ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014 року Справа №
904/67/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Антонік С.Г.
(доповідач)

суддів: Чимбар Л.О., Чоха Л.В..

при секретарі судового засідання:
Ревкова Г.О.

за участю представників сторін

від відповідача: Мінігуллов С.Р.,
представник, довіреність №511 від 07.02.14;

від позивача: представник у судове
засідання не з'явився, про час та місце
судового засідання повідомлений
належним чином.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Фермерського господарства "Зоря" на
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.03.2014
року у справі № 904/67/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська боргова
компанія", м.Київ

до відповідача Фермерського
господарства "Зоря", с.Вербуватівка,
Юр"ївський район, Дніпропетровська
область

про стягнення 818 489,21 грн.

ВСТАНОВИВ:

На підставі розпорядження голови суду
від 27.03.2014р. ухвалою апеляційного
господарського суду від 31.03.2014р.
розгляд апеляційної скарги
Фермерського господарства "Зоря"
прийнято до провадження колегією
суддів у складі головуючий суддя
(доповідач) Антонік С.Г., судді Чоха Л.В.,
Чус О.В.

Під час розгляду апеляційної скарги
колегія суддів неодноразово
змінювалась з об'єктивних причин на
підставі розпоряджень голови суду.

Останнім розпорядженням голови суду
від 17.04.2014р. апеляційну скаргу передано
на розгляд колегії суддів у складі
головуючого судді Антонік С.Г., суддів
Чимбар Л.О., Чоха Л.В. Ухвалою від 23.04.2014р
даною колегією суддів розгляд
апеляційної скарги Фермерського
господарства "Зоря" прийнято до свого
провадження.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 11.03.2014
року (суддя Рудовська І.А.) позов
задоволено.

Стягнуто з Фермерського господарства
"ЗОРЯ" на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська боргова компанія" 818 489,21
грн. - заборгованості, 16 369,78 грн. -
судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що
відповідач всупереч взятим на себе
договірним зобов'язанням не здійснює
оплат в рахунок погашення
заборгованості, чим порушує законні
права позивача.

Не погодившись з зазначеним рішенням,
відповідач звернувся до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.03.2014
року .

В апеляційній скарзі заявник
посилається на те, що господарський
суд, прийнявши до уваги, укладені між
відповідачем та ТОВ «Українська
лізингова компанія» мирові угоди,
затверджені судом, по яких останній
платіж відповідач повинен здійснити
28.11.2012р. помилково дійшов висновку про
те, що строк позовної давності по
договорам фінансового лізингу №
01-70/07-обл. від 25.06.2007р. та № 01-216/07-обл. від
25.12.2007р. починається з 28.11.2012 року з
наступних підстав.

Вказані Позивачем рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 02.02.2010 року по справі №
27/248-09 та справі № 27/249-09, які набрали
чинності, були прийняті на основі
заборгованості яка існувала станом на
21.08.2009 року, під час дії Договорів
лізингу, до моменту вилучення
Предметів лізингу.

На виконання цих рішень 14.04.2010 року був
виданий наказ по справі № 27/248-09, а 21.04.2010
року був виданий наказ по справі №
27/249-09.

16.08.2010 року між Лізингодавцем та
Лізингоотримувачем в процесі
виконання прийнятих рішень
господарського суду Дніпропетровської
області від 02.02.2010 року по справі №
27/248-09 та справі № 27/249-09, були укладені
мирові угоди, які були затверджені
ухвалами господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.2010
року.

Під час укладення мирових угод, по
справам господарських судів, від
Лізингодавця до Лізингоотримувача,
після припинення дії Договору лізингу,
не надходило жодних вимог щодо сплати
простроченої та поточної
заборгованості за період часу з 21.08.2009
року до 26.02.2010 року, за Договором
лізингу.

