ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ
Коцюбинського, 2-а тел.: 61-72-21
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

07.04.2014
Справа № 907/296/14

Суддя господарського суду Мокану В.В.

розглянувши матеріали за позовом

товариства з обмеженою
відповідальністю „Закарпатський
Торговий Дім „Вікторія", с.
Нижня Апша Тячівського району

до Державної податкової адміністрації
у Тячівському районі Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області, м. Тячів

про визнання недійсним податкового
повідомлення - рішення № від
25.02.2014 року,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява № б/н від 31.03.2014 року (вх.
№ 02.5.1-17/321/14 від 03.04.2014 року) не може бути
прийнята до провадження, оскільки не
підлягає розгляду в господарських
судах.

Предметом позову є визнання недійсним
податкового повідомлення - рішення
Державної податкової адміністрації у
Тячівському районі Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області № від 25.02.2014 року, яким на
підставі пп. 54.3. п. 54.3 ст. 54 Податкового
кодексу України, ст. 1 Указу Президента
України від 12.06.1995 року „Про
застосування штрафних санкцій за
порушення норм з регулювання обігу
готівки" застосовано до ТОВ
„Закарпатський Торговий Дім
„Вікторія" штрафні санкції за
порушення п. 2.6. Положення про ведення
касових операцій у національній валюті
в Україні, затвердженого постановою
Правління НБУ від 15.12.2004 року № 637.

Згідно з п. 41.1 ст. 41 Податкового кодексу
України контролюючими органами є
органи доходів і зборів - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування єдиної державної
податкової, державної митної політики
в частині адміністрування податків і
зборів, митних платежів та реалізує
державну податкову, державну митну
політику, забезпечує формування та
реалізацію державної політики з
адміністрування єдиного внеску,
забезпечує формування та реалізацію
державної політики у сфері боротьби з
правопорушеннями при застосуванні
податкового та митного законодавства,
а також законодавства з питань сплати
єдиного внеску (далі - центральний
орган виконавчої влади, що забезпечує
формування та реалізує державну
податкову і митну політику), його
територіальні органи.

В силу п.п. 1, 7 Положення про
Міністерство доходів і зборів України,
затвердженого указом Президента
України від 18 березня 2013 року N 141/2013,
Міністерство доходів і зборів України
(Міндоходів України) є центральним
органом виконавчої влади, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України.
Міндоходів України є головним органом
у системі центральних органів
виконавчої влади з питань:
забезпечення формування єдиної
державної податкової, державної митної
політики в частині адміністрування
податків і зборів, митних платежів та
реалізації єдиної державної
податкової, державної митної політики;
забезпечення формування та реалізації
державної політики з

адміністрування єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування (далі - єдиний
внесок); забезпечення формування та
реалізації державної політики у сфері
боротьби з правопорушеннями при
застосуванні податкового та митного
законодавства, а також законодавства з
питань сплати єдиного внеску.
Міндоходів України здійснює
повноваження безпосередньо та через
територіальні органи. До
територіальних органів Міндоходів
України належать його територіальні
органи в Автономній Республіці Крим,
областях, містах Києві та Севастополі,
міжрегіональні територіальні органи
(повноваження яких поширюються на
кілька адміністративно-територіальних
одиниць), митниці, спеціалізовані
департаменти та спеціалізовані органи
Міндоходів України, державні податкові
інспекції в районах, містах (крім міст
Києва та Севастополя), районах у містах,
об'єднані та спеціалізовані державні
податкові інспекції.

Таким чином, за даною позовною заявою
пред'явлено вимогу до територіального
органу Міністерства доходів і зборів
України, який є органом виконавчої
влади, з питань, що випливають із
реалізації даним органом своїх
повноважень у публічно - правовій
сфері.

Згідно зі ст. 12 ГПК України
господарським судам підвідомчі:

1) справи у спорах, що виникають при
укладанні, зміні, розірванні і
виконанні господарських договорів, у
тому числі щодо приватизації майна, та
з інших підстав, крім: спорів про
приватизацію державного житлового
фонду; спорів, що виникають при
погодженні стандартів та технічних
умов; спорів про встановлення цін на
продукцію (товари), а також тарифів на
послуги (виконання робіт), якщо ці ціни
і тарифи відповідно до законодавства
не можуть бути встановлені за угодою
сторін; спорів, що виникають із
публічно-правових відносин та
віднесені до компетенції
Конституційного Суду України та
адміністративних судів; інших спорів,
вирішення яких відповідно до законів
України та міжнародних договорів
України віднесено до відання інших
органів;

2) справи про банкрутство;

3) справи за заявами органів
Антимонопольного комітету України,
Рахункової палати з питань, віднесених
законодавчими актами до їх
компетенції;

