РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

"07" квітня 2014 р.
Справа № 5019/2558/11

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючий суддя
Петухов М.Г.

суддя
Гулова А.Г. ,

суддя
Маціщук А.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Рівненського
апеляційного господарського суду
матеріали апеляційної скарги позивача
- фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

на ухвалу господарського суду
Рівненської області від "20" лютого 2014 р.

у справі № 5019/2558/11 (суддя Гудзенко Я.О.)

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро" про
відстрочку виконання рішення у справі

за позовом Фізичної особи-підприємеця
ОСОБА_1

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро"

про стягнення в сумі 1 120 900 грн. 00 коп.

за участю представників сторін:

позивача: не з'явився;

відповідача:Діонісьєв І.М.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 20.02.2014 р. у
справі №5019/2558/11 заяву Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Полісся-Агро" про відстрочку виконання
рішення господарського суду
Рівненської області від 22.11.2011 року у
справі № 5019/2558/11 задоволено частково.
Відстрочено Товариству з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро"
виконання рішення господарського суду
Рівненської області від 22.11.2011 року у
справі №5019/2558/11 на строк до 20.02.2015 року.

При винесенні вищевказаної ухвали,
судом першої інстанції було
встановлено, що рішенням
господарського суду Рівненської
області від 22.11.2011 року у справі №
5019/2558/11 стягнуто з ТОВ "Полісся-Агро" на
користь ФОП ОСОБА_1 основний борг у сумі
1 000 000 грн. 06 коп., інфляційні втрати в
сумі 120 900 грн. 32 коп., 3 000 грн. витрат на
оплату послуг адвоката, 1 120 грн. 90 коп.
державного мита за подання позовної
заяви та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 236 грн. 15
грудня 2011 року на виконання вказаного
рішення видано наказ.

Вирішуючи питання про те, чи підлягає
заява боржника про відстрочку
виконання рішення суду до 28.02.2015 року,
судом першої інстанції було враховано
приписи ч. 1 ст. 121 ГПК України, окремі
роз'яснення, наведені у п.п. 7.1.1. п. 7.1., п.
7.2. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" від 17.10.2012 року № 9.

В обґрунтування своїх висновків, суд
першої інстанції вказав на те, що
боржник посилається, зокрема, на
скрутне фінансове становище, наявність
арештів на рахунках підприємства,
численність відкритих виконавчих
проваджень по стягненню
заборгованості з ТОВ "Полісся-Агро".

Крім того, місцевим господарським
судом було прийнято до уваги надані
відповідачем в підтвердження своїх
вимог докази, зокрема, довідки №№ 21, 22
та розрахунок середньодобових витрат
на відгодівлю свиней за грудень 2013
року.

З урахуванням наданих доказів та
приймаючи до уваги підстави, з якими
законодавство пов'язує можливість
надання відстрочки виконання судового
рішення, а також фактичні обставини
справи, суд першої інстанції дійшов
висновку про існування обставин
(збитковість підприємства,
кредиторська заборгованість та
реальні витрати боржника, наявна
загроза банкрутства тощо), які
ускладнюють виконання рішення.

З огляду на вказане, суд першої
інстанції дійшов висновку про
наявність правових підстав для
часткового задоволення заяви
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро" про
відстрочку виконання рішення у справі
№ 5019/2558/11.

Не погоджуючись із винесеною ухвалою
суду першої інстанції, позивач -
фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся до Рівненського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
скасувати ухвалу господарського суду
Рівненської області від 20.02.2014 р. у
справі №5019/2558/11 та прийняти нове
рішення.

Скаржник вважає, що ухвала
господарського суду є незаконною та
такою, що винесена з порушенням норм
процесуального права.

На підтвердження своїх доводів,
скаржник (позивач) вказує наступне.

Протягом останніх трьох років ТОВ
"Полісся-Агро" умисно ухиляється від
виконання покладених на нього судовим
наказом зобов'язань та продовжує
здійснювати підприємницьку
діяльність, що свідчить про
стабільність фінансового становища
ТОВ "Полісся-Агро».

