ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

09.04.2014р.
Справа № 19/99

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Уханьової
О.О., при помічнику судді
Рагуліної Я.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали:

скарги - Управління
Національного банку України в
Донецькій області

м. Донецьк

на дії та бездіяльність державного
виконавця

скарги - Управління
Національного банку України в
Донецькій області

м. Донецьк

на бездіяльність державного виконавця

по справі:

за позовом - Національного Банку
України в особі Управління
Національного банку

України в Донецькій
області м. Донецьк

до відповідача - Державного
підприємства "Донецька вугільна
енергетична компанія"

м. Донецьк

про стягнення відсотків за
користування кредитом в сумі 287579,37грн.,

за участю представників сторін:

від позивача (скаржника) - Григор Т.М. -
за довіреністю № 5886.,

від відповідача - Лабун Г.І - за
довіреністю № 9-21.,

від виконавчої служби - Чукмарьов П.Ю. -
за довіреністю від 09.04.2014р.

суть заяви:

23.04.2013р. на адресу господарського суду
від Національного банку України м. Київ
в особі Управління Національного банку
України в Донецькій області м. Донецьк
надійшла скарга про:

- визнання, що під час здійснення
виконавчого провадження державним
виконавцем - заступником начальника
відділу державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку Нещадимом І.С.
допущено: неправомірне невиконання
прав, обов'язків державного виконавця
згідно із ст.11 Закону України "Про
виконавче провадження", порушення прав
стягувача (Національного банку
України), передбачених ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження";
неправомірну бездіяльність під час
здійснення зведеного виконавчого
провадження №23-12/05 від 07.04.2005р.,
виконання рішення господарського суду
Донецької області від 30.05.2005р. по справі
№19/99, наказу господарського суду
Донецької області №19/99, виданого
10.06.2005р. про стягнення з ДП "Донецька
вугільна енергетична компанія" на
користь Національного банку України
відсотків за користування кредитом в
сумі 287579,37грн., що є порушенням ст.ст.
6,52,53,55,57,66 Закону України "Про виконавче
провадження";

- зобов'язання державного виконавця -
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку Нещадима І.С.
невідкладно:

1. Направити запити (вимоги) до органу
державної податкової служби, установ
банків, фінансових установ, інші
органи, органи Державної казначейської
служби України стосовно надання
державному виконавцю інформації щодо
наявних у Боржника в банках та інших
фінансових установах, органах
Державної казначейської служби
рахунків, у тому числі депозитних, в
національній та іноземній валютах, а
також інших цінностей;

2. Направити запити (вимоги) до Боржника
стосовно надання державному виконавцю
інформації про наявні у Боржника в
банках та інших фінансових установах,
установах Державної казначейської
служби рахунки, депозити в
національній та іноземній валютах,
цінні папери, інші цінності, надання
державному виконавцю завіреної копії
Балансу Боржника (у тому числі з
інформацією стосовно коштів та майна,
що закріплено за відокремленими
підрозділами Боржника), звіту про рух
грошових коштів на останню звітну дату
Боржника (у томі числі і по всім
відокремленим підрозділам Боржника);

3. При виявленні рахунків Боржника в
іноземній валюті звернути стягнення
згідно із ст. 53 Закону України "Про
виконавче провадження" на кошти
Боржника в іноземній валюті;

4. Направити запити (Вимоги) до Боржника
стосовно надання державному виконавцю
інформації про суму дебіторської
заборгованості (як строкової так і
простроченої), укладені діючи договори,
за якими Боржнику належить отримати
грошові кошти від інших юридичних та
фізичних осіб, і здійснити заходи, які
передбачені ст.55 Закону України "Про
виконавче провадження" з вилучення цих
коштів, зі звернення стягнення на ці
кошти;

5. Винести постанову(и) про арешт коштів
та інших цінностей Боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах
(депозитах) чи на зберіганні у банках
або інших фінансових установах, що
направити не пізніше наступного
робочого дня після винесення Боржнику,
банкам та іншим фінансовим установам,
зареєструвати обтяження в Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна,
відповідно до ст.39 Закону України "Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень", а також направити
в банки та інші фінансові установи
платіжні вимоги про стягнення коштів
з арештованих рахунків;

6. Винести постанову про арешт коштів,
що перебувають у касі боржника або
надходять до неї;

7. Винести постанову про накладення
арешту на все майно Боржника та
оголошення заборони його відчуження (у
тому числі на майно, що закріплено за
відокремленими підрозділами Боржника),
та зареєструвати обтяження в
Державному реєстрі обтяжень рухомого
майна відповідно до ст. 39 Закону
України "Про забезпечення вимог
кредиторів та реєстрацію обтяжень" та
Державному реєстрі речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень
відповідно до ст.ст. 15, 19 Закону України
"Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень";
провести опис майна Боржника і
накладення на нього арешту (у тому
числі вугілля, що видобуте Боржником);
здійснити реалізацію арештованого
майна Боржника;

8. Надати для ознайомлення всі
матеріали виконавчого провадження
стосовно здійснення всіх дій
державного виконавця під час
здійснення зведеного виконавчого
провадження Національному банку
України (його представнику) як стороні
виконавчого провадження відповідно до
ст.11 Закону України "Про виконавче
провадження", п.2 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції від 02.04.2012р. №512/5.

