ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2014 р.
Справа № 923/1726/13

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Соловйова К.В. при
секретарі Степановій Н.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ХАС-Селфмейдмен і
компанія", м. Херсон

до: Публічного акціонерного
товариства "Дельта Банк", м. Київ

3-я особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача: Товариство з обмеженою
відповідальністю "Крес Автогруп", м.
Херсон

про визнання недійсним договору
іпотеки

за участю представників сторін:

від позивача - Димченко О.П., уповн.
представник, юрисконсульт,
довіреність № 12 від 11.12.2013р.;

від відповідача - Веткова О.В., уповн.
представник, довіреність від 17.11.2010р.;

від 3-ї особи - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі
порушено за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ХАС-Селфмейдмен і компанія" (позивач)
до Публічного акціонерного товариства
"Кредитпромбанк" (відповідач) з
вимогами визнати недійсним укладений
між позивачем та Публічним акціонерним
товариством "Кредитпромбанк" іпотечний
договір № 13/21/1-01/08-КЛТ від 29.10.2008р., а
також, договір № 1 від 19.03.2010р. про
внесення змін до цього іпотечного
договору. В обґрунтування позову
стверджується про наявність підстав
для визнання цих договір недійсними в
порядку ст.215 Цивільного кодексу
України, з урахуванням приписів ст.203
Цивільного кодексу України та ст.207
Господарського кодексу України, ст.18
Закону України "Про іпотеку", оскільки у
цих договорах не вказаний розмір
процентної ставки за кредитним
договором, в забезпечення виконання
зобов'язань за яким укладений
іпотечний договір № 13/21/1-01/08-КЛТ від
29.10.2008р.

Ухвалою суду від 12.12.2013р. Товариство з
обмеженою відповідальністю "Крес
Автогруп" залучено до участі у справі в
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача (3-я особа).

Ухвалою суду від 11.02.2014р. відповідача у
справі, ПАТ "Кредитпромбанк", в порядку
ст.25 ГПК України, замінено на його
правонаступника - Публічне акціонерне
товариство "Дельта Банк".

09.01.2014р. позивачем надано письмові
пояснення на обґрунтування підстав
звернення до суду з позовом саме у
грудні 2013 року (а.с.49).

09.01.2014р. від 3-ї особи надійшов лист,
згідно з яким суду повідомлено про те,
що 3-я особа підтримує заявлені позовні
вимоги в повному обсязі та просить суд
розглянути справу без участі
представника 3-ї особи (а.с.43).

25.02.2014р. ПАТ "Дельта Банк" надано
заперечення проти позову (а.с.94-100),
згідно з якими стверджується про
укладення оспорюваних договорів з
додержанням усіх вимог діючого на час
укладання цих договорів законодавства
та про відсутність підстав для
задоволення позову, у зв'язку з його
необґрунтованістю.

Також, 25.02.2014р. ПАТ "Дельта Банк" подано
заяву про застосування позовної
давності до позовних вимог (а.с.109), на
яку позивач надав заперечення (а.с.68-69).
Крім цього, 25.02.2014р. ПАТ "Дельта Банк"
подано клопотання про накладення
арешту, в порядку ч. 5 ст. 1057-1 Цивільного
кодексу України на нерухоме майно, яке
є предмет іпотеки за оспорюваними
договорами, у разі задоволення позову
(а.с.104).

3-я особа належним чином повідомлена
судом про місце та час розгляду даної
справи: під час розгляду справи всі
ухвали суду по справі, зокрема, ухвала
від 06.03.2014р. про відкладення розгляду
справи на 25.03.2014р., надсилалися за
наявною у матеріалах справи адресою 3-ї
особи (а.с.43-48) рекомендованими листами,
які не поверталися до суду без вручення
3-й особі. Неявка представника 3-ї особи
в судове засідання не унеможливлює
розгляд справи. Розгляд справи за
відсутності представника 3-ї особи, при
тому, що 3-ю особу належним чином
повідомлено судом про місце та час
розгляду справи, не порушує права цієї
особи.

