Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "10" квітня 2014 р.
Справа № 906/231/14

Господарський суд Житомирської
області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Савчук Т.О. - довіреність
№3 від 09.04.14р.;

від відповідача: Гурін О.В. -
довіреність від 09.04.14р.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луцький
комбікормовий завод" (с. Боратин,
Луцький район, Волинська область)

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
фірма "Агролюкс-Україна" (м. Коростень)

про стягнення 68005,24 грн.

Позивач звернувся до суду з позовом про
стягнення з відповідача 68005,24 грн.
заборгованості, з яких: 67921,50 грн. -
основний борг, 83,74 грн. - 3% річних.

Представник позивача в судовому
засіданні подав для долучення до
матеріалів справи довіреність №3 від
09.04.2013 року, копію виписки з єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців від 04.04.2014
року, копію витягу з ЄДРПОУ від 07.04.2014
року, копію першої та другої сторінок
Статуту зареєстрованого 02.04.2014 року.

Представник позивача в судовому
засіданні усно пояснив, що позивачем
змінено назву Товариство з обмеженою
відповідальністю "Луцький
комбікормовий завод" на Товариство з
обмеженою відповідальністю ", тому
просив замінити позивача ТОВ "Луцький
комбікормовий завод" - на
правонаступника Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Вілія-Трейд".

Відповідно до ст. 25 ГПК України у разі
смерті або оголошення фізичної особи
померлою, припинення діяльності
суб'єкта господарювання шляхом
реорганізації (злиття, приєднання,
поділу, перетворення), заміни кредитора
чи боржника в зобов'язанні, а також в
інших випадках заміни особи у
відносинах, щодо яких виник спір,
господарський суд залучає до участі у
справі правонаступника відповідної
сторони або третьої особи на будь-якій
стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до
вступу у справу правонаступника,
обов'язкові для нього так само, як вони
були обов'язкові для особи, яку
правонаступник замінив.

Дослідивши подані суду докази, суд
прийшов до висновку про необхідність
заміни позивача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луцький
комбікормовий завод" правонаступником
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Вілія-Трейд" (45606,
Волинська область, Луцький район, с.
Рованці, вул. Промислова, 5А).

Також представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав,
просив задовольнити. Додатково
пояснив, що слід врахувати проплату в
сумі 2000,00грн.

Представник відповідача в судовому
засіданні подав клопотання про
зменшення розміру позовних вимог (яке
за своєю природою є відзивом та має
аналогічний зміст) та відзив на
позовну заяву, графік погашення
заборгованості, акт звірки, платіжне
доручення № 3881, копію наказу №48-К,
копія протоколу № 29 загальних зборів
учасників ТОВ "Агропромислова фірма
"Агролюкс-Україна", копію виписки з ЄДР,
копію договору купівлі-продажу Лп №20081,
копію статуту ТОВ "Агропромислова
фірма "Агролюкс-Україна".

Представник відповідача позовні
вимоги визнав частково в сумі
основного боргу, що складає 65921,50 грн.,
просив задовольнити клопотання про
розстрочку виконання рішення суду за
поданим графіком.

Представник позивача в судовому
засіданні покладався на розсуд щодо
клопотання про розстрочку виконання
рішення.

Заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Луцький
комбікормовий завод" на підставі усної
домовленості поставило Товариству з
обмеженою відповідальністю
"Агропромислова фірма
"Агролюкс-Україна" (Відповідач) товар,
що підтверджується видатковими
накладними, копії яких долучено до
матеріалів справи (а.с. 8-18).

Відповідач отриманий товар оплатив
частково в сумі 425000,00 грн., що
підтверджено відповідними
банківськими виписками (а.с. 28-37).

Внаслідок неповного виконання
відповідачем свої зобов'язань
утворилась заборгованість перед
позивачем в сумі 67921,50 грн.

У зв'язку з наявною заборгованістю за
поставлений товар, 14.01.14р. ТОВ "Луцький
комбікормовий завод" направив
відповідачу претензію з вимогою
сплатити заборгованість (а.с. 38-39).

Також після пред'явлення позову до
суду відповідачем сплачено основну
суму боргу в розмірі 2000,00грн., що також
підтверджується копією платіжного
доручення №3881 від 05.03.14р.

Таким чином, основний борг відповідача
перед позивачем на день розгляду
справи становить 65921,50 грн.

Крім основної суми боргу, позивач
просить стягнути з відповідача 83,74 грн.
- 3% річних.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ст. 509 ЦК України).

Господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку (ст. 173 ГК України).

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК
України).

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства (ч. 2 ст.
530 ЦК України).

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст. 193
ГК України, згідно якої об'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Враховуючи вищевикладене,
господарський суд приходить до
висновку про задоволення позову в
частині стягнення основного боргу в
сумі 65921,50 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

У відповідності до ч. 2 вказаної статті
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Згідно розрахунку позивача, наведеного
в тексті позовної заяви, та
перевіреного судом, розмір 3% річних
складає 83,74 грн. (а.с. 3-4).