Ухвалою господарського суду від
28.10.2013р. вказану скаргу задоволено
частково, визнано бездіяльність ВДВС
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку
неправомірною, зобов'язано державного
виконавця - заступника начальника
відділу державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку Нещадима І.С.:
направити запити (вимоги) до органу
державної податкової служби, установ
банків, фінансових установ, інші
органи, органи Державної казначейської
служби України стосовно надання
державному виконавцю інформації щодо
наявних у Боржника в банках та інших
фінансових установах, органах
Державної казначейської служби
рахунків, у тому числі депозитних, в
національній та іноземній валютах, а
також інших цінностей; при виявленні
рахунків Боржника в іноземній валюті
звернути стягнення згідно із ст.53
Закону України "Про виконавче
провадження" на кошти Боржника в
іноземній валюті; винести постанову(и)
про арешт коштів та інших цінностей
Боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах (депозитах) чи на зберіганні у
банках або інших фінансових установах,
що направити не пізніше наступного
робочого дня після винесення Боржнику,
банкам та іншим фінансовим установам, а
також направити в банки та інші
фінансові установи платіжні вимоги про
стягнення коштів з арештованих
рахунків; винести постанову(и) про
накладення арешту на все майно
Боржника та оголошення заборони його
відчуження (у тому числі на майно, що
закріплено за відокремленими
підрозділами Боржника); провести опис
майна боржника та здійснити реалізацію
арештованого майна боржника у
відповідності до вимог ст.62 ЗУ "Про
виконавче провадження"; винести
постанову про арешт коштів, що
перебувають у касі боржника або
надходять до неї - з урахуванням ст.52
Закону України "Про виконавче
провадження" в розмірі і обсязі,
необхідних для виконання за виконавчим
документом. В частині вимог
Національного банку України в особі
Управління Національного банку
України в Донецькій області м. Донецьк
про надання для ознайомлення всіх
матеріалів виконавчого провадження
стосовно здійснення всіх дій
державного виконавця під час
здійснення зведеного виконавчого
провадження Національному банку
України (його представнику) як стороні
виконавчого провадження відповідно до
ст.11 Закону України "Про виконавче
провадження", п.2 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції від 02.04.2012р. №512/5
провадження припинено. Ухвалу
мотивовано тим, що боржником не
доведено суду того, що ДП "Донецька
вугільна енергетична компанія"
віднесено з усіма його структурними
підрозділами до об'єкту, що підлягає
приватизації.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 03.12.2013р. ухвалу
господарського суду першої інстанції
скасовано в частині задоволення вимог
скарги Національного банку України в
особі Управління Національного банку
України в Донецькій області на дії та
бездіяльність ВДВС Ворошиловського
РУЮ у м. Донецьку.

Постановою Вищого господарського суду
України від 06.02.2014р. ухвалу
господарського суду від 28.10.2013р. та
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 03.12.2013р. в
частині скарги про визнання дій та
бездіяльності ВДВС Ворошиловського
РУЮ у м. Донецьку неправомірними та
зобов'язання державного виконавця
вчинити певні дії скасовано та справу в
цій частині передано на новий розгляд
до суду першої інстанції у іншому
складі суду.

Розпорядженням керівника апарату
господарського суду Донецької області
від 20.02.2014р. справу №19/99 передано на
повторний автоматичний розподіл, за
результатом якого цю справу передано
на розгляд судді Уханьової О.О.

Водночас, 20.02.2014р. через канцелярію
господарського суду надійшла скарга
№13-012/1335 від 17.02.2014р. Управління
Національного банку України в
Донецькій області м. Донецьк на
бездіяльність державного виконавця, в
якій скаржник просить:

- визнати незаконною бездіяльність
ВДВС Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку
(державного виконавця - заступника
начальника відділу державної
виконавчої служби Ворошиловського РУЮ
у м. Донецьку Астахова Д.А.) щодо не
накладення арешту на кошти боржника,
які знаходяться на рахунках і вкладах у
банках та фінансових установах; не
накладення арешту на кошти боржника,
які перебувають у касі боржника або
надходять до неї; не виявлення
готівкових коштів боржника; не
вилучення готівки із каси боржника; не
звернення стягнення (арешт, вилучення
та примусова реалізація) на майно
боржника - вугілля, що видобувається
боржником та його відокремленими
підрозділами; не звернення до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням під
час здійснення виконавчого
провадження з примусового виконання
наказу господарського суду Донецької
області №19/99, виданого 10.06.2005р. про
стягнення з ДП "Донецька вугільна
енергетична компанія" на користь
Національного банку України відсотків
за користування кредитом в сумі
287579,37грн.;

- зобов'язати ВДВС Ворошиловського РУЮ
у м. Донецьку (державного виконавця -
заступника начальника відділу
державної виконавчої служби
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку
Астахова Д.А.) здійснити передбачені
Законом України "Про виконавче
провадження" та Інструкцією з
організації примусового виконання
рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції України від
02.04.2012р. №512/5, дії від вчинення яких
орган Державної виконавчої служби
безпідставно ухиляється, а саме - у
розмірі суми стягнення за зведеним
виконавчим провадженням з урахуванням
виконавчого збору, витрат, пов'язаних з
організацією та проведенням
виконавчих дій та застосованих
держаним виконавцем штрафів: накласти
арешт на кошти божника, які знаходяться
на рахунках і вкладах у банках та
фінансових установах; накласти арешт
на кошти боржника, які перебувають у
касі боржника або надходять до неї,
виявити готівкові кошти боржника,
вилучити готівку із каси боржника;
звернути стягнення (арешт, вилучення та
примусова реалізація) на майно
боржника - вугілля, що видобувається
боржником та його відокремленими
підрозділами; звернутися до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за виконавчими
документами, що знаходяться у
зведеному виконавчому провадженні.

Ухвалами господарського суду від
24.02.2014р. обидві скарги призначені до
розгляду у судовому засіданні.

В обґрунтування скарги, поданої 23.04.2013р.
(в частині скасування постановою
Вищого господарського суду України від
06.02.2014р.), скаржник посилається на
порушення державним виконавцем
приписів ст.ст.6,11,52,53,55,57,66 Закону
України "Про виконавче провадження" у
вигляді не використання всіх наданих
йому прав, не виконання обов'язків, які
він зобов'язаний реалізовувати для
повного і своєчасного виконання
рішень.

В підтвердження викладених обставин
скаржник надав копії рішення
господарського суду Донецької області
№19/99 від 30.05.2005р., постанови про
приєднання до зведеного виконавчого
провадження від 06.02.2006р., постанови про
поновлення виконавчого провадження
від 02.01.2013р. ВП №3142610 та листа стягувача
про надання матеріалів зведеного
виконавчого провадження для
ознайомлення №13-015/2596 від 09.04.2013р.

