м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2735/14 14.04.14
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю «Теліані
Трейдінг»доФізичної особи-підприємця
ОСОБА_1простягнення 64 030,95 грн.Суддя
Представники сторін:
від позивача:не з'явивсявід
відповідача:не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Теліані Трейдінг»
(надалі - «Товариство») звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (надалі - «Підприємець») про
стягнення 64 030,95 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивачем поставлено товар на
виконання договору поставки №279/ПР від
02.04.2012 р., а відповідач належним чином
зобов'язання по оплаті поставленого
товару не виконав, у зв'язку з чим
виникла заборгованість у розмірі 62 350,56
грн. Крім того, позивачем заявлено
вимогу про стягнення з відповідача 3%
річних у розмірі 866,08 грн. та
інфляційних у розмірі 814,31 грн. за
прострочення виконання грошового
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 25.02.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
Ухвалою господарського суду міста
Києва від 24.03.2014 р. розгляд справи
відкладено до 14.04.2014 р. у зв'язку із
неявкою представників сторін та
невиконанням ними вимог ухвали суду.
В судове засідання представник
позивача не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, про причини неявки суд
не повідомив, 26.03.2014 р. та 28.03.2014 р. до
канцелярії суду надав документи на
виконання вимог ухвал від 25.02.2014 р. та
Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, вимоги ухвали
суду не виконав, про час та місце
судового розгляду повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення №29180486.
Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідач повідомлений про час та
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
Оскільки про час та місце судового
засідання відповідач був належним
чином повідомлений, на підставі статті
75 Господарського процесуального
кодексу України справа може бути
розглянута за наявними в ній
В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.04.2012 р. між Підприємцем (покупець) та
Товариством (продавець) було укладено
договір поставки товару №279/ПР (надалі -
«Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору
постачальник зобов'язується передати у
власність покупця товар у
відповідності з поданим покупцем
замовленням, а покупець зобов'язується
приймати товар та своєчасно сплачувати
його вартість на умовах даного
договору.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що
вартість партії товару визначається в
накладних на підставі замовлення
згідно з цінами, затвердженими
сторонами в специфікації.

Згідно з п. 4.2 Договору покупець
перераховує кошти за поставлену партію
товару після реалізації кінцевому
споживачу, але не пізніше 10 банківських
днів з моменту отримання товару.

На виконання умов Договору у період з
29.12.2012 р. по 22.08.2013 р. позивачем
поставлено, а відповідачем прийнято
товар на загальну суму 65 677,38 грн., що
підтверджується видатковими та
товарно-транспортними накладними,
підписаними сторонами у вказаний
період.

Відповідачем частково оплачено
поставлену продукцію на загальну суму 3
326,82 грн., що підтверджується
банківськими виписками з рахунку
позивача.

Спір у справі виник у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем зобов'язання
по оплаті товару, у зв'язку з чим
позивач вказує на існування
заборгованості у розмірі 62 350,56 грн.

Укладений сторонами договір є
договором поставки, а відтак між
сторонами виникли правовідносини, які
підпадають під правове регулювання
Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу
України визначено, що господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Судом було встановлено, що на виконання
умов Договору позивачем було
поставлено відповідачу товар на
загальну суму 65 677,38 грн., що
підтверджується видатковими
накладними, підписаним сторонами у
період з 29.12.2012 р. по 22.08.2013 р.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
визначено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

За змістом п. 4.2 Договору покупець
оплачує поставлений товар не пізніше 10
банківських днів з моменту отримання
товару.

Відповідачем частково оплачено
поставлену на виконання умов Договору
продукцію на загальну суму 3 326,82 грн., що
підтверджується банківськими
виписками з рахунку позивача.

Таким чином, з урахуванням положень ст.
530 Цивільного кодексу України, п. 4.2
Договору, заборгованість відповідача
за поставлений товар становить 62 350,56
грн., а строк виконання грошового
зобов'язання на момент подання
позовної заяви настав.

Відповідно до статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Матеріалами справи підтверджується
наявність у відповідача грошового
зобов'язання по сплаті на користь
позивача 62 350,56 грн. за поставлений
товар. Відповідачем вказана
заборгованість не спростована, доказів
її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Підприємцем обставин, з якими чинне
законодавство пов'язує можливість
звільнення його від відповідальності
за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги
Товариства про стягнення з Підприємця
заборгованості у розмірі 62 350,56 грн. є
правомірними та обґрунтованими.

Крім того, позивачем заявлено вимогу
про стягнення з відповідача 3% річних у
розмірі 866,08 грн. та інфляційних у
розмірі 814,31 грн. за прострочення
виконання грошового зобов'язання у
період з 02.09.2013 р. по 17.02.2014 р.

Судом встановлено, що відповідач у
встановлений строк свого обов'язку по
оплаті поставленого товару не виконав,
допустивши прострочення виконання
зобов'язання, тому дії відповідача є
порушенням зобов'язання (ст. 610
Цивільного кодексу України), і він
вважається таким, що прострочив (ст. 612
Цивільного кодексу України),
відповідно є підстави для застосування
встановленої законом
відповідальності.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив наданий позивачем
розрахунок та вважає за можливе
задовольнити вимогу про стягнення з
відповідача 3% річних у розмірі 866,08 грн.
та інфляційних у розмірі 814,31
грн.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність повного
задоволення позовних вимог та
стягнення з Підприємця на користь
Товариства заборгованості у розмірі 62
350,56 грн., 3% річних у розмірі 866,08 грн. та
інфляційних у розмірі 814,31 грн.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Теліані
Трейдінг» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Теліані
Трейдінг» (04655, м. Київ, вул. Вікентія
Хвойки, 18/14; ідентифікаційний код 34613940)
заборгованість у розмірі 62 350
(шістдесят дві тисячі триста п'ятдесят)
грн. 56 коп., 3% річних у розмірі 866
(вісімсот шістдесят шість) грн. 08 коп.,
інфляційні у розмірі 814 (вісімсот
чотирнадцять) грн. 31 коп. та судовий
збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 17.04.2014 р.

Суддя
В.П. Босий