м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/903/14 20.03.14
За позовомДержавного інституту праці
та соціально-економічних досліджень
ДоФонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань
УкраїниПровизнання частково недійсною
додаткової угоди №206-Ф-11 від 17.11.2011р.
Суддя Борисенко І.І.
Від позивача Момот В.В. - дов.
Від відповідача Павловська Н.В.- дов.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Позивач звернувся до суду з позовом про
визнання частково недійсною з моменту
укладення, а саме з 25.12.2012р. у частині п. 2
змісту: «У разі ненадання послуг в
повному обсязі в межах строку дії
договору, виконавець сплачує штраф в
розмірі вартості договору» Додаткову
угоду № 1 від 25.12.2012р. до договору
про закупівлю послуги з державного
управління загального характеру 75.11.1
від 17.11.2011р., укладеного між Державним
соціально-економічних досліджень
(Позивачем) та Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (Відповідачем).
25.02.2014р. відповідач в судовому
засіданні надав відзив на позов, в
якому проти позову заперечив повністю.
Розглянувши надані учасниками
судового процесу документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги і заперечення проти позову,
об'єктивно оцінивши в сукупності
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -
17.11.2011 року між Фондом соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України (далі-Відповідач)
та Державним інститутом праці та
соціально-економічних досліджень (далі
- Позивач) було укладено договір № 206-Ф-11
на надання послуг з державного
управління загального характеру 75.11.1.
(Розроблення та перегляд
нормативно-правових актів з охорони
праці (НПАОП) згідно з планами,
затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (п. 1.1.1)) «Правила охорони
праці під час одержання та переробки
порошків магнію та його сплавів»
Строк дії Договору, відповідно до п. 10.1.
Договору, становить до 25.12.2012 року.
Відповідно до Додаткової угоди №1 до
Договору, строк дії договору
пролонгований до 01.10.2013р.
Таким чином, судом встановлено, що на
момент подання позову строк дії
Договору закінчився та зобов'язання
сторін за ним припинились, відповідно
до статті 631 Цивільного кодексу
Постановою правління Фонду від 25
грудня 2012 року N 51 Про затвердження
Заходів з профілактики нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань на 2013 - 2014 роки Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, були внесені
зміни до постанови правління Фонду від
20.12.2011 N 75, в тому числі перенесено
виконання Послуг за Договором на 2013
У зв'язку з чим 25.12.2012 року між сторонами
укладено додаткову угоду №1 до
Договору № 206-Ф-11. Тобто з прийняттям
постанови від 25 грудня 2012 року N 51 у
Відповідача виникли можливості в тому
числі фінансові щодо продовження
терміну дії Договору та календарного
Статтею 40 Закону України «Про
здійснення державних закупівель»
визначено, що істотні умови договору
про закупівлю не можуть змінюватися
після його підписання до виконання
зобов'язань сторонами у повному обсязі,
крім випадків продовження строку дії
договору та виконання зобов'язань щодо
передачі товару, виконання робіт,
надання послуг у разі виникнення
документально підтверджених
об'єктивних обставин, що спричинили
таке продовження, у тому числі
форс-мажорних обставин, затримки
фінансування витрат замовника за
умови, що такі зміни не призведуть до
збільшення суми, визначеної у договорі.
Суду доведено, що оскільки Позивач
документально не підтвердив обставин,
що слугують причиною продовження
терміну надання послуг сторонами було
прийнято компромісне рішення, щодо
продовження строку дії договору та
встановлення відповідальності у
розмірів вартості договору за
ненадання послуг за договором в
За твердженням Відповідача, зміни до
розділу 7 Договору № 206-Ф-11
«Відповідальність сторін» додатковою
угодою №1 не вносились, а тому визнання
недійсною саме п. 2 додаткової угоди від
25.12.2012 року №1 до Договору, з підстав
наведених в позові є безпідставним.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи
документи та досліджуючи в судовому
засіданні докази, Господарський суд
вважає позовні вимоги
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню з наступних
Відповідно до статті 653 Цивільного
кодексу України в разі зміни договору
зобов'язання сторін змінюються
відповідно до змінених умов щодо
предмета, місця, строків виконання
Додатковою угодою №1 до Договору №
1.Внесено зміни до Договору щодо:
- строків надання Послуг за
- строку Договору;
2.Встановлена відповідальність
Відповідача за не надання послуг за
договором в повному обсязі.
Відповідно до статті 627 Цивільного
кодексу України, сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
Загальні вимоги, додержання яких
є необхідними для чинності правочину,
визначені ст. 203 ЦК України, відповідно
- зміст правочину не може
суперечити цьому кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства;
- особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності;
- волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
- правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом;
- правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
Статтею 215 Цивільного кодексу України
визначено, що підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.
Судом встановлено, що під час укладання
Додаткової угоди №1 до Договору
сторонами було досягнуто всіх вимог
для чинності правочину, тому
твердження Позивача про наявність
підстав для визнання пункту 2
Додаткової угоди №1 до Договору
недійсним є безпідставними.
Так, відповідно до ст. 204 ЦК України
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами
першою-третьою, п'ятою, шостою ст. 203
Для визнання недійсним у судовому
порядку правочину або частини
правочину необхідно встановити, що
правочин або частина правочину не
відповідає вимогам закону або ж його
сторонами (стороною) при укладені було
порушено господарську компетенцію.
Згідно зі ст. 626 ЦК України, договір є
підставою виникнення цивільних прав та
Відповідно до ч. ч. 4, 7 ст. 179 ГК України,
при укладені господарських договорів
сторони можуть визначити зміст
договору на основі, зокрема, вільного
волевиявлення, коли сторони мають
право погоджувати на свій розсуд
будь-які умови договору, що не
суперечать законодавству.
Господарські договори укладаються за
правилами, встановленими ЦК України, з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.
Отже, оскільки належними доказами не
доведено, що при укладенні спірного
пункту Додаткової угоди до Договору
порушено приписи ст. 203 ЦК України, -
немає підстав вважати його таким, що не
створює юридичних наслідків для
Закон України «Про здійснення
державних закупівель» передбачає
нікчемність договору про закупівлю та
його недійсність, зокрема ст. 42
встановлює, що договір про закупівлю є
нікчемним у разі його укладення в
період оскарження процедури закупівлі
відповідно до статті 18 цього Закону, а
також у разі його укладення з
порушенням строків, передбачених цим
Таким чином, Позивачем не доведена
недійсність п.2 Додаткової угоди №1 в
установленому порядку.
Відповідно до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
На виконання ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
позивачем не доведено у спосіб
встановлений ст. 34 цього ж кодексу
законні підстави для задоволення
позовних вимог, а тому суд не знаходить
підстави для задоволення позову.
Витрати по оплаті судового збору
згідно ст. 49 ГПК України покладаються
Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -
У задоволені позову відмовити
Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального
кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 07.04.2014р.

Суддя
І.І.Борисенко