27.05.2013р. ДП "Донецька вугільна
енергетична компанія" до канцелярії
господарського суду подані
заперечення проти скарги, з яких
вбачається, що відповідач просить
відмовити скаржнику в задоволенні
скарги в повному обсязі, посилаючись на
ч.1 п.17 ст.37 Закону України "Про
виконавче провадження". Відповідач
зазначає про той факт, що Кабінетом
Міністрів України було прийнято
рішення про проведення корпоратизації
Державного підприємства "Донецька
вугільна енергетична компанія" у 2013р.
протягом 2012-2014рр. та приватизації
відокремлених підрозділів, які входять
в його склад, у відповідності з ст.4
Закону України "Про особливість
приватизації вугледобувних
підприємств", яка ще не закінчена, а
відшкодування заборгованості, є
предметом примусового виконання, яка
виникла до її завершення. Таким чином,
заступником начальника відділу
державної виконавчої служби не
правомірно винесена постанова про
поновлення виконавчого провадження по
справі №19/99. В підтвердження
викладених обставин надав додаткові
документи.

28.05.2013р. представником ВДВС
Ворошиловського РУЮ були подані
заперечення на скаргу, в яких останній
просив суд відмовити у задоволенні
скарги та зазначив про здійснення
заходів щодо опису майна боржника,
проведення його оцінки та передачі на
реалізацію, у зв'язку з чим, отримані
від реалізації грошові кошти у
відповідності до вимог ст.ст.43,44 Закону
України "Про виконавче провадження"
будуть розподілені державним
виконавцем з урахуванням черговості.
Також цим представником надані копії
зведеного виконавчого провадження, які
залучені до матеріалів справи.

19.06.2013р. скаржником через канцелярію
суду були надані письмові пояснення, де
він вказує на те, що докази накладення
державним виконавцем арешту на кошти
Боржника відсутні, тобто арешт не
накладений взагалі, що є неправомірною
бездіяльністю державного виконавця,
невиконанням прав та обов'язків
державного виконавця, передбачених ст.
11 Закону України "Про виконавче
провадження" та його неправомірну
бездіяльність під час здійснення
зведеного виконавчого провадження.

27.08.2013р. до господарського суду від
скаржника надійшли доповнення до
письмових пояснень, в яких зазначено,
що державним виконавцем не
використовуються всі надані йому
Законом України "Про виконавче
провадження" права, не виконуються
обов'язки, які він зобов'язаний
реалізувати для повного і своєчасного
виконання рішення господарського суду
Донецької області від 30.05.2008р. по справі
№19/99 та наказу господарського суду
Донецької області виданого 10.06.2005р., що
є неправомірним згідно із ст. 11 Закону
України "Про виконавче провадження".

09.10.2013р. представником скаржника через
канцелярію суду надано заяву про
зменшення розміру вимог за скаргою, в
якій він просить суд вимогу про надання
для ознайомлення всіх матеріалів
виконавчого провадження стосовно
здійснення всіх дій державного
виконавця під час здійснення зведеного
виконавчого провадження Національного
банку України як стороні виконавчого
провадження відповідно до ст.11 Закону
України "Про виконавче провадження", п.2
Інструкції з організації примусового
виконання рішень, затвердженої наказом
Міністерства юстиції від 02.04.2012р. №512/5,
викладену у скарзі, поданої 23.04.2013р.
залишити без розгляду, у зв'язку з
наданням матеріалів зведеного
виконавчого провадження №19817778 від
07.04.2005р. для ознайомлення 08.08.2013р.

23.10.2013р. відповідачем подані доповнення
до заперечень на скаргу, в яких він
зазначив, що господарський суд не
вправі самостійно вчиняти дії,
пов'язані із здійсненням виконавчого
провадження, замість державного
виконавця, але може зобов'язати
державного виконавця здійснити
передбачені законом дії, від вчинення
яких той безпідставно ухиляється.
Однак, на думку відповідача дії ВДВС
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку були
вчинені згідно Закону України "Про
виконавче провадження" та діючого
законодавства України. Крім того,
останній зазначив, що виконавче
провадження повинно бути зупинено до
01.01.2014р., у зв`язку з наведеним просив
відмовити у задоволенні скарги
Національного банку України.

12.03.2014р. до господарського суду від
відповідача по справі (боржника)
надійшли заперечення на скаргу, подану
23.04.2013р. В цих запереченнях ДП "Донецька
вугільна енергетична компанія"
зазначило про неправомірність та
протиправність вимог скаржника. Крім
того, продубльовані доповнення до
заперечень, подані раніше.

26.03.2014р. на виконання вимог ухвали суду
від 12.03.2014р. скаржником подані письмові
пояснення на скаргу з посиланням на
норми діючого законодавства та з
урахуванням правової позиції,
викладеної в постанові Вищого
господарського суду України від
06.02.2014р.

09.04.2014р. скаржником подані доповнення
до письмових пояснень.

В той же день представником
відповідача (боржника) подані
заперечення на пояснення по скарзі від
26.03.2014р., в яких останні просив
відмовити в задоволенні вимог
скаржника.

В обґрунтування скарги, поданої
20.02.2014р., скаржник посилається на
порушення державним виконавцем
приписів ст.ст.1,4 Закону України "Про
виконавчу службу" ст.52,53,55,57,66 Закону
України "Про виконавче провадження",
п.п.4.1.,4.2.,4.3.,4.5. Інструкції з організації
примусового виконання рішень,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України від 02.04.2012р. №512/5 у
вигляді не забезпечення виконання
покладених на державну виконавчу
службу та державних виконавців прав та
обов'язків.