Від учасників судового процесу не
надходило заяв та клопотань щодо
судового засідання 25.03.2014р.

Присутній у судовому засіданні
представник позивача підтримує
позовні вимоги, з зазначених у позовній
заяві підстав, просить суд
задовольнити позов у повному обсязі.

Присутній у судовому засіданні
представник відповідача (ПАТ "Дельта
Банк") проти позову заперечує, у зв'язку
із його необґрунтованістю, та просить
суд відмовити повністю в задоволенні
позову з підстав, які вказано у
запереченнях проти позову та у заяві
про застосування позовної давності до
заявлених вимог.

Після закінчення розгляду справи, в
судовому засіданні 25.03.2014р., відповідно
до ст.85 ГПК України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін, суд, -

встановив :

Відкрите акціонерне товариство
"Кредитпромбанк" (надалі - банк),
правонаступником якого є Публічне
акціонерне товариство
"Кредитпромбанк", та Товариство з
обмеженою відповідальністю "Крес
Автогруп" (надалі - позичальник) уклали
між собою кредитний договір № 41/21/08-КЛТ
від 29.10.2008р. (надалі - кредитний договір).
Відповідно до п.1.1, п.2.2 цього договору
банк зобов'язався надавати
позичальникові кредити в національній
валюті України або в іноземних валютах
з можливістю часткової конвертації в
іноземну валюту в межах загальної суми,
еквівалентної 21400000,00 грн. за офіційним
курсом Національного банку України на
дату укладання кожної додаткової угоди
до кредитного договору, для поповнення
обігових коштів позичальника, оплати
за автомобілі та автобуси. Відповідно
до п.2.3, п.2.6 кредитного договору
підставою для надання кредитів за цим
договором є додаткові угоди, в яких,
безпосередньо, встановлюються
процентні ставки за користування
кредитом та валюта кредитування.
Згідно з п.3.4.1, п.3.4.3, п.3.4.5 кредитного
договору позичальник зобов'язався
використати кредит за цільовим
призначенням, сплатити відсотки за
користування кредитом та повернути
кредит в повному обсязі в порядку та у
строки, які обумовлені кредитним
договором.

Згідно з п.1, п.2 та п.3 додаткової угоди №
1 від 29.10.2008р. до кредитного договору
визначено, що банк надає
позичальникові кредит в сумі 21400000,00
грн. для поповнення обігових коштів,
оплати за автомобілі та автобуси, зі
строком повернення 28.10.2009р. та сплатою
за користування кредитом 26,0 % річних, а
також визначено графік погашення
заборгованості на 2008 рік. В подальшому,
згідно із іншими додатковими угодами
до кредитного договору строк
повернення цього кредиту неодноразово
змінювався на більш пізній, ніж вказано
в зазначеній додатковій угоді № 1 від
29.10.2008р., та остаточно був встановлений
згідно із п.2 додаткової угоди № 13 від
07.10.2010р. до кредитного договору, а саме -
не пізніше 31.10.2010р.

Крім додаткових угод № 1 від 29.10.2008р. та
№ 13 від 07.10.2010р. між банком та
позичальником було укладено такі
додаткові угоди до кредитного
договору:

- № 2 від 30.10.2008р. (про внесення змін до
п.3.4.3 кредитного договору стосовно
порядку сплати відсотків за
користування кредитом та визначення
графіку погашення заборгованості по
кредиту на І - ий квартал 2009р.);

- № 3 від 20.11.2008р. (про внесення змін до
п.3.1.6, п.3.2.3, п.4.2 кредитного договору
стосовно дострокового повернення
кредиту та відповідальності
позичальника при невиконанні
(неналежному виконанні) зобов'язань за
кредитним договором, зокрема, шляхом
звернення стягнення на предмет
іпотеки, порядок запровадження такої
відповідальності, а також про
процедуру вирішення питання щодо
продовження строку повернення
кредиту);

- № 4 від 15.12.2008р. (про внесення змін до
п.3.1.6, п.3.2.3, п.4.2 кредитного договору, з
питань аналогічних зазначеним у
попередній додатковій угоді);

