ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р.
Справа № 907/1229/13

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії:

головуючого -судді Бонк Т. Б.,

суддів: Бойко С. М.,

Марко Р.І.

при секретарі Борщ І.

з участю представників:

від позивача - не з'явився

від відповідача (скаржник) - не з'явився

від третіх осіб - не з'явилися

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
„Закарпатвтормет", № 27 від 25.02.2014 року

на рішення господарського суду
Закарпатської області від 10.02.2014 року
(головуючий суддя Васьковський О.В.)

у справі № 907/1229/13

за позовом Державного підприємства
„Донецька залізниця", м. Донецьк,

до відповідача Публічного
акціонерного товариства
„Закарпатвтормет", м. Ужгород,

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача 1. Державне
територіально-галузеве об'єднання
„Львівська залізниця", м. Львів, 2.
Відокремлений підрозділ „Ужгородська
дирекція залізничних перевезень", м.
Ужгород

про стягнення суми штрафу в розмірі 116
810,00 грн.

в с т а н о
в и в :

рішенням господарського суду
Закарпатської області від 10.02.2014 року
позовні вимоги Державного
підприємства «Донецька залізниця»
задоволено повністю, та стягнено з
публічного акціонерного товариства
«Закарпатвтормет» на користь ДП
«Донецька залізниця» 116 810,00 грн. штрафу
та 1 720, 50 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Рішення суду мотивоване тим, що за
результатами контрольного зважування
вагону № 66212325, який відправлений ПАТ
«Закарпатвтормет» з ст. Буштино
Львівської області з вантажем - брухт
чорних металів, було виявлено
невідповідність маси вантажу даним,
зазначеним у накладній № 38027348 від
31.05.2013 року, за результатами чого ДП
«Донецька залізниця» складено
комерційний акт № 211 від 06.06.2013 року.
Судом встановлено правомірність
нарахування відповідачу штрафу за
неправильне зазначення маси вантажу.

В апеляційній скарзі скаржник - ПАТ
„Закарпатвтормет" просить рішення
господарського суду Закарпатської
області скасувати та прийняти нове
рішення, яким відмовити ДП «Донецька
залізниця» у задоволенні позову
повністю.

Скаржник покликається на те, що
зважування вагону і визначення маси
вантажу, яку відповідач зазначив в
залізничній накладній, здійснювала
Ужгородська дирекція залізничних
перевезень Львівської залізниці на
підставі договору №268 від 25.10.2010 року
про організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги,
укладеного між нею і відповідачем.
Таким чином, зазначення маси вантажу
відповідач здійснив на підставі даних
зважування вказаного вагону. Тому,
враховуючи що зважування вагонів
здійснювалося залізницею, і заповнення
перевізних документів здійснено
віповідачем на підставі даних
залізниці, вина відповідача відсутня.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач
просить рішення місцевого
господарського суду залишити без змін
з огляду на те, що рішення суду є
законним та обґрунтованим, яке
прийняте у повній відповідності до
норм матеріального та процесуального
права. Позивач зазначає, що
навантаження та зважування вантажу
вантажовідправник здійснював
самостійно, без участі представника
залізниці, відомості про вантаж у
перевізні документи також вносив
вантажовідправник, тому він несе повну
відповідальність за правильність та
достовірність цих відомостей. Також
позивач стверджує, що клопотання
відповідача про зменшення суми штрафу
не може бути прийнято до уваги,
оскільки розмір штрафу встановлений
статтею 118 Статуту залізниць України.

Розглянувши наявні у справі матеріали,
давши належну оцінку доводам та
запереченням, які містяться в
апеляційній скарзі та у відзиві,
заслухавши пояснення представників
сторін у судовому засіданні, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку, що рішення
господарського суду першої інстанції
слід залишити без змін, а апеляційну
скаргу без задоволення з наступних
підстав.

Судом встановлено, що на станцію
Сартана Донецької залізниці прибув
вагон №66212325 з вантажем - брухт чорних
металів, який відправлено ПАТ
„Закарпатвтормет» з ст. Буштино
Львівської залізниці згідно накладної
№38027348 від 31.05.2013 року. За заявкою
вантажоодержувача на станції Сартана
06.06.2013 року здійснено зважування вагону
та виявлена невідповідність маси
вантажу даним, зазначеним у накладній,
за результатами чого ДП „Донецька
залізниця", складено комерційний акт
№211 від 06.06.2013 року.

Позивач, керуючись ст. ст. 118, 122
Статуту залізниць України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 6 квітня 1998 р. №457
(надалі - Статут) нарахував відповідачу
штраф у розмірі 5-кратної провізної
платні в сумі 116 810,00 грн. та направив
відповідачу претензію від 25.10.13 №102/663 з
вимогою сплати вказану суму штрафу.
Однак відповідач залишив претензію без
відповіді та задоволення.

Станом на момент розгляду спору в
апеляційному порядку в матеріалах
справи відсутні докази, які б
підтвердили сплату відповідачем вище
вказаного штрафу.