Данні рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 02.02.2010
року по справі № 27/248-09 та справі № 27/249-09
вказані у позовній заяві, та похідні
від них мирові угоди затверджені
ухвалами господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.2010
року по справі № 27/248-09 та справі № 27/249-09
не мають відношення до розгляду даної
справи, в зв'язку з тим, що вони набрали
чинності і є виконавчими документами.

Строк пред'явлення мирових угод для
виконання минув.

Мирову угоду не можна розглядати як
договір у цивільно-правовому
розумінні, оскільки порядок її
укладання та затвердження
регламентовано відповідними
положеннями Господарського
процесуального кодексу України
(постанова Верховного Суду України від
20.01.2009 N 24/489, інформаційний лист Вищого
господарського суду України від 09.04.2009
р. № 01-08/204).

Тобто, як зазначає скаржник, посилання
суду на те, що згідно мирових угод, які є
виконавчими документами, по справі №
27/248-09 та справі № 27/249-09, дата останнього
платежу, який повинен був здійснити
боржник є 28.11.2012 р., не відноситься до
розгляду даної справи.

Крім того, розрахунки заборгованості
на підставі яких подано позовну заяву
та винесено рішення суду, які є в
матеріалах справи, не відповідають
дійсності та суперечать припиненим
Договорам фінансового лізингу №
01-70/07-обл. від 25.06.2007 року та № 01-216/07-обл.
від 25.12.2007 року.

26.02.2010 року між Лізингодавцем та
Лізингоотримувачем були укладені
додаткові угоди №1 (Додаток 2) до
Договорів лізингу згідно яких сторони
дійшли до згоди про те, що протягом 7
днів з моменту підписання Даної угоди
Лізингоотримувач повертає
Лізингодавцю предмет лізингу, про що
оформлюється акт приймання-передачі.
Крім того в п. 2 даної Угоди вказано, що з
моменту виконання свого зобов'язання
Лізингоодержувачем, зобов'язання
Сторін що виникли в Договорі
припиняються, і Сторони не вважають
себе пов'язаними будь-якими правами та
обов'язками, що виникли за Договором.

Після повернення Предметів лізингу
26.02.2010 року згідно додаткових угод № 1
(додаток 2) договори вважаються
припиненими.

Строк позовної давності за Договорами
лізингу (Договір фінансового лізингу №
01-70/07-обл. від 25.06.2007 року та Договір
фінансового лізингу № 01-216/07-обл. від
25.12.2007 року ) закінчився 26.02.2013 року.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу
вказав, що господарський суд з
урахуванням договорів фінансового
лізингу, рішень господарських судів
про стягнення заборгованості за цими
договорами та затвердженими ухвалами
суду мирових угод правильно дійшов
висновку про початок перебігу строку
позовної давності саме з дати
останнього платежу за мировими угодами
- з 28.11.2012р. Позивач звернувся до суду
25.12.2013р. в межах строку позовної
давності.

Зазначає, що відповідач погоджується
із стягнутою з нього сумою
заборгованості згідно рішення суду
першої інстанції, оскільки не
заперечував проти неї та не надав суду
жодного доказу виконання зазначених
мирових угод чи взагалі погашення
заборгованості по вищезазначеним
договорам фінансового лізингу.
Розрахунки заборгованості здійснені
позивачем не спростовані відповідачем.
Посилання відповідача на додаткові
угоди №1 як підставу припинення
договорів лізингу є безпідставним,
оскільки ними передбачено не лише
повернення предмету лізингу, а й сплата
в повному обсязі заборгованості за
лізинговими платежами. можливих
штрафних санкцій та збитків. Просить
залишити рішення суду без змін, а
апеляційну скаргу без задоволення.

Представник позивача в судовому
засіданні 14.04.2014р. вказав, що відповідач
має заборгованість за договорами
фінансового лізингу. Доказів погашення
заборгованості не надав. Господарський
суд обґрунтовано задовольнив позовні
вимоги.

В судове засідання 23.04.2014р. представник
позивача не з'явився. Надав заяву про
розгляд справи без участі
представника.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
суду у повному обсязі.