В підтвердження викладених обставин
скаржник надав копії рішення
господарського суду Донецької області
№19/99 від 30.05.2005р., постанови про
приєднання до зведеного виконавчого
провадження від 06.02.2006р., постанови про
поновлення виконавчого провадження
від 02.01.2013р. ВП №3142610, листа стягувача
про надання матеріалів зведеного
виконавчого провадження для
ознайомлення №13-015/982 від 06.02.2014р. та
листів від 07.08.2013р. №05-29/3106, від 07.08.2013р.
№52/07.08-01, від 06.08.2013р. №D15-52/1354

12.03.2014р. до канцелярії господарського
суду від відповідача по справі
(боржника) надійшли заперечення на
скаргу, подану 20.02.2014р. В цих
запереченнях ДП "Донецька вугільна
енергетична компанія" зазначило про
наявність рішення господарського суду
зі спору між тими ж сторонами, про той
же предмет спору та с тих же підстав, у
зв'язку з чим просив суд припинити
провадження у справі по скарзі, поданої
20.02.2014р.

26.03.2014р. на виконання вимог ухвали суду
від 12.03.2014р. скаржником подані письмові
пояснення на скаргу з посиланням на
норми діючого законодавства.

26.03.2014р. та 09.04.2014р. через канцелярію
господарського суду представником
скаржника подані клопотання про
здійснення фіксації судового процесу
по скаргам №13-014/2924 від 19.04.2013р. та
№13-012/1335 від 17.02.2014р., що розглядаються в
межах справи №19/99.

Відповідно до ч.7 ст.81-1 Господарського
процесуального кодексу України на
вимогу хоча б одного учасника судового
процесу у суді першої чи апеляційної
інстанції при розгляді справи по суті
або за ініціативою суду здійснюється
фіксування судового процесу з
допомогою звукозаписувального
технічного засобу. Отже, за клопотанням
скаржника здійснюється фіксування
судового процесу.

За приписами ч.2 ст.58 Господарського
процесуального кодексу України суддя
має право об'єднати кілька однорідних
позовних заяв або справ, у яких беруть
участь ті ж самі сторони, в одну справу,
про що зазначається в ухвалі про
порушення справи або в рішенні. З
власної ініціативи суд об'єднує кілька
вимог, що випливають з корпоративних
відносин і пов'язані між собою
підставою виникнення або поданими
доказами.

В судовому засіданні 09.04.2014р.,
господарський суд прийшов до висновку
про об'єднання двох скарг, які
розглядаються в межах справи №19/99,
оскільки у їх розгляді беруть участь ті
ж самі сторони та вимоги, викладені
скаржником в цих скаргах зв'язані між
собою підставами виникнення та
поданими доказами.

Розглянувши матеріали справи та надані
сторонами документи, заслухавши
пояснення представників сторін,
господарський суд, -

встановив:

Рішенням господарського суду
Донецької області від 30.05.2005р. позовні
вимоги Національного банку України в
особі Управління Національного банку
України в Донецькій області м. Донецьк
до Державного підприємства
"Донецьквугілля" м. Донецьк про
стягнення відсотків за користування
кредитом в сумі 287579,37грн. були
задоволені повністю.

Після набрання рішенням законної сили
10.06.2005р. господарським судом був
виданий відповідний наказ.

На підставі заяви стягувача 18.07.2005р.,
керуючись Інструкцією про проведення
виконавчих дій (затверджена наказом
Міністерства юстиції України №74/5 та
зареєстрована в Міністерстві юстиції
України 15.12.2009р. за №865/4158, в редакції, що
діяла на той час), першим заступником
начальника ВДВС Ворошиловського РУЮ м.
Донецька винесено постанову №959-3 про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання наказу №19/99,
виданого 10.06.2005р.

02.02.2006р. державним виконавцем винесено
постанову про заміну сторони
виконавчого провадження згідно ухвали
господарського суду Донецької області
від 19.01.2006р., якою замінено боржника,
Державне підприємство "Донецьквугілля"
м. Донецьк у виконавчому провадженні
щодо примусового виконання наказу
Господарського суду Донецької області
№19/99 від 10.06.2005р. на його
правонаступника Державне підприємство
"Донецька вугільна енергетична
компанія".

06.02.2006р. першим заступником начальника
ДВС у Ворошиловському районі м.
Донецька, керуючись Інструкцією про
проведення виконавчих дій (в редакції,
що діяла на той час), винесено постанову
про приєднання виконавчого
провадження по примусовому виконанню
наказу №19/99 до зведеного виконавчого
провадження №23-12/05 від 07.04.2005р.

31.01.2011р. заступником начальника ВДВС
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку,
керуючись Інструкцією про проведення
виконавчих дій (в редакції, що діяла на
той час), винесено постанову про
зупинення виконавчого провадження.

02.01.2013р. заступником начальника
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку,
керуючись Інструкцією з організації
примусового виконання рішень
(затверджена наказом Міністерства
юстиції України №512/5 та зареєстрована
в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р.
за №489/20802), винесено постанову про
поновлення виконавчого провадження.

На думку скаржника, відповідно вимог,
викладених у скарзі, поданої 23.04.2013р. (в
частині скасування постановою Вищого
господарського суду України від
06.02.2014р.), заступником начальника
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку
Нещадимом І.С. допущено неправомірну
бездіяльність у вигляді не здійснення
будь-яких дій щодо виявлення відкритих
рахунків, накладення арешту на кошти на
цих рахунках, накладення арешту на
готівкові кошти, на все рухоме і
нерухоме майно боржника, реалізацію
майна боржника в порушення вимог ст.11
Закону України "Про виконавче
провадження" та п.2 Інструкції з
організації примусового виконання
рішень. Крім того, скаржник звертає
увагу суду на те, що державним
виконавцем не використано право
накласти арешт на кошти на всіх
рахунках боржника, у тому числі тих, які
будуть відкриті після винесення
постанови про накладення арешту
(п.п.4.1.9. Інструкції) в порушення вимог
ст.6 Закону України "Про виконавче
провадження". Також в порушення вимог
ст.ст.52,53,55,57,66 Закону України "Про
виконавче провадження" державним
виконавцем не здійснено будь-яких дій
щодо: виявлення та звернення стягнення
на кошти, що знаходяться на рахунках
будь-яких відокремлених підрозділів,
філій боржника; звернення стягнення на
майно боржника, у зв'язку з відсутністю
у останнього грошових коштів та інших
цінностей; направлення запитів до
відповідних органів та до боржника про
надання необхідної інформації
стосовно відкритих рахунків боржника в
національній, іноземній валюті,
належних йому цінних паперів;
винесення постанов про арешт коштів та
інших цінностей на рахунках, про арешт
коштів, що перебувають в касі боржника
або надходять до неї, про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження, проведення опису
майна боржника і накладення на нього
арешту. Між тим, скаржник зазначає, що в
матеріалах виконавчого провадження
відсутні документи (постанови, акти)
про арешт і вилучення готівки у
боржника та документи, які б
підтверджували, що державним
виконавцем виявлялося осіб, у яких є
майно чи кошти, які вони мають передати
боржнику і не вжито заходів щодо
звернення стягнення на належні
боржникові у разі передачі від інших
осіб кошти, що перебувають на рахунках
в банках.

