м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 58/40 31.03.14
за позовом Заступника прокурора
Голосіївського району м. Києва в
інтересах держави в особі Київської
міської радидо Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1про стягнення
1392,23 грн. шкоди, заподіяної внаслідок
самовільного зняття земельної ділянки
Суддя Блажівська О.Є.
за участю представників:
від прокуратури:Діброва В.С. - службове
посвідчення № 015963 від 04.04.2013 року до
04.04.2018 рокувід позивача:Кириченко А.Б.
за дов. № 225-КР-57 від 21.01.2014 року до 21.04.2014
року.від відповідача:не з'явились.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Заступник прокурора Голосіївського
району м. Києва в інтересах держави в
особі Київської міської ради
звернувся до Господарського суду міста
Києва із позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення
1 392,23 грн. шкоди заподіяної внаслідок
самовільного зайняття земельної
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 07.09.2010 р. порушено провадження
у справі, призначено розгляд справи на
24.09.10р. через канцелярію суду
відповідач подав клопотання про
відкладення розгляду справи.
В судове засідання 24.09.2010 р. представник
позивача з'явився, вимоги ухвали суду
від 07.09.2010 р. виконав частково, позовні
вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання 24.09.10р. не
з'явився, своїх представників не
направив, вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі №58/40
від 07.09.10р. не виконав, витребуваних
судом документів не надав.
Враховуючи подане клопотання суд
вважає за необхідне на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкласти.
15.10.2010р. через канцелярію
Господарського суду міста Києва
Відповідачем подано клопотання про
об'днання позовів по справам № 58/40 та
№11/378.
15.10.2010р. розгляд справи не відбувся, у
зв'язку з перебуванням судді
Блажівської О.Є. на лікарняному.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.10.2010р. розгляд справи
призначено на 03.11.2010р.
28.10.2010р. через канцелярію
Господарського суду міста Києва
відповідачем подано заяву про
зупинення провадження у справі.
У судове засідання 03.11.2010р. з'явились
представники прокуратури та позивача.
Розгляд поданого відповідачем
клопотання відкладено на наступне
судове засідання.
З метою витребування додаткових
документів по справі, розгляд справи
відкладено на 03.11.2010р.
У судове засідання 17.11.2010р.
представники прокуратури та
Представники прокуратури та позивача в
усних поясненнях не заперечили проти
зупинення провадження у справі.
Відповідно до статті 79 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.
Оскільки предметом позову у справі №
58/40 є стягнення шкоди заподіяної
внаслідок самовільного зайняття
земельної ділянки, то розгляд даної
справи неможливий до остаточного
по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчинені
злочину, а тому провадження у справі №
58/40 підлягає зупиненню.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.11.2010 року зупинено
провадження у справі.
16.08.2013 року Господарським судом міста
Києва представникам сторін надіслано
листи з вимогою надати письмову
відповідь щодо наявності чи
відсутності обставин, які зумовили
зупинення провадження по справі.
16.09.2013 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
Департаменту земельних ресурсів
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) надійшла інформація по
справі.
17.02.2014 року Господарським судом міста
Києва представникам сторін надіслано
листи з вимогою надати письмову
відповідь щодо наявності чи
відсутності обставин, які зумовили
зупинення провадження по справі.
06.03.2013 року через канцелярію
Господарського суду міста Києва від
прокуратури Голосіївського району
міста Києва надійшло клопотання про
поновлення провадження у справі № 58/40.
В клопотанні про поновлення
провадження у справі від 06.03.2014 року
зазначено, що згідно наданої
Голосіївським РУ ГУ МВС України в м.
Києві інформації від 22.11.2010 року
відносно ОСОБА_1 за ознаками складу
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК
України, 29.09.2010 року дана справа
направлена до суду.
Постановою Голосіївського районного
суду від 13.09.2011 року кримінальна справа
відносно ОСОБА_1 повернута на додаткове
розслідування. На повторний запит
прокуратури Голосіївського району від
Голосіївського РУ ГУ МВС України в м.
Києві надійшла інформація, що
обвинуваченням ОСОБА_1 направлена до
Голосіївського районного суду міста
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від11.03.2014 року провадження у
справі № 58/40 поновлено та призначено
розгляд справи на 31.03.2014 року.
31.03.2014 року представники прокуратури та
Київської міської ради у судове
засідання з'явились.
Представник відповідача у судове
засідання не з'явився, на виконання
вимог ухвали суду витребувані
документи по справі не надав, про
причини неявки належним чином суд не
повідомив. Про дату, час та місце
судового засідання був повідомлений
Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.1.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК.
За змістом зазначеної статті 64 ГПК,
зокрема, в разі якщо ухвалу про
порушення провадження у справі було
надіслано за належною адресою (тобто
повідомленою суду стороною, а в разі
ненадання суду відповідної інформації
- адресою, зазначеною в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців), і не
повернуто підприємством зв'язку або
повернуто з посиланням на відсутність
(вибуття) адресата, відмову від
одержання, закінчення строку
зберігання поштового відправлення
тощо, то вважається, що адресат
повідомлений про час і місце розгляду
справи судом.
Враховуючи, що ухвала господарського
суду міста Києва про поновлення
провадження у справі та призначення її
до розгляду від 11.03.2014 року надіслана
судом на юридичну адресу відповідача,
то відповідач повідомлений про час і
місце розгляду справи судом.
Представник прокуратури надав суду
усні пояснення по суті справи.
Представник Київської міської ради
надав суду усні пояснення по суті
справи.
Відповідно до п. 3.9.2 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
Відповідно до вимог ст.81-1 ГПК України в
судових засіданнях складені протоколи
та формуляр, які долучено до матеріалів
справи.
В судовому засіданні 31.03.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у відповідності до ст.
В судовому засіданні суд повідомив про
порядок отримання повного тексту
рішення відповідно до вимог ст. 87 ГПК
України.