- № 4/1 від 30.12.2008р. (про внесення змін до
п.3.4.3 кредитного договору стосовно
порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків);

- № 4/2 від 29.01.2009р. (про внесення змін до
п.3.4.3 кредитного договору стосовно
порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків, а також
стосовно визначення графіку погашення
заборгованості у ІІ - ому та ІІІ - ому
кварталах 2009 року);

- № 4/3 від 13.03.2009р. (про встановлення з
29.10.2008р. плати за користування кредитом
у розмірі 26 % річних);

- № 5 від 21.05.2009р. (про внесення змін до
п.3.4.3 кредитного договору стосовно
порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків, а також
стосовно визначення нового графіку
погашення заборгованості у ІІ - ому та
ІІІ - ому кварталах 2009 року);

- № 6 від 02.07.2009р. (про внесення змін до
п.3.4.3 кредитного договору стосовно
порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків, а також
стосовно визначення нового графіку
погашення заборгованості у ІІ - ому та
ІІІ - ому кварталах 2009 року);

- № 7 від 27.08.2009р. (стосовно встановлення
нового строку погашення кредиту, а саме
- 28.10.2009р. та про внесення змін до п.3.4.3,
п.3.1.9 кредитного договору стосовно
порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків та стосовно
списання банком з рахунків
позичальника заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій);

- № 8 від 26.10.2009р. (про встановлення
нового строку, а саме - 01.07.2010р.,
погашення заборгованості у розмірі
19866867,75 грн. по кредиту, визначення
процедури та умов надання банком
позичальникові у майбутньому кредитів
в національній валюті або в іноземних
валютах з можливістю часткової
конвертації в іноземну валюту в межах
загальної суми еквівалентної 24 260 000,00
грн.);

- № 9 від 29.03.2010р. (про внесення змін до
п.3.4.3, п.3.1.9 кредитного договору
стосовно порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків та стосовно
списання банком з рахунків
позичальника заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій);

- № 10 від 14.04.2010р. (про внесення змін до
п.3.4.3, п.3.1.9 кредитного договору
стосовно порядку сплати відсотків за
користування кредитом, зокрема, про
перенесення строку сплати нарахованих,
але несплачених відсотків та стосовно
списання банком з рахунків
позичальника заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій);

- № 11 від 25.06.2010р. (про встановлення
нового строку, а саме - 16.08.2010р.,
погашення заборгованості по кредиту,
про внесення змін до п.3.4.3, п.3.1.9
кредитного договору стосовно порядку
сплати відсотків за користування
кредитом, зокрема, про перенесення
строку сплати нарахованих, але
несплачених відсотків та стосовно
списання банком з рахунків
позичальника заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій);

- № 12 від 12.08.2010 р. (про встановлення
нового строку, а саме - 10.10.2010р.,
погашення заборгованості по кредиту,
про внесення змін до п.3.4.3, п.3.1.9
кредитного договору стосовно порядку
сплати відсотків за користування
кредитом, зокрема, про перенесення
строку сплати нарахованих, але
несплачених відсотків та стосовно
списання банком з рахунків
позичальника заборгованості за
кредитним договором та штрафних
санкцій).

Суд констатує, що за текстом позовної
заяви, зокрема, в тій її частині, що
містить формулювання позовних вимог,
стверджується про укладання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ХАС-Селфмейдмен і
компанія" (надалі - позивач) оспорюваних
договорів, саме, з Публічним
акціонерним товариством
"Кредитпромбанк", як Іпотекодержателем.
Проте, як слідує з матеріалів справи,
оспорювані іпотечний договір та
договір про внесення змін до цього
іпотечного договору було укладено між
позивачем, як Іпотекодавцем, та, саме,
Відкритим акціонерним товариством
"Кредитпромбанк", як Іпотекодержателем.
Так, 29.10.2008р. між ВАТ "Кредитпромбанк" та
позивачем, який виступив майновим
поручителем позичальника, був
укладений іпотечний договір
№13/21/101/08-КЛТ (надалі - іпотечний
договір). У п.1.1 цього договору вказано,
що даний договір укладений в
забезпечення зобов'язань позичальника
перед Відкритим акціонерним
товариством "Кредитпромбанк" за двома
кредитними договорами, один з яких -
кредитний договір № 41/21/08-КЛТ від
29.10.2008р. Предметом іпотеки за іпотечним
договором виступає наступне нерухоме
майно позивача: комплекс, що
знаходиться за адресою м.Херсон, вул.
Ладичука, буд.№ 150 (сто п'ятдесят) та
складається з складу літ. А загальною
площею 928,2 кв.м. та огорожі № 1-3.

