідно до ст.116
ГПК України.

Рішення набирає законної сили
відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, може
бути оскаржене до Львівського
апеляційного господарського суду в
порядку і строки, передбачені статтями
91-93 Господарського процесуального
кодексу України.

Повне рішення складено 11.04.2014р.

Суддя
Коссак С.М.