Організація та основні умови
перевезення вантажів, пасажирів,
багажу, вантажобагажу і пошти, основні
положення експлуатації залізничних
під'їзних колій, а також
взаємовідносини залізниць з іншими
видами транспорту регламентується
Статутом залізниць України,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 6 квітня 1998 р. №457
(далі - Статут).

У ст. 6 Статуту, зокрема
встановлено, що накладна - основний
перевізний документ встановленої
форми, оформлений відповідно до цього
Статуту та Правил і наданий залізниці
відправником разом з вантажем.
Накладна є обов'язковою двосторонньою
письмовою формою угоди на перевезення
вантажу, яка укладається між
відправником та залізницею на користь
третьої сторони - одержувача. Накладна
одночасно є договором на заставу
вантажу для забезпечення гарантії
внесення належної провізної плати та
інших платежів за перевезення.
Накладна супроводжує вантаж на всьому
шляху перевезення до станції
призначення.

Відповідно до статті 129 Статуту
обставини, що можуть бути підставою для
матеріальної відповідальності
залізниці, вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць. Комерційний акт
складається для засвідчення таких
обставин: а) невідповідності
найменування, маси і кількості місць
вантажу, багажу чи вантажобагажу
натурою з даними, зазначеними у
транспортних документах; б) у разі
виявлення вантажу, багажу чи
вантажобагажу без документів або
документів без вантажу, багажу чи
вантажобагажу; в) псування, пошкодження
вантажу, багажу і вантажобагажу; г)
повернення залізниці вкраденого
вантажу, багажу або вантажобагажу.

Порядок складання комерційних актів та
актів загальної форми встановлюється
Правилами складання актів,
затверджених Міністерством транспорту
України від 28.05.2002 року № 334.

Згідно пункту 5.5 розділу 5 Правил
оформлення перевізних документів, якщо
під час перевезення вантажу або на
станції його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
відомостей про адресу одержувача, його
код, назву вантажу, його кількість, то з
відправника стягується штраф згідно із
ст.122 Статуту залізниць України у 5-ти
кратному розмірі провізної плати за
кожен вагон згідно із статтею 118
Статуту. При цьому відправник несе
відповідальність перед залізницею за
наслідки, які виникли.

Відповідно до вказаних Правил
комерційні акти складаються для
засвідчення зокрема, таких обставин, як
невідповідності найменування, маси і
кількості місць наявного вантажу,
багажу чи вантажобагажу даним,
зазначеним у перевізних документах.
Дані в комерційному акті зазначаються
на підставі перевізних документів та
виявлених обставин.

Відповідно до ст. 37 Статуту під час
здавання вантажів для перевезення
відправником має бути зазначена у
накладній їх маса.

Згідно абзацу 9 пункту 12 Правил видачі
вантажів, затверджених Наказом
Міністерства транспорту України 21.11.2000
N 644 при наявності на станції
призначення або в одержувача вагонних
ваг залізниця може здійснювати
перевірку маси вантажів, що
перевозяться навалом і насипом і
прибули без ознак утрати, відповідно до
договору між залізницею і
одержувачем. (Абзац дев'ятий пункту 12 в
редакції Наказу Міністерства
транспорту та зв'язку N 540 від 12.09.2005).

Згідно накладної №38027348 від 31.05.13
встановлено, що вага брутто - не
вказана, нетто - 63100 кг. (п.24 накладної
„Маса вантажу визначена
відправником"), а тара - 23200 кг., а згідно
комерційного акту встановлено, що
зважування вантажу здійснювалося на 150
тонних вагах, за результатами якого
встановлено, що вага брутто склала - 87900
кг., нетто - 64700 кг., тара - 23200 кг., що також
підтверджується приймально-здавальним
актом від 08.06.13 за №12894. Вказаний акт
підтверджує передачу вантажу
отримувачу -ПАТ „МК „Азовсталь" з
такою ж масою брутто та нетто, як і
вказано в комерційному акті.

В даному випадку складений комерційний
акт повністю відповідає вимогам Правил
складання актів і є належним доказом
факту неправильного зазначення маси
вантажу у залізничній накладній №38027348
від 31.05.13.

Згідно статті 24 Статуту
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній, в тому числі маси вантажу,
яка зазначається в накладній в
обов'язковому порядку під час здавання
вантажу до перевезення, що передбачено
п. 37 Статуту залізниць.

Відповідно до ст. 122 Статуту за
неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника стягується штраф у розмірі
згідно із статтею 118 цього Статуту. При
цьому відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли. Стаття 118 Статуту встановлює,
що за пред'явлення вантажу, який
заборонено до перевезень або який
потребує під час перевезення особливих
заходів безпеки, та з неправильним
зазначенням його найменування або
властивостей з відправника, крім
заподіяних залізниці збитків і витрат,
стягується штраф у розмірі
п'ятикратної провізної плати за всю
відстань перевезення.

Таким чином, при застосуванні статей 118
та 122 Статуту слід враховувати, що штраф
підлягає стягненню за сам факт
допущення вантажовідправником
зазначених порушень, незалежно від
того, чи завдано залізниці у зв'язку з
цим збитки.

