ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р.Справа № 922/959/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання
Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного АТ
"Харківміськгаз", м. Харків до
Публічного АТ "Харківський тракторний
завод ім. С.Орджонікідзе", м. Харків про
стягнення 652410,20грн. за участю
представників сторін:

позивача - Зубрич Д.О., довіреність №
06/3931 від 30.12.13 р.,

відповідача - Герус І.В., довіреність №
85/1158 від 30.12.13 р.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною
заявою про стягнення з відповідача
652410,20грн. основного боргу за надані
послуги з постачання природного газу.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що
відповідач не виконав належним чином
свої зобов'язання за договором на
постачання природного газу за
регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-203 від
30.09.2013р., внаслідок чого виникла
заборгованість, яка до цього часу не
сплачена.

Представник позивача в судовому
засіданні підтримує заявлені позовні
вимоги в повному обсязі, просить суд
задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому
засіданні та відзиві на позов (вх. № 12660
від 14.04.2014р.) просить в задоволенні
позову відмовити в повному обсязі. Свої
заперечення відповідач обґрунтовує
тим, що ним проведено залік зустрічних
однорідних вимог на суму 652410,20грн., про
що складена заява № 60/49Д від 27.02.2014р.,
яка отримана позивачем 27.02.2014р., у
зв'язку з чим зобов'язання вважається
припиненим.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на
яких ґрунтуються позовні вимоги,
всебічно та повно дослідивши матеріали
справи та надані докази, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив наступне.

30.09.2013р. між сторонами укладено договір
на постачання природного газу за
регульованим тарифом № 2013/ТП-ПР-203
(надалі - Договір).

За умовами укладеного Договору позивач
(Постачальник) зобов'язався протягом 2013
року здійснювати постачання
природного газу відповідачу
(Споживачу) в обсягах і порядку,
передбачених Договором. Відповідач, в
свою чергу, зобов'язався дотримуватись
дисципліни споживання газу, оплачувати
позивачу вартість поставленого газу на
умовах та в обсягах, визначених
Договором.

В розділі 4 Договору сторони визначили
вартість послуг за Договором та
порядок розрахунків. Зокрема, сторони
дійшли згоди, що оплата вартості послуг
з постачання газу здійснюється
Споживачем авансовими платежами із
розрахунку договірного обсягу
постачання газу згідно з додатком 2.
Авансові платежі сплачуються
Споживачем Постачальнику на
розрахунковий рахунок зі спеціальним
режимом використання у розмірі 100
відсотків від вартості запланованого
або погодженого Постачальником обсягу
газу на розрахунковий період за п'ять (5)
календарних днів до початку місяця
поставки газу. Споживач самостійно
розраховує суму платежу, виходячи з
ціни газу на наступний розрахунковий
період та відповідної величини
договірного обсягу газу, заявленого на
наступний розрахунковий період. У разі
відсутності інформації про ціну газу
на наступний розрахунковий період до
дати здійснення оплати Споживач
розраховує суму платежу за ціною, що
діяла у попередньому місяці. У випадку
недоплати вартості послуг з постачання
газу за розрахунковий період Споживач
проводить остаточний розрахунок не
пізніше п'ятого (5) числа місяця,
наступного за розрахунковим.

Як свідчать матеріали справи, а саме
Акт № 2013/ТП-ПР-203 від 30.11.2013р. (а.с. 18), що
підписаний та скріплений печатками
сторін, позивач належним чином виконав
взяті на себе зобов'язання за Договором
поставивши відповідачу природний газ у
листопаді 2013р. на загальну суму
652410,20грн.

Відповідач не виконав належним чином
взяті на себе зобов'язання та не
сплатив у встановлені Договором строки
вартість поставленого газу, внаслідок
чого виникла заборгованість на суму
652410,20грн.

Відповідач вказує на те, що ним
проведено залік зустрічних однорідних
вимог на суму 652410,20грн., про що складена
заява № 60/49Д від 27.02.2014р., яка отримана
позивачем 27.02.2014р., у зв'язку з чим
зобов'язання вважається припиненим.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам, суд виходить із
наступного.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання
нею зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

Окрім того, відповідно до ст. 601
Цивільного кодексу України
зобов'язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватися за
заявою однієї із сторін. Аналогічні
положення містяться в ч. 3 ст. 203
Господарського кодексу України.

Як свідчать додатково надані
відповідачем до матеріалів справи
документи, у позивача існувала
заборгованість перед відповідачем в
сумі 652411,46грн. відповідно до рішення
господарського суду Харківської
області від 18.02.2009р. у справі № 16/166-08 про
стягнення 420111,46грн. та на підставі
виконавчих написів №№ 1651, 1652, 1653, 1654 від
09.06.2009р., виданих приватним нотаріусом
Харківського міського нотаріального
округу Харківської області ОСОБА_3, на
загальну суму 232300,00грн. За таких
підстав, відповідачем було проведено
залік зустрічних однорідних вимог на
суму 652410,20грн., про що була складена
відповідна заява № 60/49Д від 27.02.2014р., яка
отримана позивачем 27.02.2014р., та проти
отримання якої позивач не заперечував.

Таким чином, грошове зобов'язання
відповідача перед позивачем в розмірі
652410,20грн. за Договором № 2013/ТП-ПР-203 від
30.09.2013р., що є предметом розгляду даної
судової справи, припинилося в повному
обсязі.

Заява однієї сторони про зарахування
зустрічної однорідної вимоги є
одностороннім правочином, який має
наслідком припинення зобов'язань, і
якщо інша сторона не погоджується з
проведенням такого зарахування, вона
вправі на підставі ст. 16 ЦК України та
ст. 20 ГК України звернутись за захистом
своїх охоронюваних законом прав до
суду. Водночас, згоди іншої сторони у
зобов'язанні із зарахуванням вимог не
вимагається.

Оскільки позивач звернувся до
господарського суду Харківської
області з позовною заявою про
стягнення з відповідача 652410,20грн. боргу
за Договором № 2013/ТП-ПР-203 від 30.09.2013р.
саме 18.03.2014р., тобто вже після отримання
позивачем заяви про залік однорідних
зустрічних вимог від 27.02.14 року № 60/49-Д
та зобов'язання відповідача перед
позивачем припинилося в повному обсязі
до подачі позовної заяви до
господарського суду, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є такими, що
не підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що відбулось припинення
грошового зобов'язання шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог в задоволенні позову Публічного
АТ "Харківміськгаз" необхідно
відмовити в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, відповідно до якої судовий
збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших
підстав, - на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, в даному випадку витрати
по сплаті судового збору покладаються
на позивача.

Керуючись ст. ст. 193, ч.3 ст. 203
Господарського кодексу України, ст.ст.
509, 525, 530, 598, 599, 601 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 1, 12, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Повне рішення складено 22.04.2014 р.

Суддя Л.В. Шарко