ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2014 р.
Справа № 920/1952/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Істоміна О.А., суддя
Барбашова С.В. , суддя Білецька А.М.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_1, дог. про надання
правової допомоги №970-Р/13 від 08.08.2013

відповідача - ОСОБА_2, дов. №235119 від
25.12.2013р., ОСОБА_3 особисто,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3, м.Суми (вх.
№314 С/3-10)

на рішення господарського суду
Сумської області від 16.12.2013р. по справі
№920/1952/13

за позовом Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4, с. Сад, Сумський район, Сумська
область,

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3,
м. Суми,

про стягнення 3147,97 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року позивач - ФОП ОСОБА_4
звернувся до господарського суду
Сумської області з позовом про
стягнення з відповідача - ФОП ОСОБА_3
безпідставно отриманих коштів в
розмірі 3147,97, а також витрати на оплату
послуг адвоката в розмірі 3960,00 грн. та
1720,50 грн. судового збору.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 16.12.2013р. по справі
№920/1952/13 (суддя Моїсеєнко В.М.) позов
задоволено повністю. Стягнуто з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на
користь Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 3147,97 грн. боргу, 1720,50 грн. витрат
по сплаті судового збору, 3000,00 грн.
витрат на оплату послуг адвоката.

Відповідач з рішенням господарського
суду Сумської області від 16.12.2013р. по
справі №920/1952/13 не погодився, звернувся
до Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою та письмовими поясненнями, в
яких просить оскаржуване рішення
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позовних вимог
відмовити, посилаючись на порушення
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Позивач надав відзив на апеляційну
скаргу відповідача в якому проти її
задоволення заперечує. вважає рішення
господарського суду Сумської області
від 16.12.2013р. по справі №920/1952/13 законним
та прийнятим за умов повного
дотримання норм матеріального та
процесуального права. Просить залишити
оскаржуване рішення без змін,
апеляційну скаргу відповідача - без
задоволення, а також просив стягнути з
відповідача витрати на послуги
адвоката при розгляді справи у суді
апеляційної інстанції у розмірі 3580,00
грн. відповідно до укладеного між
адвокатом ОСОБА_1 і фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 договором №
1042-Р/14 про надання правової від 20.01.2014р.

03.04.2014р. позивач подав до суду заяву, в
якій просить стягнути з відповідача
витрати на оплату послуг адвоката у
розмірі 5660,00 грн. та залучити до
матеріалів справи докази понесених
позивачем витрат з оплати послуг
адвоката, а саме: акт приймання -
передачі наданих послуг від 02.04.2014р. по
договору № 1042-Р/14 від 20.01.2014р. про
надання правової допомоги на суму 5660,00
грн.; квитанція до прибуткового
касового ордера № 27 від 02.04.2014р. на суму
2800,00 грн., які були долучені до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги та відзиву на неї , повторно
розглянувши справу відповідно до вимог
статті 101 ГПК України, заслухавши
пояснення відповідача та
представників сторін, перевіривши
повноту встановлення місцевим
господарським судом обставин, що мають
значення для справи, а також
правильність застосування норм
матеріального і процесуального права,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом позову у даній справі є
матеріально-правова вимога про
стягнення з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_3 3147,97 грн. в якості повернення
передплати за непоставлений
відповідачем за укладеним між
сторонами в усній формі договором
купівлі-продажу..

При цьому позивач просив суд стягнути
зазначену суму передплати як
безпідставно набуті відповідачем за
рахунок позивача грошові кошти.

Позивач в обґрунтування вимог по даній
справі вказував, що 12.07.2013 між позивачем
(покупець) ним та відповідачем
(продавець) було укладено в усній формі
договір купівлі - продажу товару,
перелік якого зазначено у товарному
чеку № КА-9878 від 12.07.2013р. Позивач
стверджував, що за усною домовленістю
між сторонами, відповідач, як продавець
товару зобов'язався передати у
власність позивача товар шляхом
доставки (після 100% попередньої оплати
його вартості позивачем) за місця
здійснення позивачем підприємницької
діяльності, а саме: АДРЕСА_3,
індустріальний парк "Патріот".

Позивач стверджував, що на виконання
умов усного договору він здійснив
оплату вартості товару згідно з
товарним чеком № КА-9878 від 12.07.2013р. на
загальну суму 3147,97 грн., що підтверджено
листом відповідача від 17.09.2013р. вих. №1,
але відповідач в порушення умов усного
договору не здійснив доставки
оплаченого позивачем товару за
вищезазначеною адресою.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу
України, позивач направив відповідачу
вимогу від 02.09.2013р., за якою
встановлювався семиденний строк з
моменту її отримання відповідачем для
передачі у власність позивача товару
згідно товарному чеку № КА-9878 від
12.07.2013р.