Щодо вимог скаржника, викладених у
скарзі, поданої 20.02.2014р., останній
зазначає про порушення державним
виконавцем вимог діючого
законодавства, посилаючись на його
бездіяльність та невикористання
наданих йому прав та обов'язків,
оскільки при ознайомленні з
матеріалами виконавчого провадження
скаржником встановлено відсутність
наступних документів: про накладення
державним виконавцем арешту на кошти
боржника, які знаходяться на всіх
рахунках і вкладах у банках та
фінансових установах; про накладення
арешту на кошти боржника, які
перебувають у касі боржника або
надходять до неї; про виявлення
готівкових коштів боржника; про
вилучення готівки із каси боржника; про
звернення стягнення (арешт, вилучення
та примусова реалізація) на майно
боржника - вугілля, що видобувається
боржником та його відокремленими
підрозділами; про звернення до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням.

Розглянувши матеріали цих скарг,
оцінивши у сукупності всі матеріали
справи, господарський суд зазначає
наступне:

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
виконавче провадження" виконавче
провадження як завершальна стадія
судового провадження та примусове
виконання рішень інших органів
(посадових осіб) - це сукупність дій
органів і посадових осіб, визначених у
цьому Законі, що спрямовані на
примусове виконання рішень судів та
інших органів (посадових осіб), які
провадяться на підставах, в межах
повноважень та у спосіб, визначених цим
Законом, іншими нормативно-правовими
актами, прийнятими відповідно до цього
Закону та інших законів, а також
рішеннями, що відповідно до цього
Закону підлягають примусовому
виконанню (далі - рішення).

Відповідно до цього ж Закону примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою на
підставі виконавчих документів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про
виконавче провадження" вимоги
державного виконавця щодо виконання
рішень обов'язкові для всіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних і
юридичних осіб на території України.
Невиконання законних вимог державного
виконавця тягне за собою
відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про
виконавче провадження" державний
виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
відповідно до закону і не допускати у
своїй діяльності порушення прав та
законних інтересів фізичних і
юридичних осіб.

23.06.2005р. начальник управління
Національного банку України в
Донецькій області звернувся до ВДВС
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьк із
заявою, в якій просив відкрити
виконавче провадження щодо
примусового виконання рішення
господарського суду Донецької області
від 30.05.2005р. на підставі наказу №19/99
(додано до заяви) та з метою
забезпечення виконання вказаного
рішення і наказу господарського суду
просив постановою про відкриття
виконавчого провадження накласти
арешт на майно боржника - ДП
"Донецьквугілля" та оголосити заборону
на його відчуження.

Так, 18.07.2005р. першим заступником
начальника ВДВС Ворошиловського РУЮ м.
Донецька винесено постанову №959-3 про
відкриття виконавчого провадження з
примусового виконання наказу №19/99. На
підставі п.3.6.2. Інструкції про
проведення виконавчих дій (№865/4158, в
редакції, що діяла на той час) державний
виконавець у 3-денний строк з дня
надходження до нього виконавчого
документа виносить постанову про
відкриття виконавчого провадження. У
постанові державний виконавець
установлює строк для добровільного
виконання рішення, який не може
перевищувати 7 днів. Відповідно до п.3.6.3.
цієї інструкції за заявою стягувача, з
метою забезпечення виконання рішення
про майнові стягнення державний
виконавець постановою про відкриття
виконавчого провадження вправі
накласти арешт на майно боржника (крім
коштів) та оголосити заборону на його
відчуження. Одночасно з винесенням
такої постанови державний виконавець
може провести опис і арешт майна
боржника в порядку, визначеному
Законом. Тобто, твердження скаржника
стосовно зобов'язання державного
виконавця накласти арешт на майно
боржника - ДП "Донецьквугілля" та
оголосити заборону на його відчуження
не мають правової підстави, оскільки
відповідно до п.3.6.3. це є правом, тобто
порушення в цій частині вимог
господарський суд не вважає законним.

Враховуючи той факт, що постановою
державного виконавця від 18.07.2005р.
виконавче провадження відкрито, строк
для добровільного виконання рішення
встановлюється до 25.07.2005р. На підставі
п.4.1.3. Інструкції якщо боржник у
встановлений строк добровільно не
виконав рішення, то державний
виконавець невідкладно розпочинає
його примусове виконання в межах
строку, передбаченого статтею 25 Закону.

Як вже зазначалось, 06.02.2006р. першим
заступником начальника ДВС у
Ворошиловському районі м. Донецька,
винесено постанову про приєднання
виконавчого провадження по
примусовому виконанню наказу №19/99 до
зведеного виконавчого провадження
№23-12/05 від 07.04.2005р. Державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії з
виконання рішення протягом шести
місяців з дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження
(п.3.7.1. Інструкції). Проте, з матеріалів
виконавчого провадження не вбачається
коли саме до зведеного виконавчого
провадження приєднано останнє
виконавче провадження. Крім того, в
матеріалах виконавчого провадження
відсутні документи щодо зупинення
зведеного виконавчого провадження з
06.02.2006р. (державним виконавцем винесено
постанову про приєднання виконавчого
провадження з виконання наказу №19/99 до
зведеного) до 02.01.2013р. (державним
виконавцем винесено постанову про
поновлення виконавчого провадження ВП
№3142610).