Колегія суддів, проаналізувавши на
підставі фактичних обставин справи
застосування норм чинного
законодавства при винесенні рішення
суду, встановила наступне.

Позивач звернувся до суду з позовом
про стягнення з відповідача 818 489,21 грн.
заборгованості за договорами лізингу
№ 01-70/07-обл. від 25.06.2007р. та № 01-216/07-обл.
від 25.12.2007р., укладених між відповідачем
та ТОВ «Українська лізингова
компанія». Своє право вимоги
обґрунтовує тим, що 29.03.2013р. між ТОВ
«Українська лізингова компанія» та ТОВ
«АНСУ» було укладено договір
факторингу № 29-13, відповідно до якого
відбулося відступлення права вимоги до
боржників, в тому числі і до
відповідача.

01.04.2013р. між ТОВ «АНСУ» та ТОВ «УБК» було
укладено договір відступлення права
вимоги № 04/2013-1, відповідно до якого
відбулося відступлення права грошової
вимоги за договорами фінансового
лізингу, в тому числі і права грошової
вимоги до відповідача.

Розглядаючи дану справу господарський
суд не повно з'ясував обставини, що
мають значення для справи та визнав
встановленими обставини, які не
доведені матеріалами справи.

Так господарський суд визнав
встановленими обставини про перехід до
позивача права вимоги до відповідача
про сплату заборгованості за
вищезазначеними договорами
фінансового лізингу. Однак в
матеріалах справи відсутні і позивачем
не були надані суду належні та
допустимі докази (договори) на підставі
яких позивач отримав право вимоги.
Наявність у позивача договорів
фінансового лізингу та документів
стосовно їх виконання не є і не може
бути належним доказом переходу права
вимоги.

Колегією суддів в судовому засіданні
14.04.2013р. оголошувалася перерва та
представнику позивача пропонувалося
надати договори, на підставі яких до
нього перейшло право вимоги.

Позивачем на вимогу суду в судове
засідання 23.04.2014р. заявою про залучення
до матеріалів справи надано договір
про відступлення права вимоги № 3-190 від
10.10.2013р.. укладений між Комерційним
банком «Українська фінансова група» та
ТОВ «Українська боргова компанія» з
Додатками № 1 та № 2.

Як з самого договору так і Додатків до
нього не вбачається передачі позивачу
права вимоги до відповідача.

Крім того, в позовній заяві позивачем
зазначені інші договори, якими позивач
обґрунтовує перехід до нього права
вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України,
кредитор у зобов'язанні може бути
замінений іншою особою внаслідок
передання ним своїх прав іншій особі за
правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч.1 ст.513 ЦК України, правочин
щодо заміни кредитора у зобов'язанні
вчиняється у тій же формі, що і
правочин, на підставі якого виникло
зобов'язання, право вимоги за яким
передається новому кредитору.

Таким чином, належним та достатнім
доказом переходу права вимоги до
позивач є договір про передачу
первісним кредитором свого права
позивачу. Позивач, відповідно до ст.33
ГПК України, не довів належними та
допустимими доказами свого права
вимоги до відповідача.

Крім того колегія суддів звертає увагу
на те, що рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 02.02.2010
року по справі № 27/249-09, у зв'язку з
невиконанням умов Договору
фінансового лізингу № 01-70/07-обл.,
стягнуто з Фермерського господарства
"Зоря" на користь ТОВ «Українська
лізингова компанія» заборгованість,
штрафні та фінансові санкції в
розмірі 1 742 236,17 грн.

26.02.2010р. сторони уклали додаткову угоду
№ 1 до Договору фінансового лізингу №
01-70/07-обл. за умови якої
лізингоодержувач зобов'язувався
протягом 7 днів повернути лізингодавцю
предмет лізингу та зобов'язувався
сплатити в повному обсязі
заборгованість за лізинговими
платежами, штрафні санкції та збитки. з
виконанням цих обов'язків зобов'язання
сторін, що виникли з договору
припиняються.

