ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ
Незалежності, 1 тел. 71-81-84, факс 71-81-98
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р.Справа № 924/251/14

Господарський суд Хмельницької
області у складі:

судді Субботіної Л.О., розглянувши
матеріали справи

за позовом Дочірньої компанії "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" м. Київ

до Житлово-експлуатаційної контори
Хмельницької облспоживспілки
м.Хмельницький

про стягнення 12 434,71 грн.

Представники сторін:

позивач: Онищенко І.П. - представник за
довіреністю №10/10 від 17.01.2014р.

відповідач: не з'явився

В судовому засіданні відповідно до ч. 2
ст. 85 ГПК України проголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до суду з
позовом до відповідача про стягнення 12
434,71 грн. В обґрунтування позову
зазначає, що 19.01.2011р. між Дочірньою
компанією "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (далі - постачальник) та
Житлово-експлуатаційною конторою
Хмельницької облспоживспілки (далі -
покупець) був укладений договір
поставки природного газу №06/11-18 ТЕ-34,
згідно якого постачальник
зобов'язується поставити покупцеві
природний газ, а покупець прийняти та
оплатити природний газ на умовах
договору.

Протягом січня - квітня 2011 року позивач
поставив відповідачу природний газ на
загальну суму 51 629,60 грн., що
підтверджується актами приймання -
передачі. Відповідач лише частково
розрахувався за поставлений природний
газ на суму 41 663,54 грн. На момент
звернення з позовом до суду
заборгованість відповідача становить 9
966,06 грн.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за
надані послуги, позивач нарахував
відповідачу 1 330,41 грн. - пені, 171,86 грн. -
інфляційних втрат та 966,38 грн. - 3%
річних.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримує в
повному обсязі, вважає їх правомірними
та обґрунтованими.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився. У письмовому
відзиві позов не визнає і просить у
його задоволенні відмовити. Зазначає,
що відповідач перебуває у процесі
припинення, у зв'язку з чим відсутні
кошти на сплату боргу.

Судом під час розгляду матеріалів
справи встановлено.

19.01.2011р. між Дочірньою компанією "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (далі -
постачальник) та
Житлово-експлуатаційною конторою
Хмельницької облспоживспілки (далі -
покупець) був укладений договір № 06/11-18
ТЕ-34 поставки природного газу для
надання населенню та релігійним
організаціям послуг з опалення та
гарячого водопостачання (далі -
договір).

Відповідно до п. 1.1 договору
Постачальник зобов'язується поставити
Покупцеві імпортований природний газ,
а Покупець зобов'язується прийняти і
оплатити природний газ в обсязі,
зазначеному в п. 1.2 договору.

Згідно п. 1.2 договору постачальник
передає покупцю в період з 01 січня 2011
року по 31 грудня 2011 року природний газ з
урахуванням вартості його
транспортування в обсязі до 62,6 тис.
куб.м.

Ціна за 1000 куб. м. газу становить 840,196
грн., без урахування податку на додану
вартість, збору у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
газ, тарифів на транспортування,
розподіл і постачання газу, крім того:
збір у вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на газ - 2%; податок
на додану вартість за ставкою 20%. Крім
того, тариф на транспортування газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 234,00 грн., крім того ПДВ
- 20%. До сплати за 1000 куб. м. природного
газу - 1091,00 грн.., крім того ПДВ - 20%,
всього з ПДВ - 1309,20 грн. (п. 3.1 договору).

Згідно п. 4.1 договору розрахунки
проводяться шляхом поетапної оплати у
такому порядку: - перша оплата в
розмірі 34% від вартості запланованих
місячних обсягів постачання газу
проводиться не пізніше 10 числа місяця
поставки; - подальші оплати проводяться
плановими платежами по 33% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу до 20 та 30 (31) числа
місяця поставки. Остаточний розрахунок
за фактично спожиті обсяги газу
здійснюється на підставі акта
приймання - передачі газу до 20 числа
місяця, наступного за місяцем поставки
газу.

При невиконанні Покупцем вимог,
передбачених у п. 4.1 цього договору,
Постачальник має право обмежити або
припинити (у міжопалювальний період)
постачання газу Покупцеві (п. 4.2
договору).

Строк поставки газу: з 1 січня 2011 року по
31 грудня 2011 року включно (п. 5.1 договору).

Відповідно до п. 7.3.1 договору у разі
порушення покупцем умов п. 4.1 договору,
Покупець зобов'язується (крім суми
заборгованості) сплатити пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Строк позовної давності за цим
договором та до вимог про стягнення
неустойки встановлюється тривалістю у
три роки. Неустойка нараховується за
шість місяців, що передують моменту
звернення з претензією або позовом (п.
9.3 договору).

Пунктом 10.1 договору визначено, що
договір набирає чинності з моменту
його підписання повноважними
представниками сторін та скріплення
печатками сторін, поширює дію на
відносини, що склалися між сторонами з
01 січня 2011 року і діє у частині поставки
газу до 31 грудня 2011 року включно, а у
частині розрахунків за газ - до їх
повного здійснення.

