м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Суб'єкта підприємницької діяльності -
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1
до Державного підприємства
"Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства Оборони України "Армія
України", Міністерства Оборони України
про стягнення 154 030,28 грн.
Суддя А.В. Митрохіна
Позивач не з'явились
Від відповідача 1- не з'явились
Від відповідача 2- не з'явились
Обставини справи:
Позивач - Суб'єкт підприємницької
діяльності - фізична особа -
підприємець ОСОБА_1 звернувся до
Господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Державного
підприємства "Видавничо-поліграфічне
підприємство Міністерства Оборони
України "Армія України", Міністерства
Оборони України про стягнення
солідарно з відповідачів пені за
договорами №ТРН-38 від 24.12.2012 у розмірі
118 525,28 грн., №ДБ від 03.01.2013 у розмірі 35
505,00 грн., що в сукупності становить
загальну суму пені - 154 030,28 грн., крім
того просив судові витрати у розмірі
3080,60 грн. також покласти на
Позовні вимоги мотивовані тим, що
відповідач порушив взяті на себе
зобов'язання щодо повноти та
своєчасності внесення плати згідно
умов Договорів №ТРН-38 від 24.12.2012 та №ДБ
від 03.01.2013. Позивач також просить
покласти на відповідачів судові
витрати, пов'язані з розглядом даної
справи.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 02.12.2013 порушено провадження у
справи на 23.12.2013.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 розгляд справи
відкладався на 22.01.2014, відповідно до
вимог ст. 77 Господарського
процесуального Кодексу України.
У зв'язку з перебуванням судді
Митрохіної А.В. на лікарняному,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
провадження судді Пукшин Л.Г.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 суддя Пукшин Л.Г.
провадження та призначила судове
засідання на 12.02.2014.
У зв'язку з виходом судді Митрохіної
А.В. з лікарняного, розпорядженням
Голови Господарського суду міста Києва
для розгляду судді Митрохіній А.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.02.2014 суддя Митрохіна А.В.
прийняла справу до свого провадження.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.02.2014 розгляд справи
відкладався на 26.02.2014, відповідно до
вимог ст. 77 Господарського
процесуального Кодексу України.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.02.2014 розгляд справи
відкладався на 12.03.2014, відповідно до
вимог ст. 77 Господарського
процесуального Кодексу України.
У зв'язку з перебуванням судді
Митрохіної А.В. у відпустці,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
12.03.2014 справу було передано в
провадження судді Пукшин Л.Г.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.03.2014 суддя Пукшин Л.Г.
провадження та призначила судове
засідання на 02.04.2014.
У зв'язку з поверненням судді
Митрохіної А.В. з відпустки,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
розгляду судді Митрохіній А.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 суддя Митрохіна А.В.
Позивач у судове засідання 02.04.2014 не
з'явився, через загальний відділ
діловодства та документообігу
Господарського суду міста Києва
надійшла заява, відповідно до якої
просив суд розглядати справу без його
Представники відповідача 1 у судове
засідання 02.04.2014 не з'явилися, вимоги
ухвали суду про порушення провадження
02.04.2014 через загальний відділ
діловодства та документообігу
Господарського суду міста Києва
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи.
Обґрунтовуючи своє клопотання
представник відповідача посилався на
те, що йому потрібно ознайомитися з
матеріалами справи у зв'язку з
призначенням його уповноваженим
представником Державного підприємства
"Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства Оборони України "Армія
України". Уважно дослідивши подане
клопотання суд вважає його не
обґрунтованим та таким що задоволенню
Представники відповідача 2 у судове
засідання 02.04.2014 не з'явилися, вимоги
ухвали суду у справі не виконали, про
причини неявки суд не повідомили, заяв
та клопотань не подавали.
Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглядається за наявними в ній
У відповідності з положеннями п. 3.6
Роз'яснення Вищого арбітражного суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.97р. №02-5/289 особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 02.04.2014 року
оголошено вступну та резолютивну
Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
24 грудня 2012 року між Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 (далі - Виконавець) та
Державним підприємством
«Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства Оборони України «Армія
України» (далі - Замовник) було укладено
договір про надання охоронних послуг
№ТРН-38 (далі - Договір-1).
На виконання умов Договору-1 Виконавець
надавав Замовнику послуги протягом
шести місяців 2013 року, а саме, зі слів
Позивача у період з 03.01.2013р. по 01.07.2013р.
на загальну суму на суму 61 404,00 грн.
Факт надання послуг підтверджується
підписаними повноважними
представниками сторін Актами
приймання-передачі робіт: №ОУ-000087 від
31.01.2013р. на суму 9744,00 грн.; №ОУ-000089 від
28.02.2013р. на суму 10 668,00 грн.; №ОУ-000100 від
30.04.2013р. на суму 10 080,00 грн.; №ОУ-000130 від
30.05.2013р. на суму 10 416,00 грн.; №ОУ-000140 від
30.06.2013р. на суму 10 080,00 грн. (копії
містяться в матеріалах справи).
Згодом, за спільною згодою між
Виконавцем, Замовником та
контрагентами, що мали дебіторську
заборгованість перед останнім, були
укладені трьохсторонні договори в
порядку ст.ст. 520-528 ЦК України, і в
рахунок погашення заборгованостей
перед ДП ВПП МОУ «Армія України» -
Позивач отримав кошти від боржників
27.02.2013р. - «Спектраль ЛТД» - 5 000,00 грн.
29.03.2013р. - «Спектраль ЛТД» - 4 744,00 грн.
03.04.2013р. - РРГ «Голос народу» - 1 711,83 грн.
23.04.2013р. - «Золота середина» - 2 000,00 грн.
30.04.2013р. - «АС-Реклама» - 1 000,00 грн.
14.05.2013р. - ФОП Кориткіна- 1 362,00 грн.
14.05.2013р. - «Золота середина» - 2 000,00 грн.
10.06.2013р. - «Золота середина» - 2 733,62 грн.
А відтак, сума основного боргу за
Договором-1, згідно тверджень Позивача,
склала 40 792,55 грн.
03 січня 2013 року між Суб'єктом
підприємницької діяльності - фізичною
особою ОСОБА_1 (далі - Виконавець) та
Державним підприємством
«Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства Оборони України «Армія
України» (далі - Замовник) було укладено
договір про надання послуг з питань
безпеки підприємства №ДБ-13 (далі -
На виконання умов Договору-2 Виконавець
надавав Замовнику послуги протягом
чотирьох місяців 2013 року, а саме, зі
слів Позивача у період з 03.01.2013р. по
30.04.2013р. на загальну суму на суму 12 000,00
Факт надання послуг підтверджується
підписаними повноважними
представниками сторін Актами
приймання-передачі робіт: №ОУ-0000Шт від
31.01.2013р. на суму 3 000,00 грн.; №ОУ-0000112 від
31.03.2013р. на суму 6 000,00 грн.; № ОУ-0000120 від
30.04.2013р. на суму 3 000,00 грн. (копії
містяться в матеріалах справи).
Зі слів Позивача Відповідач жодного
разу не здійснив оплату наданих ним
послуг, а відтак, станом на дату
винесення рішення має заборгованість
за Договором -2 на загальну суму 12 000,00
З матеріалами справи вбачається, що
існування між сторонами
заборгованості підтверджується
рішенням Господарського суду міста
Києва від 15.01.2014р. по справі №914/4096/13.

