ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" березня 2014 р.Справа № 916/415/14

За позовом: державного навчального
закладу "Одеське вище професійне
училище автомобільного транспорту"

до відповідача: комунального
підприємства "Теплопостачання міста
Одеси"

про стягнення 137 186,77 грн.

Суддя Цісельський О.В.

Представники:

Від позивача: Слепньов В.Я., довіреність
№79 від 18.02.2014р.

Від відповідача: Зубачова Ю.В.,
довіреність №01/11-725 від 18.12.2013р.

Відповідно до ст. 77 ГПК України в
судовому засіданні оголошувалась
перерва з 24.02.2014р. до 15 год. 20 хв. 12.03.2014р.

СУТЬ СПОРУ: Позивач, державний
навчальний заклад "Одеське вище
професійне училище автомобільного
транспорту" звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою про стягнення з
комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси" 137 186,77
грн. безпідставно отриманих грошових
коштів.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 10.02.2014р. позовну заяву
(вх.№386/14) прийнято до розгляду,
порушено провадження у справі,
присвоєно №916/415/14 та справу призначено
до розгляду в судовому засіданні.

Клопотання позивача про залучення
Державної фінансової інспекції в
Одеській області до участі у справі у
якості третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача (2-714/14 від 19.02.2014р.) -
судом не задоволено, з підстав його
необґрунтованості та недоведеності.

Представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримує та просить суд
задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача заявлені
позивачем позовні вимог не визнає та
просить суд відмовити у їх задоволенні
в повному обсязі, з підстав викладених
у відзиві на позов (вх.№4754/14 від
24.02.2014р.).

В процесі розгляду справи учасниками
процесу були надані додаткові докази,
які оглянуті судом та залучені до
матеріалів справи.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому
засіданні матеріали справи, надані
сторонами докази. заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив:

15 листопада 2007р. між комунальним
підприємством "Теплопостачання міста
Одеси" (Теплопостачальна організація)
та державним навчальним закладом
"Одеське вище професійне училище
автомобільного транспорту" (Споживач)
було укладено договір на постачання
теплової енергії №6308, згідно умов п.1.1.
якого, вбачається, що за цим Договором
Теплопостачальна організація бере на
себе зобов'язання постачати Споживачу
теплову енергію, а Споживач
зобов'язується оплачувати фактично
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами фактично
одержану теплову енергію за
встановленими тарифами в терміни,
передбачені цим Договором.

Відповідно до п.2.1 Договору, теплова
енергія постачається Споживачу в
обсягах згідно додатку 1 до цього
Договору на об'єкти ДПТНЗ "Одеське вище
професійне училище автомобільного
транспорту": на корпус 2 по вул.
Мечнікова, 74, згідно витрат теплоносія
G=0,56 т/годину; корпус 1 по вул.
Ленінградській, 8, згідно витрат
теплоносія G=0,17 т/годину; гаражі по вул.
Ленінградській, 8-Б, згідно витрат
теплоносія G=2,25 т/годину.

Із змісту п.п.6.1., 6.2., 6.3., Договору,
вбачається, що розрахунки за теплову
енергію проводяться в грошовій формі
відповідно до встановлених тарифів:
для установ бюджетної сфери - 282,30 грн.
за 1 Гкал. на розрахунковий рахунок
Теплопостачальної організації. При
відсутності приладу обліку (або
виведені його з експлуатації)
кількість спожитої теплової енергії
визначається згідно п.5.6. даного
Договору. Розрахунковим періодом є
календарний місяць.

Пунктами 6.4., 6.5., 6.6., 6.7. Договору
передбачено, що Споживач за три дні до
початку розрахункового періоду
сплачує Теплопостачальній організації
вартість заявленої та зазначеної в
договорі кількості теплової енергії,
передбаченої на розрахунковий період.
Щомісяця Споживач та Теплопостачальна
організація до 15 числа місяця після
розрахункового складають акт звіряння
взаєморозрахунків. Сальдо, що
відображено в акті звіряння
взаєморозрахунків враховуються для
подальшої оплати. У випадку якщо
сальдо, що відображено в акті звіряння
взаєморозрахунків на користь
Теплопостачальної організації,
Споживач зобов'язаний сплатити його не
пізніше 20 числа місяця наступного за
розрахунковим. Відпуск теплової
енергії бюджетним організаціям
здійснюється в межах коштів,
передбачених для оплати за теплову
енергію, згідно із затвердженим
лімітом витрат на поточний рік.
Використання теплової енергії більше
затверджених лімітів можливе лише при
поданні Споживачем письмових гарантій
по оплаті.