Скаржник вказує на те, що наявність 28
відкритих виконавчих проваджень по
стягненню заборгованості з ТОВ
"Полісся-Агро" свідчить про здійсненим
боржником господарської діяльності та
підтверджує ухилення боржника від
виконання покладених на нього судовим
наказом зобов'язань.

Також, позивач зазначає, що аналіз
положень п.п. 7.1.1. п.7.1. Пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012р. "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України" дає
підстави стверджувати, що при наданні
роз'яснень щодо можливості надання
відстрочки виконання рішення
(відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом. Наприклад, відстрочка може
надаватись за рішенням, у якому
господарським судом визначено певний
строк звільнення приміщення,
повернення майна тощо). Стягувач
наголошує на тому, що у постанові
Пленуму Вищого господарського суду
України зазначено, що відстрочка
виконання рішення повинна
застосовуватись лише до дій, вжиття
яких за рішенням обумовлено певним
строком. А у разі якщо предметом спору є
грошові кошти, то в такому випадку
судом може бути надано лише розстрочку,
а не відстрочку виконання рішення.

Крім того, як стверджує скаржник,
вирішуючи питання про застосування
відстрочки виконання рішення суду,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси обох сторін, їх
фінансовий стан тощо (даний висновок
кореспондує висновкам, наведеним у
постанові Пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012р.). Тобто, господарський суд
повинен враховувати можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк, але також
необхідно враховувати такі ж наслідки
і для стягувача при затримці виконання
рішення та не допускати їх настання.

Таким чином, скаржник вважає, що
всупереч вищезазначеному, при винесені
оскаржуваної ухвали господарським
судом Рівненської області від 20.02.2014р. у
справі №5019/2558/11 враховано лише
матеріальні інтереси відповідача у
справі, та не враховано того, що рішення
господарського суду Рівненської
області від 22.11.2011 року у справі
№5019/2558/11 протягом тривалого часу (три
роки) є невиконаним в порушення
матеріальних інтересів ОСОБА_1, що
призводить до негативних наслідків для
останнього.

Враховуючи наведені вище аргументи на
підтвердження своєї правової позиції,
скаржник вважає, що судом першої
інстанції неправомірно, в порушення
норм процесуального права, була
прийнята ухвала про задоволення заяви
товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро" про
відстрочку виконання рішення
господарського суду Рівненської
області від 22.11.2011 року у справі №
5019/2558/11 та якою, відповідно,
відстрочено виконання вказаного
рішення, у зв'язку з чим останню слід
скасувати та прийняти нове рішення.

Від відповідача надійшов відзив на
апеляційну скаргу позивача, відповідно
до якого просить відмовити в
задоволення апеляційної скарги, а
оскаржувану ухвалу суду першої
інстанції залишити без змін.

На спростування доводів, викладених в
апеляційній скарзі, відповідач
(боржник) вказує наступне.

Відповідач наголошує на тому, що у разі
непроведення підприємством відгодівлі
свиней, то по відношенню до
підприємства буде розпочато процедуру
розпорядження майном з можливістю в
подальшому його ліквідації. Крім того,
у підприємства є значна заборгованість
по сплаті до УПФ України у
Рівненському районі та до Державного
та місцевого бюджетів. Всі активи
підприємства перебувають в іпотеці та
заставі в банківських установах.
Відповідач вказує на положення ст. 44
Закону України «Про виконавче
провадження», згідно з якою в першу
чергу погашаються вимоги забезпечені
заставою; в четверту чергу - вимоги щодо
погашення недоїмки до органів
соціального захисту та пенсійного
фонду; в п'яту чергу - вимоги до органів
державної податкової служби, всі інші
вимоги погашаються у шосту чергу. Таким
чином, як зазначає боржник, якщо
платоспроможність підприємства не
буде відновлено, апелянту буде
проблематично отримати будь-які кошти
в рахунок погашення заборгованості
після реалізації заставного майна та
погашення недоїмок до бюджетів
відповідних рівнів.