Відповідач на вказану вимогу надіслав
відповідь від 14.10.2013р., в якій повідомив,
що замовлений позивачем товар був
доставлений 12.07.2013р. за адресою:
АДРЕСА_3, індустріальний парк "Патріот"
та отриманий і оплачений позивачем
згідно з товарним чеком № КА-9878 від
12.07.2013р., який був виданий разом
доставленим товаром.

Місцевий господарський суд в
обгрунтування свого висновку про
задоволення позову послався на те, що з
матеріалів справи, зокрема з листа
відповідача від 17.09.2013 року № 1
вбачається, що 12.07.2013 р. позивачем було
оплачено вартість товару згідно з
товарним чеком № КА -9878 від 12.07.2013 р. та
відповідно до статті 530 ЦК України
направлено відповідачу вимогу про
передання оплаченого за вказаним
чеком товару у семиденний строк з
моменту її отримання, яку виконано не
було, а безпідставно отримані за
непоставлений товар грошові кошти не
повернуто.

Надаючи в процесі апеляційного
перегляду оцінку обставинам справи в
їх сукупності, колегія суддів не
погоджується з висновком
господарського суду першої інстанції
про задоволення позову, зважаючи на
наступні підстави.

Відповідно до статті 1212 Цивільного
кодексу України особа, яка набула
майно або зберегла його у себе за
рахунок іншої особи (потерпілого) без
достатньої правової підстави
(безпідставно набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються
незалежно від того, чи безпідставне
набуття або збереження майна було
результатом поведінки набувача майна,
потерпілого, інших осіб чи наслідком
події.

Виходячи зі змісту зазначеної
статті, для її застосування до спірних
правовідносин необхідна наявність
двох умов :перше-збільшення або
збереження майна однією стороною
(набувачем), з одночасним зменшенням
його у іншої сторони (потерпілого);
друге-відсутність правової підстави
(юридичного факту) для вказаного
збільшення чи збереження майна
набувачем, або вказана правова
підстава згодом відпала.

Частиною 2 статті 693 Цивільного
кодексу України передбачено, що якщо
продавець , який одержав суму
попередньої оплати товару, не передав
товар у встановлений строк, покупець
має право вимагати передання
оплаченого товару або повернення суми
попередньої оплати.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
(далі - ГПК України) кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень

Відповідно до статті 34
Господарського процесуального кодексу
України України обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими
засобами.

Дослідивши надану позивачем копію
товарного чеку № КА-9878 від 12.07.2013р.,
колегія суддів не приймає її у якості
належного та допустимого доказу
здійснення попередньої оплати за
товар, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.15 ст. 3 Закону України
„Про застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі громадського харчування та
послуг" від 06.07.1995 р. №265/95-ВР суб'єкти
підприємницької діяльності, які
здійснюють розрахункові операції в
готівковій або безготівковій формі (із
застосуванням платіжних карток,
платіжних чеків, жетонів тощо) при
продажу товарів (наданні послуг) у
сфері торгівлі громадського
харчування та послуг зобов'язані
надавати покупцю товарів (послуг) за
його вимогою чек, накладну або інший
письмовий документ, що засвідчує
передання права власності на них від
продавця до покупця з метою виконання
вимог Закону України від 12.05.1991 р. №
1023-ХІІ "Про захист прав споживачів" із
змінами та доповненнями.

Згідно з п.7 ст. 1 Закону України "Про
захист прав споживачів" договір - усний
чи письмовий правочин між споживачем і
продавцем (виконавцем) про якість,
терміни, ціну та інші умови, за яких
реалізується продукція. Підтвердження
вчинення усного правочину
оформляється квитанцією, товарним чи
касовим чеком, квитком, талоном або
іншими документами (далі -
розрахунковий документ).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
застосування реєстраторів
розрахункових операцій у сфері
торгівлі, громадського харчування та
послуг» розрахунковий документ -
документ встановленої форми та змісту
(касовий чек, товарний чек,
розрахункова квитанція, проїзний
документ тощо), що підтверджує факт
продажу (повернення) товарів, надання
послуг, отримання (повернення) коштів,
купівлі-продажу іноземної валюти,
надрукований у випадках, передбачених
цим Законом, і зареєстрований у
встановленому порядку реєстратором
розрахункових операцій або заповнений
вручну.

Форма та зміст фіскального чека,
розрахункової квитанції та інших
розрахункових документів, надання
покупцю яких є обов'язковим, визначена
підпунктом 3.2 пункту 3 „Положенням про
форму та зміст розрахункових
документів", затвердженим наказом ДПА
України від 01.12.2000 № 614, зареєстрованого
в Міністерстві юстиції України 05.02.01 за
№ 105/5296 (далі - Наказ № 614) із змінами та
доповненнями

Підпунктом 2.1 п. 2 Наказу № 614 визначено,
що встановлені Положеннями вимоги до
змісту розрахункових документів
визначають обов'язкові реквізити
розрахункових документів. У разі
відсутності хоча б одного з
обов'язкових реквізитів, а також
недотримання сфери призначення,
документ не є розрахунковим.

