ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
УХВАЛА

"04" квітня 2014 р.
Справа № 5008/151/2012

Господарський суд у складі головуючого
судді Ушак І.Г. розглянув у відкритому
судовому засіданні заяву публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
„Закарпатгаз", м. Ужгород (далі - ПАТ
„Закарпатгаз") про визнання таким, що
не підлягає до виконання, наказу
виданого на примусове виконання
рішення господарського суду
Закарпатської області від 08.05.12 у даній
справі за позовом публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія"Нафтогаз України",
м. Київ (далі - НАК „Нафтогаз") до
заявника про стягнення суми 383541 грн., в
т.ч. пені - 308678,37 грн., інфляційних
нарахувань - 15258,03 грн. та 3% річних - 59604,80
грн.,

за участю представників:

заявника-відповідача та боржника у
справі - Пшевлоцький Й.Д., Коцур Т.Б,
представники за довіреністю

позивача - не з"явився

Рішенням господарського суду
Закарпатської області від 08.05.2012 у
даній справі позовні вимоги НАК
„Нафтогаз " задоволено частково та
присуджено до стягнення з ПАТ
„Закарпатгаз" суму 318333,67 грн., яка
включає 243470,84 грн. - пені, 15258,03 грн. -
інфляційних втрат, 59604,80 грн. - 3 %
річних, та у відшкодування судових
витрат - 6366,82 грн. Рішення суду набрало
законної сили, після чого 12.06.2012р.
господарським судом видано наказ на
його примусове виконання.

Щодо зазначеного наказу міським
відділом ДВС Ужгородського
міськрайонного управління юстиції
відкрито виконавче провадження № 34068637;
станом на час розгляду даної справи
наказ не виконаний.

Боржник - ПАТ „Закарпатгаз" - звернувся
до суду із заявою про визнання наказу
від 12.06.12 у даній справі таким, що не
підлягає виконанню, посилаючись на
укладення сторонами після винесення
рішення суду у справі додаткової
угоди до договору купівлі-продажу
природного газу від 15.11.10 № 14/1178/10,
умовами якої змінено строки
остаточного розрахунку за договором, з
виконання якого виникли спірні
відносини сторін у даній справі та на
якому ґрунтувався позов.

У ході судового розгляду представники
боржника наполягають на задоволенні
заяви про визнання наказу на примусове
виконання рішення суду таким, що не
підлягає виконанню в порядку ст. 117
Господарського процесуального кодексу
України, вважаючи, що не відбулося
прострочення основного зобов'язання,
яким мотивовано рішення суду у справі
про стягнення з боржника на користь
позивача нарахованих сум пені,
інфляційних втрат та 3 % річних.

Стягувач у справі - НАК „Нафтогаз" -
участі уповноважених представників у
розгляді даної справи не забезпечив.
Листом від 4.03.14 за підписом заступника
голови правління НАК „Нафтогаз"
Тріколіча В., що надійшов на адресу суду
11.03.14, стягувач повідомив, що не
заперечує проти визнання наказу у
даній справі про стягнення
присудженої суми 318333,67 грн. таким, що не
підлягає виконанню.

Розгляд справи відкладався судом через
відсутність пояснень стягувача у
справі з приводу заяви боржника (ухвали
суду від 19.02.14, 5.03.14) та через хворобу
судді (ухвала суду від 24.03.14).

Суд, розглянувши заяву, заслухавши
пояснення представників боржника у
ході судового розгляду, дослідивши
матеріали справи та оцінивши
представлені в обґрунтування заяви
докази, керуючись законом, дійшов
висновку про відмову у задоволенні
заяви з наступних підстав.

Питання визнання за заявами стягувачів
або боржників наказу господарського
суду таким, що не підлягає виконанню
повністю або частково, врегульовано
приписами ч. 4 ст. 117 ГПК України. Так,
зазначеною нормою встановлено, що
наказ може бути визнаний таким, що не
підлягає виконанню, у разі, якщо його
видано помилково або якщо обов'язок
боржника відсутній повністю чи
частково у зв'язку з його припиненням
добровільним виконанням боржником чи
іншою особою або з інших причин.

Постановою Пленуму Вищого
господарського суду України від 17.10.12 №
9 «Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» (далі - Постанова
Пленуму ВГСУ № 9) наведено приклади
інших причин визнання наказу таким, що
не підлягає виконанню: у разі
скасування чи зміни в апеляційному або
в касаційному порядку чи за
результатами перегляду за
нововиявленими обставинами рішення, на
підставі якого наказ було видано, якщо
на момент таких скасування чи зміни
наказ ще не було виконано повністю або
частково (п. 3.3).