А відтак, факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони (ч. 1 ст. 35 ГПК
України).

В обґрунтування своїх позовних вимог
представник Позивача посилався на те,
що враховуючи існуючу заборгованість
між сторонами останній просив стягнути
нараховані ним штрафні санкції - пеню у
розмірі 3 292,77 грн. грн. та за Договором-2
у розмірі 61 786,00 грн. солідарно з
Державного підприємства
"Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства Оборони України "Армія
України" та Міністерства Оборони
України, так як останнє є органом
управління Відповідача-1 та враховуючи
норми чинного законодавства
відповідає за порушення умов договорів
підприємствами що йому
підпорядковуються.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір
є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.
526 Цивільного кодексу України, де
встановлено, що зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Представник Відповідача-1 жодних
заперечень та доказів на підтвердження
своєї позиції не надав.

Представник Відповідача-2 проти позову
повністю заперечував, про що зазначив у
відзиві на позовну заяву обґрунтовуючи
це тим, що Відповідач діє як державне
унітарне комерційне підприємство та
належить до сфери управління
Міністерства оборони України.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського
кодексу України державне комерційне
підприємство є суб'єктом
підприємницької діяльності, діє на
основі статуту і несе відповідальність
за наслідки своєї діяльності усім
належним йому на праві господарського
відання майном згідно з Кодексом та
іншими законами. Майно якого
закріплюється за ним на праві
господарського відання (ч. 2 ст. 74 ГК
України).

Крім того, ч.5 ст. 74 Господарського
Кодексу України передбачено, що
держава та орган, до сфери управління
якого входить державне комерційне
підприємство, не несуть
відповідальності за його
зобов'язаннями.

Так, згідно з Статутом Відповідача, що
був затверджений наказом Міністра
оборони України від 13.07.2000 №215
підприємство несе відповідальність за
своїми зобов'язаннями в межах
належного йому майна згідно з чинним
законодавством України.

А відтак, підстави для стягнення з
Міністерства оборони України
заборгованості Відповідача відсутні.