29.10.2008р. за реєстровим № 4818 іпотечний
договір був посвідчений приватним
нотаріусом Херсонського міського
нотаріального округу ОСОБА_3

Згідно з п. 2.1. іпотечного договору цей
договір набуває чинності з моменту
його нотаріального посвідчення та діє
до повного виконання позичальником
(ТОВ "Крес Автогруп") зобов'язань перед
Іпотекодержателем (ВАТ
"Кредитпромбанк", банком) за кредитним
договором. Згідно з п. 4.1. іпотечного
договору за рахунок переданого за цим
договором в іпотеку майна банк має
право задовольнити свої вимоги в
повному обсязі, який визначається на
момент фактичного задоволення разом із
сумою кредиту, процентів, штрафними
санкціями та відшкодуванням збитків,
які виникли у зв'язку з прострочкою
виконання позичальником зобов'язань за
кредитним договором та іншими
витратами банку, обумовленими
виконанням банком умов іпотечного
договору.

Згідно з п. 1.3. іпотечного договору
вказано:

"Істотні умови Кредитного договору №
41/21/08-КЛТ від 29 жовтня 2008р.:

- розмір основного зобов'язання - 21400000
(Двадцять один мільйон чотириста тисяч
гривень). Кредитним договором
встановлюється процедура та умови
надання Іпотекодержателем (банком) у
майбутньому кредитів (траншів)
Боржнику (ТОВ "Крес Автогруп") в
національній валюті або в іноземній
валюті з можливістю часткової
конвертації в іноземну валюту в межах
загальної суми, еквівалентної 21400000
(Двадцять один мільйон чотириста тисяч)
гривень за офіційним курсом
Національного банку України на дату
укладання кожної додаткової угоди до
Кредитного договору, що є його
невід'ємною частиною;

- процентна ставка за користування
кредитними коштами встановлюється
додатковими угодами до Кредитного
договору за кожним траншем. Проценти за
користування кредитними коштами
повинні сплачуватися щомісячно:

- термін повернення кредитних коштів -
до 28 (двадцять восьмого) жовтня 2009 (дві
тисячі дев'ятого) року, включно;

- порядок виконання основного
зобов'язання - зобов'язання
Іпотекодержателя щодо надання
кредитів та зобов'язання Боржника щодо
повернення кредитів, сплати процентів,
а також інші права та зобов'язання
сторін, передбачені кредитним
договором, виникають з моменту
укладення Сторонами додаткових угод
про надання кредитів, які є невід'ємною
частиною кредитного договору, в сумах
зазначених в таких додаткових угодах.
Термін користування кожним окремим
кредитом в межах загальної суми 21400000
(Двадцять один мільйон чотириста тисяч)
гривень, визначається Додатковими
угодами, але не пізніше остаточного
строку повернення кредитних коштів
встановлених пунктом 3.4.5 Кредитного
договору.

- відповідальність за порушення
зобов'язань за Кредитним договором:

- пеня за кожний день прострочки в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період наявності простроченої
заборгованості за кредитом та/або
відсотками;

- у разі порушення умов п.3.4.11
Кредитного договору, починаючи з
місяця, що є другим після закінчення
розрахункового періоду, визначеного
п.3.4.11 Кредитного договору, протягом
якого сталося таке порушення, Банк має
право в односторонньому порядку
збільшити процентну ставку за
користування кредитами на 2 (два) цілих
процентних пункти від простроченої
ставки, встановленої Додатковою
угодою. Збільшена процентна ставка
визначається в Додаткових угодах за
кожним кредитом окремо".