Розглянувши надані документи і
матеріали, всебічно та повно з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, об'єктивно оцінивши в
сукупності докази, які мають значення
для розгляду справи і вирішення спору
по суті, суд -

ВСТАНОВИВ:

Державним інспектором з контролю за
використанням та охороною земель у м.
Києві було проведено перевірку
дотримання вимог земельного
законодавства Фізичною
особою-підприємцем - ОСОБА_1 при
використанні земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_2, за результатами якої
складено Акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства від
28.04.2010р. № А-573/39.

Зазначеним актом встановлено, що
станом на 28.04.2010р. Фізична
особа-підприємець - ОСОБА_1 самовільно
займає земельну ділянку орієнтовною
площею 227,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2
(біля атракціону) на території НПП
"Голосіївський" та яка належить до
земель природно-заповідного фонду, під
розміщення, обслуговування,
експлуатацію малої архітектурної
форми з літнім майданчиком, для
здійснення комерційної діяльності.

З акту обстеження земельної ділянки
від 28.04.2010р. № 148/39, складеного державним
інспектором з контролю за
використанням і охороною земель
Управління Державної інспекції з
контролю за використанням та охороною
земель, вбачається, що обстеження
земельної ділянки, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, проведено у зв'язку з
самовільним зайняттям земельної
ділянки, площею 0,02276 га. Форма власності
- державна. Зазначена земельна ділянка
належить до категорії земель
природно-заповідного фонду. Право
встановлюючи документи на землю
відсутні.

Актом обстеження земельної ділянки від
28.04.2010 року також встановлено, що
земельну ділянку орієнтовною площею
227,6 кв.м., яка належить до земель
природно-заповідного фонду, Фізична
особа-підприємець - ОСОБА_1 займає
самовільно.

Згідно розрахунку розміру шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
заняття земельної ділянки за адресою:
АДРЕСА_2, відповідачем заподіяно
державі шкоди у розмірі 1392,23 грн.

Зазначений розрахунок здійснив
державний інспектор з контролю за
використанням і охороною земель у м.
Києві.

З відібраних старшим
оперуповноваженим ВДСБЕЗ
Голосіївського РУ ГУ МВС України у м.
Києві пояснень відповідача від 17.03.2010р.,
завірена копія яких залучена до
матеріалів справи, вбачається, що
ОСОБА_1 займається підприємницькою
діяльністю в сфері громадського
харчування, та має в наявності договір
оренди павільйону та лист погодження
директора парку ім. Рильського, однак
інша необхідна дозвільна документація
для здійснення підприємницької
діяльності знаходиться на погодженні в
контролюючих органах.

За інформацією, вказаною в листі
Головного управління контролю за
благоустроєм міста Києва, завірена
копія якого надана до позову, Головним
управлінням містобудування,
архітектури та дизайну міського
середовища дозвільна документація на
розміщення тимчасової споруди у
Голосіївському парку культури та
відпочинку ім.. М. Рильського Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 не видавалась.
Також повідомлено, що працівниками
Головного управління була проведена
перевірка законності встановлення
даної тимчасової споруди з виїздом на
місце та виявлено відсутність
дозвільної документації. За
результатами перевірки відповідачу
вручено припис № 10 23569 від 18.05.2010 з
вимогою надати проектно-дозвільну
документацію на тимчасову споруду до
Головного управління, в разі
відсутності - демонтувати тимчасову
споруду у 3-денний термін.

Судом встановлено, що рішенням
Господарського суду міста Києві від
18.11.2010 року у справі № 11/378 за позовом
Заступника прокурора Голосіївського
району міста Києва в інтересах держави
в особі Київської міської ради до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
звільнення самовільно зайнятої
земельної ділянки, залишеним без змін
Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 03.03.2011 року,
позов було задоволено та зобов'язано
Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1
звільнити самовільно зайняту земельну
ділянку площею 227,6 кв. м, розташовану за
адресою: АДРЕСА_2 та повернути вказану
земельну ділянку Київській міській
раді.

Також зазначеним рішенням суду
встановлено, що Київською міською
радою рішення про передачу відповідачу
у власність чи користування спірної
земельної ділянки не приймалося.
Відповідних правовстановлюючих
документів на земельну ділянку площею
227,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2
відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 1 Земельного кодексу
України земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави.