Невід'ємною частиною цього договору є
Додаток №1 та інші додатки та додаткові
угоди, які будуть укладені у
майбутньому (розділ 12 договору).

Договір підписаний та скріплений
печатками сторін.

19.01.2014р. сторонами укладено додаток № 1
до договору, яким визначені умови
поставки і обліку газу та інші права і
обов'язки сторін, порядок
приймання-передачі газу.

04.04.2011 року між Дочірньою компанією "Газ
України" Національної акціонерної
компанії "Нафтогаз України" (далі -
постачальник) та
Житлово-експлуатаційною конторою
Хмельницької облспоживспілки (далі -
покупець) було підписано додаткову
угоду № 1 до договору поставки
природного газу №06/11-18 ТЕ-34 від 19.01.2011 р.,
якою з 01 квітня 2011 року пункт 3.1
договору викладено в наступній
редакції: "Ціна за 1000 куб. м. газу
становить 815,000 грн., без урахування
податку на додану вартість, збору у
вигляді цільової надбавки до
затвердженого тарифу на газ, тарифів на
транспортування, розподіл і постачання
газу, крім того: збір у вигляді цільової
надбавки до затвердженого тарифу на
газ - 2%; податок на додану вартість за
ставкою 20%. Крім того, тариф на
транспортування природного газу
магістральними та розподільними
трубопроводами - 259,70 грн., крім того ПДВ
- 20%. До сплати за 1000 куб. м. природного
газу - 1091,00 грн., крім того ПДВ - 20%, всього
з ПДВ - 1309,20 грн." Решта умов договору
залишається незмінними і обов'язковими
для виконання сторін.

11.07.2011 року між сторонами підписано
додаткову угоду № 2 до договору
поставки природного газу №06/11-18 ТЕ-34
від 19.01.2011 р., пунктом 1 якої з 01 липня 2011
року погоджено вартість за 1000 куб. м.
природного газу в розмірі 1091,00 грн..,
крім того ПДВ - 20%, всього з ПДВ - 1309,20
грн." Решту умов договору залишено
незмінними і обов'язковими для
виконання сторін.

03.10.2011 року підписано додаткову угоду №
3 до договору поставки природного газу
№06/11-18 ТЕ-34 від 19.01.2011 р., пунктом 1 якої
визначено вважати договір №06/11-18 ТЕ-34
від 19.01.2011 р. припиненим в частині
поставки природного газу з 01 жовтня 2011
року.

На виконання умов договору протягом
січня-квітня 2011 року Постачальник
поставив Покупцю природний газ на
загальну суму 51 629,60 грн., що
підтверджується актами передачі -
приймання природного газу № 3Хм від
31.01.2011 р., № 3Хм від 28.02.2011 р., № 3Хм від
31.03.2011 р., № 718 від 30.04.2011 р.

Відповідач розрахувався з позивачем
лише частково на суму 41 663,54 грн. Станом
на момент пред'явлення позову до суду
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 9966,06 грн.

У зв'язку з несвоєчасною оплатою за
надані послуги, позивач відповідно до
ст. 625 ЦК України нарахував відповідачу
171,86 грн. інфляційних втрат, 966,38 грн. 3 %
річних, а також на підставі п.7.1
договору пеню в розмірі 1 330,41 грн.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх в
сукупності, судом враховується
наступне:

Згідно з абз.2 ч.1 ст.175 Господарського
кодексу України майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174
ГК України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод,
не передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

За приписами ст.509 ЦК України та ст.173 ГК
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 265 ГК України за договором
поставки одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Як вбачається з правовідносин, що
виникли між сторонами їм притаманні
ознаки, що характеризують цивільні
відносини, які виникають з договорів
поставки. Так, позивач поставив
відповідачу газ, загальною вартістю 51
629,60 грн., що підтверджується актами
передачі - приймання природного газу №
3Хм від 31.01.2011 р., № 3Хм від 28.02.2011 р., № 3Хм
від 31.03.2011 р., № 718 від 30.04.2011 р., а
відповідач зобов'язався сплатити за
нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України,
ст. 193 ГК України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов'язань не допускається.

Згідно п. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено,
що договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

За умовами п. 4.1 договору № 06/11-18 ТЕ-34
поставки природного газу для надання
населенню та релігійним організаціям
послуг з опалення та гарячого
водопостачання від 19.01.2011р. сторони
домовилися, що розрахунки за газ
проводяться шляхом поетапної оплати у
такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу проводиться не пізніше
10 числа місяця поставки;

- подальші оплати проводяться
плановими платежами по 33% від вартості
запланованих місячних обсягів
постачання газу до 20 та 30 (31) числа
місяця поставки.

Остаточний розрахунок за фактично
спожиті обсяги газу здійснюється на
підставі акта приймання - передачі газу
до 20 числа місяця, наступного за
місяцем поставки газу.

Судом встановлено, що відповідач лише
частково оплатив вартість
поставленого газу на суму 41 663,54 грн.
Вартість неоплаченого газу складає 9
966,06 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.3 ст. 692 ЦК України у разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару.