Проте, Позивач у своїх поясненнях
зазначив, що згідно Статуту
Відповідача зареєстрованого 14.09.2000
року за №15846 та затвердженого наказом
МО України №215 від 13.07.2000р. вказане
Підприємство засноване на державній
власності й підпорядковане
Міністерству оборони України - Органу
управління майном.

Відповідно до ст. 543 Цивільного Кодексу
України передбачений солідарний
обов'язок боржників, а саме: у разі
солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо.

А тому, враховуючи, що Відповідач
перебуває в структурі та
підпорядкуванні Міністерства оборони
України, звідси п.1 ст. 33 Цивільного
кодексу України його було залучено в
якості співвідповідача, та покладено
виконання зобов'язань за Договорами
Відповідача перед Позивачем.

Згідно з Положенням про Міністерство
оборони України, яке затверджено
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.08.2006р. №1080, Міністерство оборони
України є центральним органом
виконавчої влади і відповідно до
покладених на нього повноважень
утворює, реорганізує та ліквідує в
установленому порядку призначені для
забезпечення окремих видів діяльності
Збройних Сил підприємства, установи та
організації, контролює їх діяльність.
Утворені Міністерством оборони
України підприємства, установи та
організації входять до сфери його
управління ї є йому підзвітні.

Державне комерційне підприємство є
суб'єктом підприємницької діяльності,
діє на основі статуту і несе
відповідальність за наслідки своєї
діяльності усім належним йому на праві
господарського відання майном згідно з
цим Кодексом та іншими законами,
прийнятими відповідно до цього
Кодексу. Держава та орган, до сфери
управління якого входить державне
комерційне підприємство, не несуть
відповідальності за його
зобов'язаннями, крім випадків,
передбачених цим Кодексом та іншими
законами (ст. 74 ГК України).

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про
господарську діяльність у Збройних
силах України» кошти, одержані від
здійснення військовими частинами
господарської діяльності,
зараховуються до Державного бюджету
України та використовуються виключно
на національну оборону відповідно до
кошторису Міністерства оборони
України.

Юридичною особою є організація,
створена і зареєстрована у
встановленому законом порядку.
Юридична особа відповідає за своїми
зобов'язаннями усім належним їй майном.
Учасник (засновник) юридичної особи не
відповідає за зобов'язаннями юридичної
особи, а юридична особа не відповідає
за зобов'язаннями її учасника
(засновника), крім випадків,
встановлених установчими документами
та законом (ст. ст. 80, 96 ЦК України).

Таким чином, Міністерство оборони
України, утворюючи Державне
підприємство "Видавничо-поліграфічне
підприємство Міністерства Оборони
України "Армія України", чітко
визначило правову його природу і
наділило його певним майном, що є
державною власністю і належить йому на
праві господарського відання, а також
передбачило право управління повно і
самостійно розпоряджатись своїми
коштами.

Статутом Відповідача-1 передбачено, що
Державне підприємство
"Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства Оборони України "Армія
України" не несе відповідальність за
зобов'язання перед засновником
(Міністерства оборони України), а
засновник не несе відповідальність за
зобов'язаннями управління.

Суд погоджується з твердженням
Відповідача-2, що Державне підприємство
"Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства Оборони України "Армія
України" є самостійною юридичною
особою, а тому відсутні підстави щодо
стягнення заборгованості Відповідача

Крім того, позовні вимоги пред'явлено
щодо виконання Міністерством оборони
України умов договору про надання
охоронних послуг №ТРН-38 від 24.12.2012р. та
договору про надання послуг з питань
безпеки підприємства №ДБ-13 від 03.01.2013р.,
в якому Міністерство оборони України
не є стороною.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 619 ЦК України
договором або законом може бути
передбачена поряд із відповідальністю
боржника додаткова (субсидіарна)
відповідальність іншої особи. До
пред'явлення вимоги особі, яка несе
субсидіарну відповідальність,
кредитор повинен пред'явити вимогу до
основного боржника.

Якщо основний боржник відмовився
задовольнити вимогу кредитора або
кредитор не одержав від нього в
розумний строк відповіді на
пред'явлену вимогу, кредитор може
пред'явити вимогу в повному обсязі до
особи, яка несе субсидіарну
відповідальність.

Отже, субсидіарна відповідальність має
місце тоді, коли поряд з основним
боржником до відповідальності
притягується й інша особа, крім того,
субсидіарна відповідальність повинна
бути передбачена або договором або
законом.