У своїх запереченнях на скаргу ВДВС
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку
зазначає про зупинення виконавчого
провадження у період з 14.11.2005р. по
03.01.2011р. на підставі п.15 ч.1 ст.34 Закону
України "Про виконавче провадження", у
зв'язку з тим, що боржник знаходиться в
реєстрі підприємств
паливо-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості відповідно до Закону
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливо-енергетичного
комплексу", але будь-які документи в
підтвердження цього факту в матеріалах
виконавчого провадження також
відсутні.

Водночас, внесення юридичної особи,
незалежно від форми власності, до
Реєстру підприємств
паливно-енергетичного комплексу, які
беруть участь у процедурі погашення
заборгованості, не є підставою для
зупинення виконавчого провадження та
заходів примусового виконання судових
рішень щодо стягнення з неї
заборгованості, яка не стосується
неповних розрахунків за енергоносії і
не визначена Законом України "Про
заходи, спрямовані на забезпечення
сталого функціонування підприємств
паливно-енергетичного комплексу".
Зазначена правова позиція викладена у
рішенні Конституційного суду України
від 13.12.2012р. №18-рп/2012, яке є обов'язковим
до виконання на території України та
остаточним і не може бути оскаржене.
Отже, зупинення виконавчого
провадження, про яке стверджує ВДВС
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку у
своїх запереченнях суд вважає
неправомірним.

Разом з тим, господарський суд
зазначає, що до 2012року у зведеному
виконавчому провадженні не має доказів
вчинення будь-яких виконавчих дій, що є
порушенням вимог діючого
законодавства.

Проаналізувавши вимоги Інструкції про
проведення виконавчих дій (затверджена
наказом Міністерства юстиції України
№74/5 та зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 15.12.2009р. за №865/4158, в
редакції, що діяла під час здійснення
виконавчого провадження)
господарський суд зазначає:

Згідно п.1.5. Інструкції державний
виконавець уживає заходів примусового
виконання, якщо боржник не виконує
добровільно рішення у встановлений
виконавцем строк відповідно до статті
24 Закону. Заходами примусового
виконання рішень є: звернення
стягнення на грошові кошти боржника;
звернення стягнення на інші види майна
боржника; звернення стягнення на
заробітну плату (заробіток), доходи та
інші заходи, передбачені рішенням.
Проте, жодних перерахованих заходів
державним виконавцем здійснено не
було, оскільки в матеріалах
виконавчого провадження відсутні
відповідні докази.

Пунктом 5.1. Інструкцій встановлений
порядок звернення стягнення на грошові
кошти та інше майно боржника. Так, на
підставі п.5.1.3. Інструкції за наявності
даних про кошти та інші цінності
боржника, що знаходяться на рахунках і
вкладах та на зберіганні в банках чи
інших кредитних установах, на них
накладається арешт, про що виноситься
постанова державного виконавця. У разі
відсутності в боржника коштів та
цінностей, достатніх для задоволення
вимог стягувача, стягнення звертається
на належне боржникові інше майно.
Боржник має право вказати ті види майна
чи предмети, на які потрібно звернути
стягнення в першу чергу. Державний
виконавець зобов'язаний задовольнити
вимоги боржника, якщо вони не порушують
інтересів стягувача й не ускладнюють
виконання рішення. Остаточно
черговість стягнення на кошти та інше
майно боржника визначається державним
виконавцем. Якщо у виконавчому
документі про стягнення грошових
коштів не вказано певного номера
рахунку, з якого мають бути стягнені
грошові кошти, то в разі відсутності в
боржника коштів та цінностей,
достатніх для задоволення вимог
стягувача, державний виконавець
виносить постанову про звернення
стягнення на майно боржника, яку не
пізніше трьох днів надсилає сторонам.
Якщо у виконавчому документі про
стягнення грошових коштів указаний
певний номер рахунку, з якого мають
бути стягнені грошові кошти, то в разі
відсутності коштів на цьому рахунку
державний виконавець звертається до
органу, який видав виконавчий документ,
з клопотанням про заміну способу та
порядку виконання рішення шляхом
звернення стягнення на майно боржника
або встановлення іншого способу та
порядку виконання рішення. В наказі
господарського суду від 10.06.2005р. №19/99
зазначений певний номер рахунку:
№2532 в філії "Головне управління
Промінвестбанку в Донецькій області",
але в матеріалах справи відсутні
докази на виконання пункту 5.1.3.
Інструкції.

Відповідно до п.5.2. Інструкції
встановлений порядок звернення
стягнення на кошти боржника в
іноземній валюті при обчисленні боргу
в гривнях. Як передбачено пунктом 5.5.
щодо звернення стягнення на майно
боржника, яке знаходить в інших осіб, на
підставі п.5.5.1. державний виконавець на
письмову пропозицію боржника або
стягувача має право звернути стягнення
на майно боржника, що знаходиться в
інших осіб, а також на майно та кошти,
належні боржникові від інших осіб.
Таким чином, це є правом державного
виконавця, а тому вимоги скаржника
стосовно не виконання своїх
зобов'язань державним виконавцем
господарський суд в цій частині вважає
необґрунтованими.

Щодо вимог скаржника про
зобов'язання державного виконавця
накласти арешт на кошти боржника, які
знаходяться на всіх рахунках і вкладах
у банках та фінансових установах та про
зобов'язання накласти арешт на кошти
боржника, які перебувають у касі
боржника або надходять до неї, суд при
розгляді скарги керується пунктом 5.6.
Інструкції, пп.5.6.2. якого передбачено,
що державним виконавцем за постановою
про відкриття виконавчого провадження
або за постановою про арешт майна
боржника та оголошення заборони на
його відчуження може бути накладений
арешт у межах суми стягнення за
виконавчими документами з урахуванням
витрат, пов'язаних з проведенням
виконавчих дій на виконання, на все
майно боржника або на окремо визначене
майно боржника. Тобто, накладення
арешту є правом державного виконавця, у
зв'язку з чим суд не може зобов'язувати
останнього вчинити певні дії стосовно
цього.