Невиконання зобов'язання або виконання
з порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання)
стаття 610 ЦК України визначає, як
порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено,
що боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідачем не подано в матеріали
справи доказів оплати заборгованості,
що є предметом спору, а також не
спростовано факту отримання товару. За
таких обставин, оцінюючи надані
позивачем докази, суд прийшов до
висновку, що позовні вимоги про
стягнення 9 966,06 грн. заборгованості
обґрунтовані, підтверджені наявними у
справі доказами та підлягають
задоволенню.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною другою ст. 551 ЦК України
передбачено, якщо предметом неустойки
є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Сторонами в п. 7.3.1 договору передбачено,
що у разі порушення відповідачем умов
п. 4.1 договору, останній зобов'язується
(крім суми заборгованості) сплатити
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення платежу.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996р.
платники грошових коштів сплачують
на користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено,
що нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

В зв'язку із несвоєчасною оплатою
отриманого газу, позивач просить
стягнути з відповідача пеню в сумі 1330,41
грн. згідно поданого розрахунку. При
проведенні розрахунку позивачем
враховані положення ст. 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" та ч. 6 ст. 232 ГК України

При перерахунку судом встановлено, що
позивачем обґрунтовано заявлено до
стягнення 1329,37 грн. пені. У стягненні 1,04
грн. пені слід відмовити.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивачем заявлено до стягнення 171,86
грн. інфляційних втрат та 966,38 грн. 3%
річних за період з 21.02.2011р. по 18.02.2014р.

Нарахування 3 % річних здійснено по
кожному періоду наявності
заборгованості з урахуванням розміру
боргу за вказаний період.
Проаналізувавши поданий розрахунок,
суд приходить до висновку, що позивачем
обґрунтовано заявлено до стягнення 3 %
річних в розмірі 966,38 грн., тому позовні
вимоги в цій частині підлягають
задоволенню.

При перерахунку інфляційних втрат
судом приймається до уваги, що індекс
інфляції - це показник, що характеризує
динаміку загального рівня цін на
товари та послуги, які купуються
населенням для невиробничого
споживання, і його найменший період
визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу
інфляції визначається виходячи з суми
боргу, що існувала на останній день
місяця, в якому платіж мав бути
здійснений, помноженої на індекс
інфляції, визначений названою
Державною службою, за період
прострочення починаючи з місяця,
наступного за місяцем, у якому мав бути
здійснений платіж, і за будь-який
місяць (місяці), у якому (яких) мала
місце інфляція. При цьому в розрахунок
мають включатися й періоди часу, в які
індекс інфляції становив менше одиниці
(тобто мала місце дефляція) (п. 3.2
постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013р.
"Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань").

Позивачем не враховані вищевказані
положення при розрахунку розміру
інфляційних втрат. Тому суд приходить
до висновку, що позивачем обґрунтовано
заявлено лише 43,54 грн. інфляційних
втрат. У стягненні 128,32 грн. інфляційних
втрат слід відмовити.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги
підлягають задоволенню в розмірі 12305,35
грн., в тому числі 9 966,06 грн. - основний
борг, 1 329,37 грн. - пеня, 43,54 грн.
інфляційні втрати, 966,38 грн. - 3 % річних.

У відповідності до ст. 49 ГПК України
витрати по оплаті судового збору
покладаються на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 12, 44, 49, 82-84, 115, 116
Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Дочірньої компанії "Газ України"
Національної акціонерної компанії
"Нафтогаз України" м. Київ до
Житлово-експлуатаційної контори
Хмельницької облспоживспілки
м.Хмельницький про стягнення 12 434,71 грн.
задовольнити частково.

Стягнути з Житлово-експлуатаційної
контори Хмельницької облспоживспілки
(м.Хмельницький, Проспект Миру, 95/2, кім.
114, код 23829385) на користь Дочірньої
компанії "Газ України" Національної
акціонерної компанії "Нафтогаз
України" (м. Київ, вул.Шолуденка, 1, код
31301827) 9 966,06 грн. (дев'ять тисяч дев'ятсот
шістдесят шість гривень 06 коп.)
заборгованості, 1 329,37 грн. (одна тисяча
триста двадцять дев'ять гривень 37 коп.)
пені, 43,54 грн. (сорок три гривні 54 коп.)
інфляційних втрат, 966,38 грн. (дев'ятсот
шістдесят шість гривень 38 коп.) 3 %
річних, 1808,00 грн. (одна тисяча вісімсот
вісім гривень 00 коп.) витрат по оплаті
судового збору.

Видати наказ.

У стягненні 1,04 грн. пені та 128,32 грн.
інфляційних втрат відмовити.

Повне рішення складено 11.04.2014р.

Суддя
Л.О. Субботіна

Віддрук. 3 прим. :

1 - до справи,

2 - позивачу (04116, м. Київ, вул. Шолуденка,
1),

3 - відповідачу (м. Хмельницький,
проспект Миру, б. 95/2, кім. 114) - простим.