Щодо поданого відповідачем клопотання
про розстрочку виконання рішення, суд
зазначає наступне.

Статтею 124 Конституції України
встановлено, що судові рішення є
обов'язковими до виконання на всій
території України.

Відповідно до ст. 4-5 ГПК України,
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на всій
території України рішень, ухвал,
постанов.

Згідно із ст. 115 ГПК України, рішення
господарського суду, що набрали
законної сили, виконуються у порядку,
встановленому цим Кодексом і Законом
України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
судоустрій" суди при здійсненні
правосуддя повинні забезпечувати на
засадах верховенства права захист
гарантованих Конституцією та законами
України прав і свобод людини і
громадянина, прав і законних інтересів
юридичних осіб, інтересів суспільства
і держави.

Так згідно п. 6 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення. При цьому слід
ураховувати приписи ст. 121 ГПК про те, що
за наявності обставин, які ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони, за
поданням прокурора чи його заступника
або за своєю ініціативою господарський
суд, залежно від обставин справи, може
відстрочити або розстрочити виконання
рішення.

Згідно п. 7 Пленуму Вищого
господарського суду України, від 17.10.2012,
№ 9 "Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів України"
Господарський суд на підставі статті 121
ГПК має право за заявою сторони,
державного виконавця, прокурора або за
власною ініціативою у виняткових
випадках залежно від обставин справи
відстрочити, розстрочити виконання
рішення, ухвали, постанови (далі -
рішення), змінити спосіб та порядок їх
виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує
відповідне право господарського суду
певним строком, воно може бути
реалізоване у будь-який час після
набрання рішенням законної сили і до
його фактичного повного виконання, в
межах строку пред'явлення наказу до
виконання. Також не обмежується право
заявника на повторне звернення з
відповідною заявою, якщо вона вже
розглядалася судом.

Застосовуючи заходи, передбачені
статтею 121 ГПК, господарські суди
повинні мати на увазі таке.

Розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки,
зміни способу та порядку виконання
рішення можуть бути конкретні
обставини, що ускладнюють виконання
рішення або роблять його неможливим у
визначений строк або встановленим
господарським судом способом. При
цьому слід мати на увазі, що згоди
сторін на вжиття заходів, передбачених
статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

Відповідачем не подано достатніх
доказів, на підтвердження скрутного
фінансового становища або наявної
загрози банкрутства, відсутності
коштів на банківських рахунках і майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає,
що в задоволенні клопотання про
розстрочку виконання рішення слід
відмовити за необґрунтованістю.

Як визначає ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд встановлює наявність чи
відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення, а
також інші обставини, які мають
значення для правильного вирішення
спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу. Обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

За змістом статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування та подання
доказів розподіляється між сторонами,
виходячи з того, хто посилається на
юридичні факти, які обґрунтовують його
вимоги і заперечення.

Відповідач не подав до суду жодного
доказу на спростування позовних вимог,
в тому числі доказів проведення
розрахунків (платіжні доручення,
виписки банківських установ щодо руху
коштів, квитанції до прибуткових
касових ордерів, тощо).

Враховуючи викладене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення 65921,50 грн. - основного боргу та
83,74 грн. - 3% річних обґрунтовані,
заявлені у відповідності до вимог
чинного законодавства,
підтверджуються належними доказами,
які є в матеріалах справи, та
підлягають задоволенню. В частині
стягнення 2000,00 грн. основного боргу суд
припиняє провадження у справі на
підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України за
відсутністю предмету спору, оскільки
даний борг був сплачений відповідачем
після звернення позивача до суду.

Судові витрати по сплаті судового
збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49, 82-85 ГПК України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Замінити позивача у справі
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Луцький
комбікормовий завод" на
правонаступника Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Вілія-Трейд" (45606, Волинська область,
Луцький район, с. Рованці, вул.
Промислова, 5А).

2. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агропромислова
фірма "Агролюкс-Україна" (11501,
Житомирська область, м. Коростень. вул.
Коротуна, 1, ід. код 33552641)

- на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вілія-Трейд" (45606,
Волинська область, Луцький район, с.
Рованці, вул. Промислова, 5А, ід. код
05442109) 66005,24 грн. заборгованості, з яких:
65921,50 грн. - основний борг, 83,74 грн. - 3%
річних, а також 1827,00 грн. сплаченого
судового збору.

3. Припинити провадження у справі в
частині стягнення 2000,00 грн. основного
боргу на підставі п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК
України за відсутністю предмету спору.

4. Відмовити в клопотанні про
розстрочку виконання рішення суду.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Апеляційна скарга подається на рішення
місцевого господарського суду
протягом десяти днів з дня його
оголошення. У разі якщо в судовому
засіданні було оголошено лише вступну
та резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.04.14

Суддя
Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу.