ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"17" квітня 2014 р.
Справа № 911/1344/14

Суддя В.М. Антонова розглянувши позовну
заяву і подані до неї документи

за позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранд-Актив»

про усунення перешкод у здійснені
права користування та розпорядження
майном

встановив:

До господарського суду Київської
області надійшла позовна заява б/н від
11.04.2014 (вх. № 1449/14 від 15.04.2014) Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач)
до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Гранд-Актив» (далі -
відповідач) про усунення перешкод у
здійснені права користування та
розпорядження майном.

Вказана позовна заява не може бути
прийнята судом до провадження з
наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 ГПК України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують сплату судового
збору у встановлених порядку і розмірі.

З поданої позовної заяви вбачається, що
позивачем заявлено вимогу про
стягнення, тобто заявлено вимогу
немайнового характеру та вимогу про
відшкодування моральної шкоди у
розмірі 5 000,00 грн., тобто заявлено
вимогу майнового характеру.

Відповідно до п. 2.2.3. Постанови Пленуму
ВГСУ «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» від 21
лютого 2013 року №7 пунктом 2 частини
другої статті 4 Закону не визначено
окремо ставки судового збору за
подання до господарського суду
позовної заяви про захист ділової
репутації фізичної або юридичної
особи. У визначенні такої ставки
господарському суду слід виходити з
того, що відповідні позовні заяви (з
урахуванням положень підпункту 6
пункту 1 частини другої статті 4 Закону)
мають немайновий характер і повинні
оплачуватись судовим збором згідно з
підпунктом 2 пункту 2 статті 4 Закону,
крім позовних заяв про відшкодування
моральної шкоди, які належать до заяв
майнового характеру і відтак
оплачуються названим судовим збором
відповідно до підпункту 1 пункту 2
статті 4 цього законодавчого акта.

Пунктом 2.10 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року №7 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України»
передбачено що у випадках об'єднання в
одній заяві вимог як майнового, так і не
майнового характеру судовий збір
згідно з пунктом 3 статті 6 Закону
підлягає сплаті як за ставками,
встановленими для позовів майнового
характеру, так і за ставками,
вістановленими для розгляду позовних
заяв зі спорів немайнового характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Статтею 8 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2014 рік» встановлено у
2014 році мінімальну заробітну плату у
місячному розмірі з 1 січня - 1218 гривень.

Згідно з пп. 1 п. 2 ст. 4 Закону України
«Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011
року №3674-VI за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру судовий збір
справляється у розмірі 2 відсотки ціни
позову, але не менше 1,5 розміру
мінімальної заробітної плати та не
більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Враховуючи, що позивачем заявлено дві
позовні вимоги: 1) зобов'язати ТОВ
«Гранд-Актив» усунути перешкоди у
здійсненні Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 права
користування та розпорядження майном,
яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1; 2)
стягнути з ТОВ «Гранд-Актив» на користь
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. -
судовий збір, який підлягав сплаті
позивачем становить 3 045,00 грн.

До позовної заяви додана квитанція
№ПН674036 від 09.04.2014, з якої вбачається, що
позивач сплатив до державного бюджету
судовий збір у сумі 1 218,00 грн., що не
відповідає вимогам п.1 п. 2 ч.2 ст. 4 Закону
України «Про судовий судовий збір», а
саме не доплачено 1 827,00 грн. до
встановленого розміру судового збору.

Отже, вищезазначена квитанція не може
бути документом, що підтверджує сплату
судового збору у встановленому
розмірі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України,
суддя повертає позовну заяву і додані
до неї документи без розгляду, якщо не
подано доказів сплати судового збору у
встановлених порядку та розмірі.

На підставі викладеного та керуючись п.
4 ч. 1 ст. 63, 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

1. Позовну заяву та додані до неї
документи повернути позивачеві без
розгляду.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущених
порушень.

Суддя
В.М. Антонова