З приводу посилання скаржника на
тривалий термін виконання судового
рішення органами примусового
виконання судових рішень як на
підставу неможливості проведення
відстрочки виконання судового рішення,
то відповідач вважає такі твердження
безпідставними. При цьому відповідач
зазначає, що даний факт є підставою для
оскарження дій органів ДВС у
встановленому законом порядку у разі
порушення цим органом вимог
законодавства щодо примусового
виконання судових рішень.

Також відповідач зважає на те, що
фінансовий стан останнього є вкрай
тяжким, про що не заперечує і сам
апелянт.

З приводу тверджень апелянта про
умисність ухилення відповідача від
виконання покладених на нього судовим
наказом зобов'язань по його виконанню,
то такі твердження, як стверджує
боржник, не відповідають дійсним
обставинами справи як і з огляду на
вищезазначене, так і у зв'язку із
відсутністю у апелянта процесуального
документу, який би свідчив про
підставність таких тверджень.

З огляду на зазначене вище, боржник
вважає, що суд першої інстанції цілком
законно дійшов висновку про наявність
правових підстав для відстрочки
виконання судового рішення, а тому в
задоволенні апеляційної скарги слід
відмовити, а оскаржувану ухвалу -
залишити без змін.

7 квітня 2014 року в судовому засіданні
Рівненського апеляційного
господарського суду представник
відповідача - ТОВ "Полісся-Агро"
заперечив проти доводів апеляційної
скарги та надав пояснення на
обгрунтування своєї позиції. Зауважив,
що з огляду на складне фінансове
становище, щодо відповідача може бути
відкрито ліквідаційну процедуру. Якщо
платоспроможність боржника не буде
відновлено, то, відповідно, у апелянта
не буде змоги отримати кошти в
погашення заборгованості. Відтак,
відповідач вважає, що ухвала
господарського суду Рівненської
області від 20.02.2014 р. у справі №5019/2558/11 є
цілком законною та обгрунтованою, а
тому просить дану ухвалу залишити без
змін, а апеляційну скаргу - без
задоволення.

Представник скаржника (стягувача) -
фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в
судове засідання не з'явився.

Враховуючи приписи ст.ст. 101,102 ГПК
України про межі та строки перегляду
справ в апеляційній інстанції, той
факт, що сторони були належним чином та
своєчасно повідомлені про дату, час та
місце судового засідання, про що
свідчать поштові повідомлення,
направлені сторонам у справі (а.с. 69-70), а
також те, що явка представників сторін
в судове засідання обов'язковою не
визнавалася, колегія суддів визнала за
можливе здійснювати розгляд
апеляційної скарги за відсутності
представника позивача.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційну скаргу, заслухавши
пояснення представника відповідача,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши повноту з'ясування та
доведеність всіх обставин, що мають
значення для справи, відповідність
висновків, викладених в ухвалі
місцевого господарського суду,
обставинам справи, правильність
застосування господарським судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваної ухвали, судова колегія
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного. Разом з тим, апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Судом апеляційної інстанції
встановлено та як підтверджується
матеріалами оскарження ухвали,
рішенням господарського суду
Рівненської області від 22.11.2011 року у
справі № 5019/2558/11 стягнуто з ТОВ
"Полісся-Агро" на користь ФОП ОСОБА_1
основний борг у сумі 1 000 000 грн. 06 коп.,
інфляційні втрати в сумі 120 900 грн. 32
коп., 3 000 грн. витрат на оплату послуг
адвоката, 1 120 грн. 90 коп. державного мита
за подання позовної заяви та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 236 грн. (а.с.
4-7). 15 грудня 2011 року на виконання
вказаного вище рішення видано наказ.

26.01.2012 року відділом ДВС Рівненського
районного управління юстиції винесено
постанову про відкриття виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу №5019/2558 виданого 15.12.2011 р. (а.с. 9).

12.02.2014 року до господарського суду від
відповідача надійшла заява про
відстрочку виконання рішення
господарського суду Рівненської
області від 22.11.2011 року у справі
№5019/2558/11 на строк до 28.02.2015 року (а.с. 1-2).