Боржник, звертаючись до суду із заявою
про визнання наказу таким, що не
підлягає виконанню, не навів підстав
передбачених ст. 117 ГПКУ для
задоволення такої заяви судом, а саме:
помилковості видачі наказу на
примусове виконання рішення суду у
даній справі або ж відсутності
обов'язку боржника щодо сплати
присуджених сум у зв'язку з
добровільним виконанням цього
обов'язку боржником або іншою особою.
Не посилається боржник також на інші
причини, які за змістом вищенаведеного
п. 3.3 Постанови Пленуму ВГСУ № 9 можуть
слугувати підставою визнання наказу
таки, що не підлягає виконанню,
оскільки рішення суду у даній справі,
на підставі якого видано наказ, набрало
законної сили, не було скасовано чи
змінено в апеляційному чи касаційному
порядку та не переглядалося за
нововиявленими обставинами.

Натомість, боржник посилається на
укладену сторонами після винесення
рішення суду у справі додаткову угоду
до договору купівлі-продажу природного
газу від 15.11.10 № 14/1178/10, за текстом якої
п. 6.1 ст. 6 договору виклали в наступній
редакції: "Оплата за газ здійснюється
покупцем виключно грошовими коштами
шляхом 100% поточної оплати протягом
місяця поставки газу. Остаточний
розрахунок за фактично переданий газ
за договором здійснюється до 31.01.2014р".
Вважає, що з укладенням додаткової
угоди відбулася новація зобов'язання
за договором купівлі-продажу
природного газу від 15.11.10 № 14/1178/10 по
сплаті основного боргу, несвоєчасним
виконанням якого мотивовано рішення
суду у цій справі про стягнення сум
пені, інфляційних нарахувань та 3 %
річних, тому вважає відсутніми
підстави для зазначених нарахувань.

За приписами ст. 604 Цивільного
кодексу України передбачено
припинення зобов'язань за домовленістю
сторін про заміну первісного
зобов'язання новим зобов'язанням між
тими ж сторонами (новація), новація
припиняє додаткові зобов'язання,
пов'язані з первісним зобов'язанням,
якщо інше не встановлено договором.

З огляду на наведені приписи
цивільного законодавства, укладена
сторонами додаткова угода до основного
договору, якою сторони змінюють строк
виконання зобов'язань за цим договором
не є новацією, оскільки не відбулося
заміни первісного зобов'язання новим,
натомість є лише зміна строку
виконання зобов'язання, у зв'язку з
простроченням якого вже прийнято
рішення суду та стягнуто суми пені,
інфляційних нарахувань та 3 % річних.
Тобто, боржник звернувшись до суду з
заявою про визнання наказу про
примусове виконання зазначеного
рішення суду таким, що не підлягає
виконанню, фактично наполягає на
перегляді рішення суду, у зв'язку з
укладенням сторонами після винесення
рішення суду додаткової угоди щодо
строку виконання договірних
зобов'язань, що не передбачено законом.

Відповідно до ст.ст. 115, 116 ГПК України
рішення, ухвали, постанови
господарського суду, що набрали
законної сили, є обов'язковими на всій
території України і виконуються на
підставі виданого судом наказу у
порядку, встановленому Законом
України "Про виконавче провадження".

Стадія виконання судового рішення є
завершальною стадією судового процесу
відповідно до ст.1 Закону України "Про
виконавче провадження", а тому після
винесення судом рішення сторони у
справі продовжують бути учасниками
судового процесу, їх правовідносини
щодо виконання рішення суду
регулюються приписами зазначеного
Закону.

Так, зокрема, за змістом ст. 49 Закону
виконавче провадження може бути
закінчено за узгодженою позицією
сторін, на чому наполягають учасники
процесу у даній справі, у разі відмови
стягувача від примусового виконання
рішення суду або у разі укладення
мирової угоди між стягувачем і
боржником у процесі виконання.

Аналогічні приписи містить ст. 121 ГПКУ,
яка регулює питання відстрочки або
розстрочки виконання рішення, зміна
способу та порядку виконання рішення,
ухвали, постанови. Так, дана норма
передбачає право, зокрема, сторін
звернутися до суду із заявою про
відстрочку або розстрочку виконання
рішення суду або укласти мирову угоду у
процесі виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов
висновку про відсутність правових
підстав для задоволення заяви ПАТ
"Закарпатгаз" про визнання таким, що не
підлягає виконанню наказу суду на
примусове виконання рішення
господарського суду Закарпатської
області у даній справі від 08.05.2012 про
стягнення на користь НАК „Нафтогаз"
присудженої суми 318333,67 грн., яка
включає 243470,84 грн. - пені, 15258,03 грн. -
інфляційних втрат, 59604,80 грн. - 3 %
річних, та суми судових витрат - 6366,82
грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 43, 86, 117 ГПК України, Законом України
„Про виконавче провадження",

СУД УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного
акціонерного товариства „Закарпатгаз"
про визнання таким, що не підлягає
виконанню наказу від 12.06.12 на примусове
виконання рішення господарського суду
Закарпатської області 08.05.12 у справі
№ 5008/151/2012, відмовити.

9.04.2012

Суддя
Ушак І.Г.