Збитки (додаткові витрати, якщо вони є),
завдані залізниці через допущені
відправником порушення, зазначені у
статтях 118 та 122 Статуту, підлягають
відшкодуванню відправником незалежно
від сплати ним штрафу, оскільки згідно
зі статтею 24 Статуту
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній

Матеріалами справи встановлено, що
відповідачем невірно вказані
відомості у залізничній накладній
№38027348 від 31.05.13 щодо маси вантажу, що є
підставою для стягнення штрафу згідно
Статуту.

Заперечення скаржника у апеляційній
скарзі щодо висновків суду першої
інстанції не доведені належними
доказами та не спростовують факту
вчинення ним правопорушення.

Відтак, апеляційний господарський суд
погоджується із висновком
господарського суду першої інстанції
про задоволення заявлених позовних
вимог про стягнення штрафу в розмірі
116810,0грн.

Щодо заявленого відповідачем до
апеляційного господарського суду
письмового клопотання про зменшення
розміру штрафу, то слід зазначити
наступне.

Разом з апеляційною скаргою в
господарський апеляційний суд
скаржник подав письмове клопотання №41
від 26.03.2014 року, в якому просить
апеляційний суд зменшити розмір
штрафних санкцій, стягнення яких
вимагає позивач, посилаючись на
скрутне матеріальне становище
підприємства; стягнення суми штрафу у
розмірі 116 810,00 грн. призведе до повної
його зупинки та звільнення
працівників. При цьому скаржник
зазначає, що позивач взагалі не зазнав
жодних збитків. До поданого клопотання
було додано копію балансу звіту за 2013
рік та копію звіту про фінансові
результати за 2013 рік.

Подання додаткових доказів до
клопотання про зменшення розміру
штрафу в суді апеляційної інстанції
скаржник обгрунтовує тим, що станом на
момент розгляду справи в суді першої
інстанції в товариства були відсутні
фінансові звіти за 2013 рік, які б
підтверджували його скрутне
матеріальне становище.

Відповідно до ч.1 ст.101 ГПК України
апеляційний суд переглядає справу за
наявними у ній і додатково поданими
доказами. Додаткові докази приймаються
апеляційним судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Згідно з ч.1 ст.230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частиною 1 статті 233 Господарського
кодексу України визначено, що суд має
право зменшити розмір санкцій, якщо
належні до сплати штрафні санкції є
надмірно великими порівняно із
збитками кредитора. При цьому повинно
бути взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного
кодексу України розмір неустойки може
бути зменшений за рішенням суду, якщо
він значно перевищує розмір збитків, та
за наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника.

Статтею 83 Господарського
процесуального кодексу України надано
господарському суду право, приймаючи
рішення, зменшувати у виняткових
випадках розмір неустойки (штрафу,
пені), яка підлягає стягненню зі
сторони, що порушила зобов'язання.

Виходячи із того, що, вирішуючи питання
про зменшення розміру штрафу, суд
повинен об'єктивно оцінити, чи є даний
випадок винятковим, врахувати інтереси
сторін, які заслуговують на увагу,
причини неналежного виконання або
невиконання обов'язку, вжиття
відповідачем заходів для усунення
порушення та його наслідків та інші
обставини, які заслуговують на увагу,
господарський суд не має права з
власної ініціативи зменшувати розмір
штрафу, встановлений статтями 118 та 122
Статуту, виходячи тільки з того, що, на
думку суду, встановлений Статутом
розмір штрафу є занадто великим.

Правовий аналіз вищенаведених
законодавчих норм свідчить про те, що
вони застосовуються за наявності
певних виняткових умов на розсуд суду
та не є імперативними.

Слід зазначити, що відповідачем
клопотання про зменшення розміру
штрафу з відповідними доказами в його
обгрунтування в суді перщої інстанції
не подавалося, а подане лише в суді
апеляційної інстанції.

Заяником в суді апеляційної інстанції
не обгрунтовано належним чином
неможливість подання як клопотання про
зменшення роміру штрафу, так і належних
доказів в його обгрунтування в
господарський суд першої інстанції.
Таким чином, в господарського суду
першої інстанції були відсутні належні
докази для зменшення розміру штрафу з
власної ініціативи.

Відтак, апеляційний господарський суд
вважає, що у задоволенні клопотання
скаржника про зменшення розміру штрафу
слід відмовити.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Враховуючи наведене, апеляційний
господарський суд вважає, що рішення
господарського суду першої інстанції
прийняте з врахування всіх обставин
справи та з дотриманням норм чинного
законодавства, а тому не вбачає підстав
для його зміни чи скасування.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу
залишено без задоволення, витрати по
сплаті судового збору залишаються на
скаржнику відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України,
Львівський апеляційний господарський
суд,

ПОСТАНОВИВ:

рішення суду Закарпатської області від
10.02.2014 року у справі № 907/1229/13 - залишити
без змін, а апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства
«Закарпатвтормет» № 27 від 25.02.2014 року -
без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Матеріали справи повернути в місцевий
господарський суд.

Повний текст рішення складено 14.04.2014
року.

Головуючий -суддя:
Т. Б. Бонк

Судді:
С. М. Бойко

Р.І. Марко