На підтвердження своїх вимог, боржник
вказує на важке фінансове становище,
наявність арештів на рахунках
підприємства, численність відкритих
виконавчих проваджень по стягненню
заборгованості з ТОВ "Полісся-Агро" (28),
підтвердженням яких є копії постанов
про відкриття виконавчих проваджень
(а.с. 10-38), та на загальну кредиторську
заборгованість, яка складає 85 333 000 грн.

Крім того, відповідачем подано до суду
клопотання від 20.02.2014 р., відповідно до
якого долучено до матеріалів справи
довідки №№ 21, 22 та розрахунок
середньодобових витрат на відгодівлю
свиней за грудень 2013 року. У
відповідності до наданих документів
станом на 01.02.2014 року на відгодівлі
підприємства перебуває 7 820 голів
свиней, для забезпечення
життєдіяльності товариства по
вигодівлі поголів'я свиней та
господарчих витрат щоденно необхідно в
середньому 57 000 грн., технологічний
період від запліднення до реалізації
свиней кондиційної ваги в середньому
становить 12-13 місяців, середньодобові
витрати на вигодівлю свиней за грудень
2013 року склали 57 415, 17 грн. (а.с. 41-44).

Як вже зазначалося вище, ухвалою
господарського суду Рівненської
області від 20.02.2014 р. у справі №5019/2558/11
заяву товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро" про
відстрочку виконання рішення
господарського суду Рівненської
області від 22.11.2011 року у справі №
5019/2558/11 задоволено частково.
Відстрочено товариству з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро"
виконання рішення господарського суду
Рівненської області від 22.11.2011 року у
справі № 5019/2558/11 на строк до 20.02.2015 року
(а.с. 49-50).

Переглядаючи вищевказану ухвалу суду
першої інстанції на предмет
відповідності вимогам діючого
законодавства, суд апеляційної
інстанції враховує наступні положення
діючого законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 ГПК України
окремо від рішення місцевого
господарського суду можуть бути
оскаржені в апеляційному порядку
ухвали місцевого господарського суду
про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, ухвали, постанови,
зміни способу та порядку їх виконання.

Згідно з ч. 5 ст. 106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Стаття 115 Господарського
процесуального кодексу України
визначає, що рішення господарського
суду, які набрали законної сили, є
обов'язковими на всій території
України і виконуються у порядку,
встановленому Законом України "Про
виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання
рішення господарського суду
провадиться на підставі виданого ним
наказу, який є виконавчим документом.
Наказ видається стягувачеві або
надсилається йому після набрання
судовим рішенням законної сили. Накази
про стягнення судового збору
надсилаються до місцевих органів
державної податкової служби.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про
виконавче провадження" примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів, в тому
числі наказів господарських судів.

Стаття 36 Закону України "Про виконавче
провадження" передбачає відстрочку або
розстрочку виконання, встановлення чи
зміну способу і порядку виконання
рішення. За наявності обставин, що
ускладнюють виконання рішення чи
унеможливлюють його, державний
виконавець за власною ініціативою або
за заявою сторін, а також самі сторони
мають право звернутися до суду, який
видав виконавчий документ, із заявою
про відстрочку або розстрочку
виконання, а також про встановлення чи
зміну способу й порядку виконання.

В силу приписів статті 121 ГПК України
при наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
своєю ініціативою господарський суд,
який видав виконавчий документ, у
десятиденний строк розглядає це
питання у судовому засіданні з
викликом сторін, прокурора і у
виняткових випадках, залежно від
обставин справи, може відстрочити або
розстрочити виконання рішення, ухвали,
постанови, змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Таким чином, з наведених вище приписів
діючого законодавства вбачається, що
законодавець пов'язує вчинення
господарським судом такої
процесуальної дії як відстрочення або
розстрочення виконання судового
рішення з наявністю відповідних
обставин. При цьому такі обставини за
своїм характером повинні ускладнювати
виконання рішення або ж робити його
неможливим.

Згідно з пунктом 7.1.1 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" від 17 жовтня 2012 року № 9
відстрочка - це відкладення чи
перенесення виконання рішення на новий
строк, який визначається господарським
судом.