Цей Договір набуває чинності з 01.10.2007
року та діє до 31.12.2008р. Договір
вважається пролонгованим на кожний
наступний рік, якщо за місяць до
закінчення строку його дії його
припинення не буде письмово заявлене
однією із сторін (п.п.10.1., 10.4. Договору).

Додатковими угодами від 17.03.2008р., №2 від
28.01.2009р., №3 від 21.04.2009р., №4 від 30.04.2009р.,
№4 від 13.08.2009р., №6 від 12.03.2010р., №7 від
27.04.2010р., №8 від 29.06.2010р., №10 від 03.12.2010р.,
№11 від 20.12.2010р., №12 від 29.12.2010р., №13 від
22.02.2011р., №14 від 23.11.2011р. сторони
погодили внесення змін до договору на
постачання теплової енергії №6308 від
15.11.2007р.

20 березня 2012р. між державним навчальним
закладом "Одеське вище професійне
училище автомобільного транспорту"
(Замовник) та комунальним
підприємством "Теплопостачання міста
Одеси" (Постачальник) було укладено
договір про закупівлю послуги з
теплопостачання №6308/1 згідно умов п.1.1.,
Постачальник зобов'язується у 2012 році
надати Замовникові послуги, зазначені
в Додатку №1 до Договору, а Замовник -
прийняти і оплатити такі послуги.

Відповідно до п.3.1. Договору ціна цього
Договору вартість послуг, наданих
Постачальником становить 993 600,00
гривень (дев'ятсот дев'яносто три
тисячі шістсот гривень 00 коп.), (з ПДВ) з
урахуванням ПДВ - 165 600,00 грн. (сто
шістдесят п'ять тисяч шістсот грн. 00
коп.).

Зі змісту п.4.1. Договору вбачається, що
розрахунки проводяться шляхом оплати
Замовником після пред'явлення
Постачальником рахунку-фактури на
оплату послуг.

Пунктами 5.1., 5.2. Договору визначено, що
строк поставки послуг: січень 2012р. -
грудень 2012р. Місце надання послуг -
корпус 2 по вул. Мечнікова, 74; корпус 3 по
вул. Мечнікова, 74; корпус 1 по вул.
Ленінградська 8, гаражі по вул.
Ленінградська 8 Б.

Цей Договір набирає чинності з моменту
його підписання Сторонами і діє до 31
грудня 2012 року. Згідно п.3 ст.631 ЦКУ
сторони дійшли взаємної згоди, що умови
договору застосовуються до відносин
які виникли між ними, з 01.01.2012р. (п.10.1.
Договору).

Додатковою угодою №1 від 20.03.2012р., №2 від
25.10.2012р. сторони погодили внесення змін
до договору про закупівлю послуги з
теплопостачання №6308/1 від 20.03.2012р.

19 грудня 2012р. між державним навчальним
закладом "Одеське вище професійне
училище автомобільного транспорту"
(Замовник) та комунальним
підприємством "Теплопостачання міста
Одеси" (Теплопостачальна організація)
було укладено договір про послуги на
постачання теплової енергії №6308/2,
згідно умов п.1.1 Теплопостачальна
організація зобов'язується
організація зобов'язується у грудні 2012
року надати послуги, зазначені в
Додатку №1 до договору, а Споживач -
прийняти і оплатити такі послуги.

У відповідності до п.3.1. Договору ціна
цього Договору вартості послуг,
наданих Теплопостачальною
організацією становить 16 000,00 грн.
(шістнадцять тисяч гривень 00 копійок), з
урахуванням ПДВ - 2 666,67 грн. (дві тисячі
шістсот шістдесят шість грн. 67 коп.).

Умовами п.4.1. Договору передбачено, що
розрахунки проводяться шляхом оплати
Споживачем після пред'явлення
Теплопостачальною організацією
рахунка-фактури на оплату послуг.

Згідно п.п.5.1., 5.2. Договору строк
поставки послуг: грудень 2012 року. Місце
надання послуг - корпус 2 по вул.
Мечнікова, 74; корпус 3 по вул. Мечнікова,
74; корпус 1 - по вул. Ленінградська 8;
гаражі по вул. Ленінградська 8Б.

Цей Договір набуває чинності з моменту
його підписання Сторонами і діє до 31
грудня 2012 року. Згідно п.3 ст.631 ЦКУ
сторони дійшли взаємної згоди, що умови
договору застосовуються до відносин
які виникли між ними, з 14.12.2012р. (п.10.1.
Договору).