19.03.2010р. ВАТ "Кредитпромбанк" та позивач
уклали Договір № 1 про внесення змін до
договору іпотеки № 13/21/І01/08-КЛТ (надалі -
договір № 1). Цього ж дня, 19.03.2010р., за
реєстровим № 719 договір № 1 був
посвідчений приватним нотаріусом
Херсонського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 Згідно з п. 1 договору № 1
ВАТ "Кредитпромбанк" та позивач
домовилися внести зміни до Розділу
"Терміни та визначення" іпотечного
договору, виклавши визначення терміну
"Кредитний договір" у цьому розділі
іпотечного договору у такій редакції:
"Кредитний договір № 41/21/08-КЛТ від 29
жовтня 2008р., укладений між
Іпотекодержателем та Боржником".

Згідно з п. 2 договору № 1 ВАТ
"Кредитпромбанк" та позивач домовилися
внести зміни до п.1.3. іпотечного
договору, виклавши цей пункт
іпотечного договору у наступній
редакції:

"1.3. Істотні умови Кредитного договору:

- Кредитним договором встановлюється
процедура та умови надання
Іпотекодержателем кредитів (траншів)
Боржнику в національній валюті України
або в іноземних валютах з можливістю
часткової конвертації в іноземну
валюту в межах загальної суми,
еквівалентної 24260000 (Двадцять чотири
мільйони двісті шістдесят тисяч)
гривень 00 коп. за офіційним курсом
Національного банку України на дату
укладання кожної додаткової угоди до
цього Договору про надання кредиту, що
є його невід'ємною частиною;

- остаточний строк повернення
кредитних коштів - до 01 (перше) липня 2010
(дві тисячі десятого) року;

- процентна ставка за користування
кредитними коштами встановлюється
додатковими угодами до Кредитного
договору за кожним траншем;

- відповідальність за порушення
зобов'язань за Кредитним договором -
пеня за кожний день прострочки в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, яка діяла
в період наявності простроченої
заборгованості за кредитом та/або
відсотками".

Згідно з п. 3 договору № 1 визначено, що
всі інші умови іпотечного договору
залишаються незмінними. Згідно з п. 4
договору № 1 цей договір набуває
чинності з моменту його нотаріального
посвідчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені ч. 1-3,
ч.5 та ч. 6 ст. 203 цього ж Кодексу.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 207 Господарського
кодексу України господарське
зобов'язання, що не відповідає вимогам
закону, може бути на вимогу однієї із
сторін визнано судом недійсним.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися серед іншого заставою,
а також іншими видами забезпечення, які
встановлені договором або законом.
Іпотека, згідно з ст. 575 Цивільного
кодексу України, є одним із видів
застави. Спеціальним законодавчим
актом відносно іпотеки є Закон України
"Про іпотеку". Відповідно до ст. 18 Закону
України "Про іпотеку" визначено істотні
умови договору іпотеки, якими є
зокрема, зміст та розмір основного
зобов'язання, строк і порядок його
виконання та/або посилання на правочин,
в якому встановлено основне
зобов'язання. У разі відсутності в
іпотечному договорі вказаних
відомостей він може бути визнаний
недійсним на підставі рішення суду.

У п. 2.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів недійсними)"
від 29.05.2013р. №11, із змінами та
доповненнями, вказано: "Правовідносини,
пов'язані з визнанням правочинів
(господарських договорів) недійсними
регулюються, зокрема, Цивільним,
Господарським та Земельним кодексами
України та іншими актами
законодавства. Правочин може бути
визнаний недійсним з підстав,
передбачених законом. Загальні
підстави і наслідки недійсності
правочинів (господарських договорів)
встановлені ст.ст.215, 216 Цивільного
кодексу України, ст.ст.207,208
Господарського кодексу України.
Правила встановлені цими нормами,
повинні застосовуватися
господарськими судами в усіх випадках,
коли правочин вчинений з порушенням
загальних вимог ч. 1-3, ч.5 ст. 203
Цивільного кодексу України і не
підпадає під дію інших норм, які
встановлюють підстави та наслідки
недійсності правочинів. Отже,
вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких право чинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків".