Виходячи з викладеного, товарний чек
повинен мати напис „Товарний чек" та за
змістом відповідати вимогам підпункту
3.2 пункту 3 Наказу №614 за виключенням
зазначення в ньому фіскального номера
реєстратора розрахункових операцій та
напису „Фіскальний чек". Тобто,
товарний чек повинен мати наступні
реквізити: назва суб'єкта
господарювання; ідентифікаційний код
за ЄДРПОУ (номер за ДРФО);
індивідуальний податковий номер
платника ПДВ (якщо платник, є таким
платником); найменування товару
(послуги); ціна за одиницю виміру; ПДВ (%);
вартість; розрахунок здійснив; підпис;
дата.

З урахуванням викладеного колегія
суддів зазначає, що копія товарного
чеку № КА-9878 від 12.07.2013р. складена з
порушення вищезазначених вимог,
оскільки не містить підпису того хто
здійснив розрахунок за придбання
товару.

До того ж з викладених вище норм
вбачається, що товарний чек надається
продавцем покупцю одночасно з
передачею товару та отриманням від
нього грошових коштів.

Крім того, у листі від 03.08.2013р., позивач
підтвердив здійснення оплати за
отриманий 12.07.2013р. від відповідача
товар згідно товарного чеку № КА-9878
від 12.07.2013р. та у зв'язку з поданням
податкової звітності просив
відповідача надати йому первинний
документ проведеної ним оплати за
отриманий товар (а.с. 58).

У судовому засіданні відповідач не
заперечував, що він отримав від ОСОБА_4
грошові кошти за поставлений
відповідно до вказаного товарного чеку
товар як фізична особа без статусу
суб'єкта підприємницької діяльності та
зазначав про передачу йому товару.

Позивач відповідно до ст. 33 ГПК України
не надав доказів того, що він не
отримував від відповідача товар згідно
з товарним чеком № КА-9878 від 12.07.2013р., а
також позивач не надав доказів того, що
він отримував товар, як суб'єкт
підприємницької діяльності.

Крім того, з товарного чеку № КА-9878 від
12.07.2013р. не вбачається, що ФОП ОСОБА_3 має
зобов'язання саме перед ФОП ОСОБА_4 щодо
передачі товару.

Отже, з викладеного вбачається, що
позивач в обґрунтування вимог
викладених в позовній заяві не надав
доказів здійснення попередньої оплати
вартості товару згідно з товарним
чеком № КА-9878 від 12.07.2013р. на загальну
суму 3147,97 та доказів наявності між
сторонами по справі господарсько -
правових відносин, як суб'єктами
підприємницької діяльності, позивач ці
обставини належним чином не
спростував.

Зважаючи на наведене, колегія суддів
дійшла висновку, що позивачем не
доведено фактів, які є підставою для
стягнення з відповідача спірної суми
як відповідно до положень статті 1212
Цивільного кодексу України, в якості
безпідставно набутих відповідачем за
рахунок позивача грошових коштів, так і
згідно з ч. 2 статті 693 Цивільного
кодексу України, в якості повернення
передплати за товар, який не було
поставлено у встановлений договором
строк, у зв'язку з чим позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Таким чином, позовні вимоги не
підлягають задоволенню, відповідно до
положень статті 49 ГПК України судові
витрати в такому випадку покладаються
на позивача.

На підставі викладеного, колегія
суддів дійшла висновку, що рішення
господарського суду Сумської області
від 16.12.2013 р. у справі № 920/1952/13 прийнято
при неповному з'ясуванні обставин, що
мають значення для справи,
невідповідності викладених в ньому
висновків, обставинам справи, 7які суд
визнав встановленими та при порушенні
норм матеріального і процесуального
права., у зв'язку з чим це рішення
підлягає скасуванню з прийняттям
нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 88, 99, 101, ч.1 ст.103, п.
1, 2, 3, 4 ч.1 ст. 104, ст.105 ГПК України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської
області від 16.12.2013р. у справі № 920/1952/13
скасувати та прийняти нове рішення,
яким в позові відмовити.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_4 (42343, АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи
- підприємця ОСОБА_3 (40007, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 860,25 грн.
витрат по сплаті судового збору за
подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Сумської
області на виконання даної постанови
видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до касаційної
інстанції Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови підписано
08.04.2014р.

Головуючий суддя
Істоміна О.А.

Суддя
Барбашова С.В.

Суддя
Білецька А.М.

Згідно з оригіналом

секретар с/з Полубоярина

10.09.2014 3-10