Спірними Договорами не передбачена
субсидіарна відповідальність
Міністерства оборони України за
зобов'язаннями Державного
підприємства "Видавничо-поліграфічне
підприємство Міністерства Оборони
України "Армія України", і міністерство
не є стороною за цим договором.
Зазначеної позиції дотримується
Господарський суд м. Києва у своєму
рішенні від 31.07.2009р. по справі 14/212 та
Господарський суд міста Києва у
рішенні від 15.01.2013р. по справі №914/4096/13).

Щодо стягнення штрафних санкцій, судом
встановлено наступне.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
встановлює, що у разі порушення
зобов'язання, настають наслідки,
передбачені договором або законом.

Дії відповідача є порушенням грошових
зобов'язань, тому є підстави для
застосування встановленої договором
відповідальності.

Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань, між іншим, регулюється
Законом України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
передбачає, що розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Таким чином зазначеним законом
встановлений граничний розмір саме
договірної неустойки, який не може бути
збільшений сторонами, а не загальний
(фіксований) розмір неустойки, що
встановлена законом.

Відповідно до п.4.5. Договору-1 за
несвоєчасну оплату послуг, наданих
Виконавцем, Замовник оплачує пеню у
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від вартості наданих послуг за кожен
день заборгованості (включаючи день
оплати).

Пунктом 8.4 Договору-2 у випадку
прострочки оплати понад 10 робочих днів,
на вимогу Виконавця, Замовник повинен
сплатити на його користь пеню у розмірі
1,5 % від суми заборгованості за кожен
день прострочки.

В силу приписів п. 18 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2004 році»
№01-8/344 від 11.04.2005р. з огляду на вимоги
частини 1 статті 47 ГПК України щодо
прийняття судового рішення за
результатами обговорення усіх
обставин справи та частини 1 статті 43
ГПК України стосовно всебічного,
повного і об'єктивного розгляду в
судовому процесі всіх обставин справи
в їх сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійсненого нарахування сум штрафних
санкцій, річних, збитків від інфляції, і
в разі, якщо їх обчислення помилкове -
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.

Судом здійснено перерахунок
заявленого позивачем розміру пені, яка
підлягає стягненню з відповідача, за
Договором-1 та встановлено, що
зазначена сума є обґрунтованою та
підлягає задоволенню повністю, а саме у
розмірі 3 292,77 грн.

Судом здійснено перерахунок
заявленого позивачем розміру пені, яка
підлягає стягненню з відповідача, за
Договором-2 та встановлено, що
зазначена сума є обґрунтованою та
підлягає задоволенню частково, а саме у
розмірі 864,00 грн., за уточненим
розрахунком суду за вказаний позивачем
період.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи
подані сторонами докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що підстави для
стягнення заборгованості з
Міністерства Оборони України відсутні,
а позовні вимоги Суб'єкта
підприємницької діяльності фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 підлягають
задоволенню частково, а саме у розмірі 3
292,77 грн. за Договором -1 та у розмірі 864,00
грн. - за Договором -2.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідачем-1 не були надані суду
належні та допустимі докази на
спростування викладеного в позові.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №6
від 23.03.2012р. «Про судове рішення»
господарського суду має ґрунтуватись
на повному з'ясуванні такого: чи мали
місце обставини, на які посилаються
особи, що беруть участь у процесі, та
якими доказами вони підтверджуються;
чи не виявлено у процесі розгляду
справи інших фактичних обставин, що
мають суттєве значення для правильного
вирішення спору, і доказів на
підтвердження цих обставин; яка
правова кваліфікація відносин сторін,
виходячи з фактів, установлених у
процесі розгляду справи, та яка правова
норма підлягає застосуванню для
вирішення спору.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

За таких обставин, на підставі
викладеного, керуючись ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд м. Києва, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства
"Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства Оборони України "Армія
України" (79034, м. Львів, вул.
Тернопільська,38; ) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН
НОМЕР_1) пеню у розмірі 3 292,77 грн. за
Договором про надання охоронних послуг
№ТРН-38 від 24.12.2012р.

3. Стягнути з Державного підприємства
"Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства Оборони України "Армія
України" (79034, м. Львів, вул.
Тернопільська,38; ) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН
НОМЕР_1) пеню у розмірі 864,00 грн. за
Договором про надання послуг з питань
безпеки підприємства №ДБ-13від 03.01.2013р.

4. Стягнути з Державного підприємства
"Видавничо-поліграфічне підприємство
Міністерства Оборони України "Армія
України" (79034, м. Львів, вул.
Тернопільська,38; ) з
будь-якого рахунку виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду на користь Суб'єкта
підприємницької діяльності - фізичної
особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІПН
НОМЕР_1) 92,42 грн. судового збору.

5. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

6. В позові до Міністерства оборони
України відмовити.

7. Після набрання рішенням законної
сили видати накази.

8. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

9. Дата складання повного рішення 07.04.2014.

Суддя
А.В. Митрохіна