Колегія суду зважає на те, що стаття 121
Господарського процесуального кодексу
України не обмежує відповідне право
господарського суду певним строком,
воно може бути реалізоване у будь-який
час після набрання рішенням законної
сили і до його фактичного повного
виконання, в межах строку пред'явлення
наказу до виконання.

Згідно з п. 7.2. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" від 17.10.2012 року № 9 (зі змінами
та доповненнями) підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк або
встановленим господарським судом
способом. При цьому слід мати на увазі,
що згоди сторін на вжиття заходів,
передбачених статтею 121 Господарського
процесуального кодексу України, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами відстрочки чи
розстрочки виконання рішення. Проте,
вирішуючи питання про відстрочку чи
розстрочку виконання рішення, зміну
способу і порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Згідно з п.10 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
розгляду судами скарг на рішення, дії
або бездіяльність органів і посадових
осіб державної виконавчої служби та
звернень учасників виконавчого
провадження" від 26 грудня 2003 року №14,
при вирішенні заяв державного
виконавця чи сторони про відстрочку
або розстрочку виконання рішення,
встановлення або зміну способу й
порядку його виконання суду потрібно
мати на увазі, що відповідно до ст.351 ЦПК
і ст.121 ГПК їх задоволення можливе лише
у виняткових випадках, які суд визначає
виходячи з особливого характеру
обставин, що ускладнюють або
виключають виконання рішення (хвороба
боржника або членів його сім'ї,
відсутність у нього майна, яке за
рішенням суду має бути передане
стягувачу, стихійне лихо, інші
надзвичайні події тощо).

Як свідчать встановлені обставини у
даній справі, неможливість виконання
відповідачем рішення господарського
суду Рівненської області від 22.11.2011 р.
обумовлена важким фінансовим
становищем боржника, наявністю
відкритих виконавчих проваджень по
стягненню заборгованості з ТОВ
"Полісся-Агро" (28), що стверджується
наявними в матеріалах справи копіями
постанов про відкриття виконавчих
проваджень (а.с. 10-38), та загальною
кредиторською заборгованістю, яка
складає 85 333 000 грн.

В той же час, боржником до матеріалів
справи долучено копії листів вих. № 104
від 05.06.2012р. та вих. № 132 від 03.07.2012 р., які
були надіслані скаржнику із
пропозиціями щодо узгодження графіку
погашення заборгованості. Факт
надіслання позивачу вказаних листів
підтверджується копіями фіскальних
чеків № 9032 від 06.06.2012 р., № 1910 від 03.07.2012
р., №1911 від 03.07.2012 р. та описом вкладення
у цінний лист з повідомленням № 026
від 03.07.2012 р. Докази щодо отримання від
позивача відповідей на такі пропозиції
в матеріалах справи відсутні.

Згідно Довідки серії АА № 806312 з Єдиного
державного реєстру підприємств та
організацій України видами діяльності
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Полісся-Агро" за
КВЕД-2010 є: розведення свиней;
розведення свійської птиці;
виробництво м'яса; оптова торгівля
іншими проміжними продуктами (а.с. 45).
Таким чином, сфера діяльності
підприємства в агропромисловому
комплексі пов'язана з розведенням
поголів'я тварин, яка, відповідно,
потребує значних фінансових затрат, що
стверджується наданими відповідачем
копіями довідок №№ 21, 22 та розрахунку
середньодобових витрат на відгодівлю
свиней за грудень 2013 року.

При цьому, враховуючи технологічний
період від запліднення до реалізації
свиней кондиційної ваги, який
становить 12-13 місяців, очевидним є те,
що покращення фінансового становища
боржника потребує певного часового
періоду, що, в свою чергу, унеможливлює
останнім вчасне виконання судового
рішення від 22.11.2011 р.

Вказані обставини вказують на
об'єктивну фінансову неспроможність
боржника щодо виконання рішення суду в
частині вчасного повернення суми
оплаченого товару. З огляду на вказане,
існують обставини, за яких боржник може
звернутися до суду із заявою про
відстрочку виконання рішення суду.

Крім того, колегія суддів звертає увагу
на ту обставину, що при вирішенні
питання про відстрочку виконання
даного рішення враховуються можливі
негативні наслідки для відповідача при
виконанні рішення у встановлений строк
та не допущення їх настання.