28 грудня 2012р. між державним навчальним
закладом "Одеське вище професійне
училище автомобільного транспорту"
(Замовник) та комунальним
підприємством "Теплопостачання міста
Одеси" (Теплопостачальна організація)
було укладено договір про послуги на
постачання теплової енергії №6308/3,
згідно умов п.1.1. якого,
Теплопостачальна організація
зобов'язується у грудні 2012 року надати
Споживачу послуги, зазначені в Додатку
№1 до Договору, а Споживач - прийняти і
оплатити такі послуги.

Відповідно до п.3.1. Договору ціна цього
Договору вартості послуг, наданих
Теплопостачальною організацією
становить 99 900,00 грн. (дев'яносто дев'ять
тисяч дев'ятсот гривень 00 копійок), з
урахуванням ПДВ - 16 650,00 (шістнадцять
тисяч шістсот п'ятдесят гривень 00
копійок).

Як вбачається зі змісту п.4.1. Договору
розрахунки проводяться шляхом оплати
Споживачем після пред'євлення
Теплопостачальною організацією
рахунку-фактури на оплату послуг.

Згідно п.п.5.1., 5.2. Договору строк
поставки послуг: грудень 2012 року. Місце
надання послуг - корпус 2 по вул.
Мечнікова, 74; корпус 3 по вул. Мечнікова,
74; корпус 1 - по вул. Ленінградська 8;
гаражі по вул. Ленінградська 8Б.

Цей Договір набуває чинності з моменту
його підписання Сторонами і діє до 31
грудня 2012 року. Згідно п.3 ст.631 ЦКУ
сторони дійшли взаємної згоди, що умови
договору застосовуються до відносин
які виникли між ними, з 26.12.2012р. (п.10.1.
Договору).

На виконання умов вищенаведених
договорів відповідачем надавались
послуги з постачання теплової енергії
позивачу.

Проте, як стверджує позивач, що в період
з 01.05.2011р. по 01.09.2013р. корпус 3 по вул.
Мечнікова, 74; гаражі по вул.
Ленінградська 8Б були відключені від
теплопостачання, тепло не отримувалось
та не сплачувалось.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначає, що зі змісту
витягу з акту ревізії
фінансово-господарської діяльності
державного навчального закладу
"Одеське вище професійне училище
автомобільного транспорту" вбачається,
що проведеним під час ревізії
розрахунком встановлено завищення
обсягу нових втрат в тепломережі
загалом на 142,7 Гкал, унаслідок чого
постачальником зайво пред'явлено до
оплати за період з 01.05.2011р. по
01.11.2013р.рахунки на загальну суму 137 186,77
грн., у т.ч. за листопад - грудень 2011р. на
суму 26 511,59 грн., січень - грудень 2012 року
- 78 727,94 грн., січень - березень 2013 року -31
947,24 грн. ПККВ 070501 КЕКВ1161, які училищем
оплачено в повному обсязі за рахунок
коштів загального та спеціального
фондів кошторису, чим завдано
матеріальної шкоди (збитків) установі
на названу суму.

З підстав встановлення, що за період з
01.05.2011р. по 01.11.2013р. рахунки на загальну
суму 137 186,77 грн., що були виставлені
відповідачем, а позивачем зайво
сплаченими, у зв'язку з чим позивач
звернувся до комунального
підприємства "Теплопостачання міста
Одеси" з листом (№431 від 25.11.2013р.) з
приводу врахування цих зайво сплачених
грошових коштів в рахунок майбутніх
платежів державного навчального
закладу "Одеське вище професійне
училище автомобільного транспорту".

Відповідач, листом (№02/02/06-1388 від
18.12.2013р.) повідомив позивача, що
оскільки при розрахунках між
комунальним підприємством
"Теплопостачання міста Одеси" та
державним навчальним закладом "Одеське
вище професійне училище
автомобільного транспорту" порушень
діючого законодавства відсутні, отже
вимоги позивача щодо врахування
відповідачем в рахунок майбутніх
платежів задоволенню не підлягають.

Зазначене порушення на думку позивача
призвело до матеріальних збитків в
сумі 137 186,77 грн. та стало підставою для
державного навчального закладу
"Одеське вище професійне училище
автомобільного транспорту" звернутись
до господарського суду Одеської
області із даним позовом за захистом
своїх порушених прав та охоронюваних
законом інтересів.

Дослідивши обставини справи, суд
дійшов висновку, що заявлені позовні
вимоги не підлягають задоволенню, з
наступних правових підстав.