26.02.2010р. за Актом приймання передачі ФГ
«Зоря» повернуло ТОВ «Українська
лізингова компанія» предмет лізингу.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.2010 у
справі № 27/249-09 між ТОВ «Українська
лізингова компанія» та ФГ «Зоря» була
затверджена Мирова угода. Згідно
вищезазначеної угоди боржник визнав
борг у сумі 1 759 895,07 грн. (з урахуванням
судових витрат) і зобов'язувався
погашати заборгованість щомісячними
платежами з моменту затвердження
мирової угоди до 28.11.2012р.

В мировій угоді зазначено, що вона є
виконавчим документом та може бути
пред'явлена до виконання протягом
трьох років з моменту затвердження її
судом.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 02.02.2010
року у справі № 27/248-09 стягнуто з
Фермерського господарства "Зоря" на
користь ТОВ "Українська лізингова
компанія" заборгованість та штрафні і
фінансові санкції за Договором
фінансового лізингу № 01-216/07-обл від
25.12.2007 року в розмірі 605 642,78 грн.

26.02.2010р. сторони уклали додаткову угоду
№ 1 до Договору фінансового лізингу №
01-216/07-обл. за умови якої
лізингоодержувач зобов'язувався
протягом 7 днів повернути лізингодавцю
предмет лізингу та зобов'язувався
сплатити в повному обсязі
заборгованість за лізинговими
платежами, штрафні санкції та збитки. з
виконанням цих обов'язків зобов'язання
сторін, що виникли з договору
припиняються.

26.02.2010р. за Актом приймання передачі ФГ
«Зоря» повернуло ТОВ «Українська
лізингова компанія» предмет лізингу.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 28.10.2010 р.
у справі № 27/248-09 між Фермерським
господарством "Зоря" та Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Українська лізингова компанія"
затверджено Мирову угоду, відповідно
до якої Фермерське господарство "Зоря"
визнало борг у сумі 605 642,78 грн. Дану суму
заборгованості Боржник зобов'язувався
погасити щомісячними платежами до
28.11.2012 року згідно з графіком,
зазначеним в Мировій угоді.

В ухвалі зазначено, що дана мирова
угода є виконавчим документом та може
бути пред'явлена до виконання протягом
трьох років з моменту затвердження її
судом.

Таким чином, з моменту укладання
мирових угод, у зв'язку з поверненням
предметів лізингу і відповідно до
Додаткових угод № 1, відповідач мав
перед ТОВ «Українська лізингова
компанія» заборгованість визначену
мировими угодами.

Ухвала про затвердження мирової угоди,
відповідно до п.2 ч.2 ст.17 Закону України
«Про виконавче провадження», є
виконавчим документом і заміна
стягувача в даному випадку можлива у
спосіб передбачений ч.5 ст.8 Закону
України «Про виконавче провадження».

Позивачем не надано належних та
допустимих доказів правонаступництва
у виконавчому провадженні.

З цих підстав, оскільки позивачем не
доведено його право вимоги до
відповідача в задоволенні позовних
вимог слід відмовити.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а рішення господарського
суду скасуванню у зв'язку з неповним
з'ясуванням обставин , що мають
значення для справи та недоведеністю
обставин, які господарський суд визнав
встановленими. Слід прийняти нове
рішення. яким в позові відмовити.

Витрати з судового збору за
апеляційний перегляд покласти на
позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 101- 105 Господарського процесуального
кодексу України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фермерського
господарства "Зоря" задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 11.03.2014
року у справі № 904/67/14 скасувати.
Прийняти новее рішення.

В позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська боргова
компанія» на користь Фермерського
господарства «Зоря» 8 184,90 грн. витрат з
судового збору.

Видачу наказу, з урахуванням
необхідних реквізитів, доручити
господарському суду
Дніпропетровської області.

Повний текст постанови складено
24.04.2014р.

Головуючий: __________________
С.Г. Антонік

Судді: __________________
Л.О.Чимбар

__________________
Л.В.Чоха