Також, колегія суддів Рівненського
апеляційного господарського суду
України вважає за необхідне
відзначити, що стаття 121 Господарського
процесуального кодексу України не
обмежує право господарського суду
певними обставинами, при наявності
яких господарський суд може
відстрочити виконання прийнятого ним
рішення, проте визначальним фактором
при наданні відстрочки є підставність
цих випадків та їх об'єктивний вплив на
виконання судового рішення.

Колегією суддів встановлено, що
виконання рішення господарського суду
Рівненської області від 22.11.2011 р. у
справі №5019/2558/11 до теперішнього часу
ускладнювалось скрутним фінансовим
становищем відповідача. При цьому,
передбачені статтею 121 ГПК України
обставини, з якими закон пов'язує
можливість надання відстрочки, є
оціночними, відповідно колегією суду
проведено таку оцінку з урахуванням
фактичних обставин справи.

Також колегія суддів суду апеляційної
інстанції вважає за необхідне
відзначити, що враховуючи важкий
фінансовий стан відповідача та
фінансовий стан позивача, з метою
недопущення несвоєчасного виконання
зобов'язань перед позивачем,
враховуючи обставини, що
унеможливлюють негайне виконання
даного рішення, що підтверджено
документальним доказами, наданими
відповідачем, колегія суду вважає що
дану заяву відповідача слід задоволити
частково.

Враховуючи усе вищевказане та з огляду
на сукупність доказів, судова колегія
вважає підставним відстрочення
виконання рішення суду на строк до
20.02.2015 р.

Відповідно до ст. 43 ГПК України,
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об`єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Оцінивши в сукупності викладені вище
обставини та наявні в матеріалах
справи докази, колегія суддів
Рівненського апеляційного
господарського суду погоджується з
висновком суду першої інстанції щодо
того, що фінансовий стан боржника
дійсно не дозволяє йому провести
негайно розрахунки зі стягувачем,
однак є реальна перспектива в
погашенні заборгованості у
відстрочений термін.

З приводу тверджень скаржника в тій
частині, що в даному випадку предметом
спору є грошові кошти, а тому судом може
бути надано лише розстрочку, а не
відстрочку виконання рішення, то
судова колегія вважає такі твердження
безпідставними. При цьому слід
враховувати, що відстрочка виконання
рішення - це його відкладення чи
перенесення, обумовлене певним
строком, тоді як розстрочка має на меті
виконання рішення частинами з певним
інтервалом у часі, тобто неодноразове
здійснення дій, які в кінцевому
результаті призведуть до його
виконання в цілому. В даному випадку
має місце відстрочка виконання
рішення, оскільки божник просить
перенести його виконання до настання
іншої дати. В той же час, у разі
відстрочки виконання рішення не йде
мова про відстрочку рішення, предметом
якого виступає лише неподільне майно.
Крім того, законом не встановлено таких
обмежень.

Зважаючи на вказане, судова колегія
зазначає, що доводи скаржника,
викладені в апеляційній скарзі, не
спростовують встановлених обставин
справи, не підтверджуються наявними в
матеріалах справи доказами, а тому не
приймаються судом апеляційної
інстанції до уваги.

Отже, судовою колегією не встановлено
порушень або неправильного
застосування норм процесуального чи
матеріального права судом першої
інстанції, які можуть бути підставою
для скасування оскаржуваної ухвали в
порядку статті 104 ГПК України.

З врахуванням викладеного, ухвалу
господарського суду Рівненської
області від 20.02.2014 р. у справі №5019/2558/11
слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103-106
Господарського процесуального кодексу
України, Рівненський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу господарського суду
Рівненської області від 20.02.2014 р. у
справі №5019/2558/11 залишити без змін, а
апеляційну скаргу фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 - без задоволення.

2. Матеріали оскарження ухвали у справі
№ 5019/2558/11 надіслати господарському
суду Рівненської області.

Головуючий суддя
Петухов М.Г.

Суддя
Гулова А.Г.

Суддя
Маціщук А.В.