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків є договори та інші
правочини. Правочин, різновидом якого є
договори - основний вид правомірних дій
- це волевиявлення осіб, безпосередньо
спрямовані на виникнення, зміну або
припинення цивільних прав і обов'язків.
При цьому, ст.12 ЦК України передбачає,
що особа здійснює свої цивільні права
вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права в разі його
порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема і
відшкодування збитків та інші способи
відшкодування майнової шкоди.

Частини 1, 4 ст. 202 ЦК України визначають,
що правочином є дія особи, спрямована
на набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків. Дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

За приписами ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст.175 Господарського
кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управлена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 901 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.
Положення цієї глави можуть
застосовуватися до всіх договорів
про надання послуг, якщо це не
суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певні дії (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку. При цьому,
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому
числі із договору.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Одностороння відмова
від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається. В свою чергу, порушенням
зобов'язання, відповідно до ст.610
Цивільного кодексу України, є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами. Припинення зобов'язання на
вимогу однієї із сторін в силу положень
ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається
лише у випадках, встановлених
договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач у якості підстави для
стягнення коштів зазначає, що борг
відповідача, виник на підставі
договорів на постачання теплової
енергії №6308 від 15.11.2007р., про закупівлю
послуги з теплопостачання №6308/1 від
20.03.2012р., про послуги на постачання
теплової енергії №6308/2 від 19.12.2012р., про
послуги на постачання теплової енергії
№6308/3 від 28.12.2012р., а з підстав того, що
актом ревізії фінансово-господарської
діяльності позивача державною
фінансовою інспекцією в Одеській
області встановлено, відповідачем було
зайво виставлено державному
навчальному закладу "Одеське вище
професійне училище автомобільного
транспорту" рахунки на загальну суму 131
186,77 грн., у зв'язку з чим позивач має
право вимагати повернення зайво
сплачених сум, як безпідставно
отриманих.

З цього приводу суд вважає за доцільне
зазначити наступне:

Стаття 1212 Цивільного кодексу України
визначає, що особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок
іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події. Положення цієї глави
застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Стаття 1213 Цивільного кодексу України
передбачає, що набувач зобов'язаний
повернути потерпілому безпідставно
набуте майно в натурі. У разі
неможливості повернути в натурі
потерпілому безпідставно набуте майно
відшкодовується його вартість, яка
визначається на момент розгляду судом
справи про повернення майна.

Оскільки між сторонами у справі, були
укладені договори, а кошти які позивач
просить стягнути з відповідача,
отримано останнім, як плату за надані
послуги за договорами, то такі кошти
набуто за наявності правової підстави
(договору), а тому не можуть бути
стягнуті з комунального підприємства
"Теплопостачання міста Одеси"
відповідно до положень ст.1212
Цивільного Кодексу України як
безпідставно набуті.

Аналогічну думку викладено в Постанові
Верховного Суду України від 22.01.2013р. по
справі №5006/18/13/2012.

За приписами ч.ч.1, 2 ст.11128 ГПК України
рішення Верховного Суду України,
прийняте за наслідками розгляду заяви
про перегляд судового рішення з
мотивів неоднакового застосування
судом (судами) касаційної інстанції
одних і тих самих норм матеріального
права у подібних правовідносинах, є
обов'язковим для всіх суб'єктів владних
повноважень, які застосовують у своїй
діяльності нормативно-правовий акт, що
містить зазначену норму права, та для
всіх судів України. Суди зобов'язані
привести свою судову практику у
відповідність із рішеннями Верховного
Суду України. Невиконання судових
рішень Верховного Суду України тягне
за собою відповідальність, установлену
законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
позивачем обрано не вірний спосіб
захисту своїх порушених прав та
охоронюваних законом інтересів, у
зв'язку з чим суд відмовляє позивачу у
задоволенні позову в повному обсязі.

При цьому, суд вважає занеобхідне
зазначити, що в матеріалах справи
наявні проекти "Автоматичного
комерційного обліку теплової енергії,
що своживається", із змісту яких
вбачається, що норми втрат теплоти в
тепломережі позивачем та відповідачем
були погоджені, у зв'язу з чим
посилання позивача на акт Державної
фінансової інспекції в Одеській
області, де зазначено, що відповідачем
було завищено обсягу теплових втрат - є
безпідставним.

Відповідно до вимог ст.ст.32, 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень. Докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
При цьому, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно зі ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
докази у справі в їх сукупності,
законодавство, що регулює спірні
правовідносини, суд відмовляє
державного навчального закладу
"Одеське вище професійне училище
автомобільного транспорту" у
задоволені позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У позові державного навчального
закладу "Одеське вище професійне
училище автомобільного транспорту" -
відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Повний текст рішення складено
07.04.2014р.

Суддя
Цісельський О.В.