Згідно ст. 13 Конституції України земля
є об'єктом власності Українського
народу, від імені якого права власності
здійснюють органи державної влади та
органи державної влади і місцевого
самоврядування.

Статтею 84 Земельного кодексу України
встановлено, що в державній власності
перебувають усі землі України, за
винятком комунальної та приватної
власності.

Статтею 1 Закону України «Про державний
контроль за використанням та охороною
земель» визначено поняття «самовільне
зайняття земельної ділянки» - будь-які
дії особи, що свідчать про фактичне
використання не наданої їй земельної
ділянки чи намір використовувати
земельну ділянку до встановлення її
меж у натурі (на місцевості), до
одержання документа, що посвідчує
право на неї, та до його державної
реєстрації.

Згідно ст. 116 Земельного кодексу
України підставами набуття права на
землю є рішення органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування в межах їх повноважень,
визначених цим Кодексом, або за
результатами аукціону.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу
України Право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають з моменту державної
реєстрації цих прав.

Згідно ст. 126 Земельного кодексу
України документом, що посвідчує право
на земельну ділянку є державний акт або
договір оренди.

Положеннями п. 12 Перехідних положень
Земельного кодексу України (в редакції
чинній на момент вчинення
правопорушення) встановлено, що до
розмежування земель державної та
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями (крім
земель, переданих у приватну власність,
та земель, зазначених в абзаці третьому
цього пункту) в межах населених пунктів
здійснюють відповідні сільські,
селищні, міські ради, а за межами
населених пунктів - відповідні органи
виконавчої влади.

Таким чином, обов'язковою умовою
фактичного використання земельної
ділянки є наявність у особи, що її
використовує, правовстановлюючих
документів на цю земельну ділянку, а
відсутність у неї таких документів є
самовільним зайняттям земельної
ділянки.

Аналогічна правова позиція викладена в
постанові Верховного суду України від
22.11.2010р. у справі № 4/254-35/572.

Громадяни та юридичні особи несуть
цивільну, адміністративну або
кримінальну відповідальність
відповідно до законодавства, зокрема,
за самовільне зайняття земельних
ділянок (п. б ч. 1 ст. 211 Земельного
кодексу України).

Самовільне зайняття земельної ділянки
- це будь-які дії, які свідчать про
фактичне використання земельної
ділянки за відсутності відповідного
рішення органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування про її
передачу у власність або надання у
користування (оренду) або за
відсутності вчиненого правочину щодо
такої земельної ділянки, за винятком
дій, які відповідно до закону є
правомірними (ст. 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель").

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про
охорону земель" юридичні і фізичні
особи, винні в порушенні законодавства
України про охорону земель, несуть
відповідальність згідно із законом.
Застосування заходів дисциплінарної,
цивільно-правової, адміністративної
або кримінальної відповідальності не
звільняє винних від відшкодування
шкоди, заподіяної земельним ресурсам.
Шкода, заподіяна внаслідок порушення
законодавства України про охорону
земель, підлягає відшкодуванню в
повному обсязі.

Відповідно до статті 90 Земельного
кодексу України власники земельних
ділянок мають право, зокрема, на
відшкодування збитків у випадках,
передбачених законом.

За статтею 152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків. Захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється,
зокрема, шляхом відновлення стану
земельної ділянки, який існував до
порушення прав, і запобігання вчиненню
дій, що порушують права або створюють
небезпеку порушення прав,
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Відповідно до ст.ст. 211 Земельного
кодексу України за самовільне зайняття
земельних ділянок громадяни та
юридичні особи несуть цивільну,
адміністративну та кримінальну
відповідальність.

Частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу
України визначено, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Проте, всупереч згаданих приписів
закону, відповідач не виконав своїх
зобов'язань щодо відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
заняття земельної ділянки
природно-заповідного фонду площею 227,6
кв.м., яка знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2, в зв'язку з чим останній
зобов'язаний відшкодувати заподіяну
шкоду в розмірі 1392,23 грн. Доказів сплати
зазначеної суми шкоди відповідач суду
не надав.

Таким чином, суд вважає, що прокурором
правомірно заявлено позов про
стягнення з відповідача 1392,23 грн. шкоди,
заподіяної внаслідок самовільного
заняття земельної ділянки
природно-заповідного фонду.

Відшкодування витрат по сплаті
державного мита та витрат за
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається судом на
відповідача та підлягають стягненню в
доход Державного бюджету, оскільки
заявник - прокурор, звільнений від його
сплати.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст.ст. 43, 33, 44, 49, 77, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) на
користь Київської міської ради (01044, м.
Київ, вул. Хрещатик, 36, ідентифікаційний
код 22883141) 1392 (одну тисячу триста
дев'яносто дві) грн. 23 коп. шкоди.

3. Стягнути з Фізичної
особи-підприємця Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (73000, АДРЕСА_1,
ідентифікаційний код НОМЕР_1) в доход
Державного бюджету України 102 (сто дві)
грн. 00 коп. витрат по сплаті державного
мита та 236 (двісті тридцять шість) грн. 00
коп. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
останню не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не було скасовано, набирає законної
сили після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст рішення складено: 07.04.2014
року.

Суддя
О.Є. Блажівська