На підставі встановлених судом
фактичних обставин та з урахуванням
приписів наведених правових норм, суд
дійшов висновку про те, що оспорювані
іпотечний договір та договір № 1 за
своїм змістом відповідають вимогам
ст.18 Закону України "Про іпотеку", в
частині, визначення параметрів
основного зобов'язання (за кредитним
договором - примітка суду), визначення
змісту та розміру, строку і порядку
виконання цього зобов'язання, а також, в
частині, наявності посилання на
правочин, у якому встановлено основне
зобов'язання. Безпосередньо, за текстом
оспорюваного іпотечного договору та за
текстом оспорюваного договору № 1
наведено основні, передбачені ст.18
Закону України "Про іпотеку", параметри
основного зобов'язання (кредитного
договору). Зокрема, такий параметр
кредитного договору, як "процентна
ставка за користування кредитом"
вказаний у оспорюваних іпотечному
договорі та договорі № 1, у такий саме
спосіб, в якій цей самий параметр
кредитного договору, визначено за
основним текстом кредитного договору,
у його п.2.3 та п.2.6, а саме: встановлення
процентних ставок за користування
кредитом здійснюється, безпосередньо,
додатковими угодами до кредитного
договору.

Доказів звернення до суду зацікавлених
осіб, у даному випадку, позивача у даній
справі (майнового поручителя) або ж 3-ї
особи (позичальника), з позовом про
визнання недійсним кредитного
договору, у зв'язку, саме, з
встановленням цим договором порядку
визначення процентної ставки за
користування кредитними коштами
шляхом укладання додаткових угод до
кредитного договору, позивачем не
надано.

Суд також враховує, що за ч. 2 ст. 180
Господарського кодексу України
істотною умовою господарського
договору є умови, визнані такими за
законом чи необхідні для договорів
даного виду, а також, умови, щодо яких на
вимогу однієї із сторін договору
повинна бути досягнута згода. За ч. 3 ст.
180 Господарського кодексу України при
укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору. Як слідує з матеріалів
справи, оспорювані іпотечний договір
та договір № 1 було укладено при
відсутності у позивача, на момент
укладання цих договорів, будь-яких
заперечень та зауважень щодо змісту
цих договорів (їхніх умов).

Таким чином, на момент укладення
оспорюваних позивачем договорів були
відсутні передбачені ч. 1 ст. 215
Цивільного кодексу України підстави, з
яких зазначені договори могли б бути
визнані недійсними.

Додатково суд зазначає про наступне.
Відповідно до ст. 24 ГПК України
господарський суд за наявністю
достатніх підстав має право до
прийняття рішення залучити за
клопотанням сторони або за своєю
ініціативою до участі у справі іншого
відповідача. Також, встановивши до
прийняття рішення, що позов подано не
до тієї особи, яка повинна відповідати
за позовом, господарський суд може за
згодою позивача, не припиняючи
провадження у справі, допустити заміну
первісного відповідача належним
відповідачем. У п. 1.3 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", із змінами та
доповненнями, вказано, що
господарський суд має право до
прийняття рішення залучити до участі у
справі іншого відповідача, якщо у
спірних відносинах він виступає або
може виступати як зобов'язана сторона.
Заміна первісного відповідача
належним відповідачем допускається
лише за згодою позивача, яка має бути
викладена в його письмовій заяві чи
зафіксована у протоколі судового
засідання.