Протягом примусового виконання
зведеного виконавчого провадження
наказом Міністерства юстиції України
№512/5 від 02.04.2012р. затверджена
Інструкція з організації примусового
виконання рішень, яка зареєстрована в
Міністерстві юстиції України №489/20802.

Згідно п.4.1.1. цієї Інструкції у
разі виконання рішень про стягнення
коштів з юридичних осіб державний
виконавець перевіряє також наявність
майна боржника за даними балансу. Копію
балансу державний виконавець може
отримати безпосередньо у боржника або
у відповідних державних органів. Так,
на підставі цього пункту ВДВС
Ворошиловського РУЮ у м. Донецьку
направлено запит начальнику КП "Бюро
технічної інвентаризації м. Донецька" з
метою отримання необхідних технічних
паспортів на: побутове приміщення та
будівлю літнього клубу, розташованого
за адресою: м. Донецьк, вул. Стадіонна, 1;
будівлю літнього клубу, розташованого
за адресою: м. Моспіне, вул.
Ново-Моспіно; будівлю столової,
розташованої за адресою: м. Моспіне,
вул. Спортивна, 27; будівлю котельної з
насосною ш. «Сбойка», розташованої за
адресою: м. Моспіне, сел. Октябирськое,
вул. Колективна, 49а, на які складено акт
опису й арешту майна 03.10.2012р. та 05.10.2012р.

Разом з тим, пунктом 4.1.2
Інструкції передбачено, що державні
виконавці в процесі виконання рішення
можуть вилучати готівкові кошти у
боржника в національній та іноземній
валютах. Приймання державними
виконавцями грошей не дозволяється.
Виявлені у боржника готівкові кошти
вилучаються, про що державний
виконавець складає акт вилучення
готівки. Вилучення проводиться у
присутності понятих. Цей акт
складається у необхідній кількості
примірників, з яких перший залишається
у виконавчому провадженні, інші
вручаються боржнику або його
представнику, особі, у якої вилучено,
під розписку в першому примірнику. У
разі відмови боржника (його
представника) від підпису про це
зазначається в акті вилучення готівки.
Отже, вимоги скаржника стосовно
зобов'язання ВДВС Ворошиловського РУЮ
у м. Донецьку виявити готівкові кошти
боржника та вилучити готівку із каси
боржника є також необґрунтованими,
оскільки це є правом державного
виконавця, у зв'язку з чим суд також не
може зобов'язувати останнього вчинити
певні дії стосовно цього.

Розпочинаючи виконання рішення про
стягнення коштів, державний виконавець
зобов'язаний винести постанову
відповідно до частини другої статті 57
Закону. Постанова підписується
державним виконавцем та скріплюється
печаткою органу ДВС. На кошти та інші
цінності боржника, що знаходяться на
рахунках і вкладах та на зберіганні в
банках чи інших фінансових установах,
накладається арешт, про що виноситься
постанова державного виконавця. У
постанові зазначається сума коштів,
яка підлягає арешту, з урахуванням
вимог за виконавчими документами,
виконавчого збору, витрат на
організацію та проведення виконавчих
дій та вказується номер рахунку, на
якому знаходяться кошти, що підлягають
арешту, або зазначається, що арешт
поширюється на кошти на всіх рахунках
боржника, у тому числі тих, які будуть
відкриті після винесення постанови про
накладення арешту. Постанова
підписується державним виконавцем та
скріплюється печаткою органу ДВС
(п.п.4.1.8.,4.1.9. Інструкції).

В матеріалах виконавчого провадження
наявні акти опису й арешту майна від
02.10.2012р. і 05.10.2012р. та постанова про арешт
коштів та інших цінностей боржника, що
знаходяться на рахунках і вкладах чи на
зберіганні у банках або інших
фінансових установах від 28.04.2011р. Крім
того, згідно інформаційної довідки з
Єдиного реєстру заборон відчуження
об'єктів нерухомого майна, станом на
15.04.2013р. на все нерухоме майно, у межах
суми 15474993,42грн. накладено арешт, у
зв'язку з чим вимоги скаржника в
частині порушення державним
виконавцем п.п.4.1.9. Інструкції є
необґрунтованими.

Відповідно до п.п.4.2.,4.3. Інструкції
після виявлення майна боржника
державний виконавець проводить опис та
арешт цього майна, про що складає акт.
Визначення вартості, оцінка майна
боржника проводяться державним
виконавцем або суб'єктом оціночної
діяльності - суб'єктом господарювання в
установленому законодавством порядку.
З повідомлень про оцінку арештованого
майна №3/13 від 01.01.2013р., від 07.02.2013р.
вбачається, що на майно боржника
накладено арешт шляхом складання акту
опису й арешту майна - будівлі літнього
клубу, розташованого за адресою: м.
Моспіне, вул. Ново-Моспіно, 23а; будівлі
ГСМ (гаражі), загальною площею 319,50кв.м.,
що розташовані за адресою: м. Донецьк,
пр-т Миру, 44 та згідно звітів про оцінку
майна від 14.12.2012р., 17.01.2013р. (які складені
оцінювачем - СПД-ФО ОСОБА_6) сумарна
ринкова вартість майна боржника, на яке
було накладено арешт, складає 18523,00грн.
без ПДВ та 102249,50грн. без ПДВ.

Пунктом 4.5. Інструкції передбачено, що
реалізація майна, на яке звернено
стягнення, здійснюється відповідно до
вимог ст.62 Закону України "Про
виконавче провадження", за приписами
якої реалізація арештованого майна
здійснюється шляхом його продажу на
прилюдних торгах, аукціонах або на
комісійних умовах.

Як вбачається з протоколів №05-0449/13(А) -
Лот №1 та 05-0420/13 (А) - Лот №1 (копії наявні
в матеріалах справи) 21.02.2013р. о 13:00год. та
01.03.2013р. о 12:00год. були проведені
прилюдні торги по реалізації
нерухомого арештованого майна, що є
власністю ДП "Донецька вугільна
енергетична компанія" - нежитлових
будівель. За результатами цих торгів,
будівля ГСМ (гаражі) та нежитлова
будівля літнього клубу, що належать
боржнику були реалізовані за цінами
103000,00грн. та 18600,00грн.