4) справи, що виникають з корпоративних
відносин у спорах між юридичною особою
та її учасниками (засновниками,
акціонерами, членами), у тому числі
учасником, який вибув, а також між
учасниками (засновниками, акціонерами,
членами) юридичної особи, пов'язаними
із створенням, діяльністю, управлінням
та припиненням діяльності такої особи,
крім трудових спорів;

5) справи у спорах щодо обліку прав на
цінні папери;

6) справи у спорах, що виникають із
земельних відносин, в яких беруть
участь суб'єкти господарської
діяльності, за винятком тих, що
віднесено до компетенції
адміністративних судів;

7) справи у спорах з майновими вимогами
до боржника, стосовно якого порушено
справу про банкрутство, у тому числі
справи у спорах про визнання
недійсними будь-яких правочинів
(договорів), укладених боржником;
стягнення заробітної плати; поновлення
на роботі посадових та службових осіб
боржника, за винятком спорів,
пов'язаних із визначенням та сплатою
(стягненням) грошових зобов'язань
(податкового боргу), визначених
відповідно до Податкового кодексу
України, а також справ у спорах про
визнання недійсними правочинів
(договорів), якщо з відповідним позовом
звертається на виконання своїх
повноважень контролюючий орган,
визначений Податковим кодексом
України;

8) справи за заявами про затвердження
планів санації боржника до порушення
справи про банкрутство.

Відповідно до ст. 2 Кодексу
адміністративного судочинства України
(далі - КАС України) завданням
адміністративного судочинства є
захист прав, свобод та інтересів
фізичних осіб, прав та інтересів
юридичних осіб у сфері
публічно-правових відносин від
порушень з боку органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб, інших суб'єктів при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень, шляхом справедливого,
неупередженого та своєчасного
розгляду адміністративних справ. До
адміністративних судів можуть бути
оскаржені будь-які рішення, дії чи
бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Положеннями ст. 3 КАС України
передбачено, що справою
адміністративної юрисдикції є
переданий на вирішення
адміністративного суду
публічно-правовий спір, у якому хоча б
однією зі сторін є орган виконавчої
влади, орган місцевого самоврядування,
їхня посадова чи службова особа або
інший суб'єкт, який здійснює владні
управлінські функції на основі
законодавства, в тому числі на
виконання делегованих повноважень.
Суб'єктом владних повноважень є орган
державної влади, орган місцевого
самоврядування, їхня посадова чи
службова особа, інший суб'єкт при
здійсненні ними владних управлінських
функцій на основі законодавства, в тому
числі на виконання делегованих
повноважень.

В силу положень ч.ч. 1, 2 ст. 17 КАС України
юрисдикція адміністративних судів
поширюється на правовідносини, що
виникають у зв'язку з здійсненням
суб'єктом владних повноважень владних
управлінських функцій, а також у
зв'язку з публічним формуванням
суб'єкта владних повноважень шляхом
виборів або референдуму. Юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
публічно-правові спори, зокрема: на
спори фізичних чи юридичних осіб із
суб'єктом владних повноважень щодо
оскарження його рішень
(нормативно-правових актів чи правових
актів індивідуальної дії), дій чи
бездіяльності.

З огляду на наведені положення чинного
законодавства суд зазначає, що спір за
заявленою товариством з обмеженою
відповідальністю „Закарпатський
Торговий Дім „Вікторія" позовною
вимогою про визнання недійсним
податкового повідомлення - рішення
Державної податкової адміністрації у
Тячівському районі Головного
управління Міндоходів у Закарпатській
області № від 25.02.2014 року носить
публічно - правовий характер та
відповідно до положень ст.ст. 3, 17 КАС
України підлягає вирішенню в порядку
адміністративного судочинства.
Викладені обставини виключають
підвідомчість спору господарському
суду, в прийнятті позовної заяви
належить відмовити на підставі п. 1 ст. 62
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України
„Про судовий збір" судовий збір у
розмірі 222 грн. 15 коп., сплачений згідно
платіжного доручення № 0070 від 01.04.2014
року, підлягає поверненню позивачеві.

Керуючись п. 1 ст. 62 Господарського
процесуального кодексу України,

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УХВАЛИВ:

1. В прийнятті позовної заяви
відмовити.

2. Позовну заяву б/н від 31.03.2014 року (вх. №
02.5.1-17/321/14 від 03.04.2014 року) на 2 аркушах і
додані до неї документи на 20 аркушах
повернути заявнику.

3. Повернути позивачу із державного
бюджету суму 222 грн. 15 коп. судового
збору, сплаченого згідно платіжного
доручення № 0070 від 01.04.2014 року.

Суддя
В.В. Мокану