Станом на теперішній час право вимоги
до позивача стосовно виконання
позивачем його зобов'язань, як
іпотекодавця, за оспорюваними
договорами належить ПАТ "Дельта Банк",
оскільки передано останньому
Публічним акціонерним товариством
"Кредитпромбанк" на підставі
укладеного між ними договору від
27.09.2013р. купівлі-продажу прав вимоги за
кредитними договорами, з договорами
забезпечення (іпотеки, застави) до цих
кредитних договорів (а.с.58-64, 116-120).
Проте, оспорювані позивачем договори
укладалися позивачем, саме, з ВАТ
Кредитпромбанк", теперішньою назвою
якого є Публічне акціонерне товариство
"Кредитпромбанк". За таких обставин, суд
вважає за необхідне залучити Публічне
акціонерне товариство "Кредитпромбанк"
до участі у справі в якості
відповідача-2.

Залучення відповідача-2 до участі у
справі не перешкоджає розгляду справи
по суті у даному засіданні, оскільки
відповідач-2 раніше вже брав участь у
даній справі в якості відповідача,
саме, до нього спрямовані позовні
вимоги, які викладено у позові.
Публічне акціонерне товариство
"Кредитпромбанк" належним чином
повідомлялося судом про місце та час
розгляду справи: ухвали суду по справі
надсилалися ПАТ "Кредитпромбанк" судом
за вказаною у позовній заяві адресою
цього відповідача рекомендованими
листами. Рекомендований лист з ухвалою
суду від 12.12.2013р. про порушення
провадження у даній справі був
отриманий 19.12.2013р. ПАТ "Кредитпромбанк",
що підтверджується поштовим
повідомленням (а.с.41). Інші надіслані
цьому відповідачеві ухвали суду по
даній справі не поверталися до суду без
вручення адресату. Проте, ПАТ
"Кредитпромбанк" не проявило свого
відношення до позовних вимог: всупереч
вимог суду згідно з ухвалами від
12.12.2013р., від 09.01.2014р. та від 30.01.2014р. ПАТ
"Кредитпромбанк" не надало суду відзиву
на позовну заяву.

Листом (а.с.71) ПАТ "Кредитпромбанк"
повідомило суду про те, що не заперечує
проти заміни судом, в порядку ст.25 ГПК
України, при розгляді даної справи
ПАТ"Кредитпромбанк", на його
правонаступника - ПАТ "Дельта Банк".

Стосовно заяви відповідача - ПАТ
"Дельта Банк" про застосування до
позовних вимог наслідків спливу
позовної давності суд зазначає
наступне. Відповідно до ст. 256
Цивільного кодексу України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Згідно з ст. 257 Цивільного
кодексу України встановлено загальну
позовну давність тривалістю у три роки.
Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу
України перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила. У п. 2.2. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013р. №10 "Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів", із змінами та
доповненнями, вказано, що за змістом ч. 1
ст. 261 Цивільного кодексу України
позовна давність застосовується лише
за наявності порушення права особи.
Отже, перш ніж застосувати позовну
давність, господарський суд повинен
з'ясувати та зазначити в судовому
рішенні, чи порушене право або
охоронюваний законом інтерес позивача,
за захистом якого той звернувся до
суду. У випадку коли такі право чи
інтерес не порушені, суд відмовляє у
позові з підстав його
необґрунтованості.

За таких обставин позовні вимоги про
визнання недійсними іпотечного
договору №13/21/1-01/08-КЛТ від 29.10.2008р. та
договору № 1 від 19.03.2010р. про внесення
змін до цього іпотечного договору не
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Клопотання відповідача - ПАТ "Дельта
Банк" про накладення, у разі
задоволення судом позову, арешту, в
порядку ч.5 ст.1057-1 Цивільного кодексу
України на нерухоме майно, яке є
предметом іпотеки за оспорюваними
договорами, не підлягає розгляду у
зв'язку із відмовою у задоволенні
позову.

Керуючись ст.ст. 24, 49, 82-85 ГПК України,
суд, -

в и р і ш и в :

1. Залучити Публічне акціонерне
товариство "Кредитпромбанк"
(місцезнаходження: 01014, м. Київ, бульвар
Дружби народів, 38; ідентифікаційний код
юридичної особи 21666051) до участі у
справі № 923/1726/13 у якості відповідача.

2. Відмовити в задоволенні позову
повністю.

Повне рішення складено 17.04.2014р.

Суддя
К.В. Соловйов