Згідно п.11.1. Інструкції у разі ухилення
боржника від виконання зобов'язань,
покладених на нього рішенням,
державний виконавець може звернутися з
поданням до суду за місцезнаходженням
органу ДВС щодо встановлення
тимчасового обмеження у праві виїзду
боржника - фізичної особи або керівника
боржника - юридичної особи за межі
України до виконання зобов'язань за
рішенням. Тобто, вимога скаржника щодо
зобов'язання ВДВС Ворошиловського РУЮ
у м. Донецьку звернутись до суду за
встановленням тимчасового обмеження у
праві виїзду керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням є
необґрунтованою, оскільки відповідно
діючої Інструкції, зазначена дія є
правом державного виконавця, а не його
обов'язком.

Що стосується посилання скаржника на
ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче
провадження", то суд вважає їх
безпідставними, оскільки цією нормою
передбачені права державного
виконавця у процесі здійснення
виконавчого провадження, а не його
обов'язки.

Відповідно до ст.43 Закону здійснюється
розподіл стягнутих державним
виконавцем з боржника за виконавчим
провадженням грошових сум (у тому числі
одержаної від реалізації майна
боржника). Розподіл грошових сум у
черговості, зазначеній у частині
першій цієї статті, здійснюється по
мірі їх стягнення. Сума, що залишилася
після сплати штрафів, повертається
боржнику. У разі, якщо сума, стягнута з
боржника, недостатня для задоволення
всіх вимог за виконавчими документами,
вона розподіляється державним
виконавцем між стягувачами в порядку
черговості.

Згідно приписів ст.55 Закону України
"Про виконавче провадження" державний
виконавець має право звернути
стягнення на майно боржника, що
перебуває в інших осіб, а також на майно
та кошти, що належать боржнику від
інших осіб. Таким чином, вимога
скаржника в цій частині є
необґрунтованою, оскільки звернення
стягнення на майно є правом державного
виконавця, а не обов'язком.

Крім того, з метою виконання приписів,
зазначених у постанові Вищого
господарського суду України від
06.02.2014р., яка є обов»язковою для суду при
розгляді скарги у іншому складі суду,
господарським судом встановлено, що
заборгованість за даною справою не
стосується неповних розрахунків за
енергоносії і не визначена Законом
України "Про заходи, спрямовані на
забезпечення сталого функціонування
підприємств паливно-енергетичного
комплексу" та врахована позиція
викладена у рішенні Конституційного
суду України від 13.12.2012р. №18-рп/2012.

Також судом з»ясовано, що періодом
часу, коли мали місце бездіяльність та
дії державного виконавця, що
оскаржуються, є період з відкриття
провадження по справі та по теперішній
час. В матеріалах справи відсутні
докази вчинення будь-яких виконавчих
дій з дати приєднання виконавчого
документа до зведеного виконавчого
провадження до 2012року та у 2014році, що є
порушенням вимог діючого
законодавства.

Господарським судом встановлено, що
фактично скаржник наполягає на
зобов»язанні державного виконавця
належним чином виконувати виконавче
провадження відповідно до діючого
законодавства, а також сумлінно
використовувати надані йому права. В
цьому випадку слід зазначити, що
господарський суд не має права
зобов»язувати державного виконавця
вчиняти дії, що є виключно його правом,
оскільки це суперечить приписам
діючого законодавства.

Крім того, господарський суд зазначає
наступне: відповідно до правової
позиції, викладеної в інформаційному
листі Вищого господарського суду
України від 29.06.2010р. №01-08/369 «Про деякі
питання, порушенні у доповідних
записках про роботу господарських
судів України у 2009 році щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України»
вимога скаржника щодо скасування
постанови чи іншого акту органу
Державної виконавчої служби за своєю
правовою природою тотожна вимозі про
визнання їх недійсними.

Також слід зазначити, що за
результатами розгляду скарги
виноситься ухвала, в якій
господарський суд або визнає доводи
заявника правомірними і залежно від їх
змісту визнає постанову державного
виконавця щодо здійснення заходів
виконавчого провадження недійсною, або
визнає дії чи бездіяльність органу
Державної виконавчої служби
незаконними, чи визнає недійсними
наслідки виконавчих дій, або зобов'язує
орган державної виконавчої служби
здійснити певні виконавчі дії, якщо він
ухиляється від їх виконання без
достатніх підстав, або визнає доводи
скаржника неправомірними і скаргу
відхиляє.

Аналогічна правова позиція викладена в
п. 9.13 постанови пленуму Вищого
господарського суду України №9 від
17.10.2012р. «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України».

З огляду на вищевикладене,
господарський суд прийшов до висновку
про задоволення скарг частково.

Що стосується посилання боржника на
наявність інших підстав для зупинення
провадження по справі, ніж ті, за якими
вже відбулось зупинення, господарський
суд зазначає, що це не є предметом
розгляду по даним скаргам та державний
виконавець зупиняв провадження за
конкретною нормою Закону.

На підставі Закону України "Про
виконавче провадження", Інструкції про
проведення виконавчих дій №74/5,
Інструкції з організації примусового
виконання рішень №512/5 від 02.04.2012р.,
керуючись ст.121-2 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скарги Управління Національного банку
України в Донецькій області м. Донецьк
на дії та бездіяльність відділу
Державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку задовольнити
частково.

Визнати незаконною бездіяльність
відділу Державної виконавчої служби
Ворошиловського районного управління
юстиції у м. Донецьку щодо не вчинення
обов»язкових відповідно до Закону
України «Про виконавче провадження»
виконавчих дій, а також дій щодо
зупинення виконавчого провадження.

Зобов»язати відділ Державної
виконавчої служби Ворошиловського
районного управління юстиції у м.
Донецьку вчинити всі обов»язкові
відповідно до Закону України «Про
виконавче провадження» виконавчі дії.

В решті скарги відмовити.

Суддя
О.О.
Уханьова