ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014 року
Справа № 904/474/14

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Тищик І.В.
(доповідач),

суддів Білецька Л.М., Верхогляд Т.А.

при секретарі Ревкова Г.Ю.

за участю представників

позивача Поляков О.М.

відповідача Волков Д.В.

розглянувши апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю «Всесвіт» на ухвалу
господарського суду Дніпропетровської
області від 19.03.2014р. по справі № 904/474/14

за заявою ТОВ «Любимівський кар'єр» про
відстрочку виконання рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.03.2014р. у справі № 904/474/14

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Всесвіт»,
м.Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою
відповідальністю «Любимівський
кар'єр», Любимівська сільська рада,
Дніпропетровський район,
Дніпропетровська область

про стягнення 948 510,06 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Всесвіт» звернулося
до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
відповідача - ТОВ «Любимівський
кар'єр» про стягнення заборгованості
за договором поставки № 23/07-1 від
23.07.2013р. нафтопродуктів.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 03.03.2014
(суддя Ярошенко В.І.) позовні вимоги
задоволено частково та стягнуто з ТОВ
«Любимівський кар'єр» на користь ТОВ
«Всесвіт» основний борг у розмірі 870 098,
95 грн., пеню у сумі 24 862, 07 грн., проценти
за користування чужими грошовими
коштами у розмірі 47 811, 66 грн. та витрати
по сплаті судового збору. Провадження у
справі в частині стягнення трьох
відсотків річних у розмірі 5737, 38 грн.
припинено.

На виконання судового рішення
господарським судом видано
відповідний наказ.

12.03.2014р. до господарського суду
Дніпропетровської області надійшла
заява ТОВ «Любимивський кар'єр» про
відстрочку виконання рішення суду від
03.03.2014 у справі № 904/474/14 на строк 20
календарних місяців.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 19.03.2014р.
(суддя Ярошенко В.І.) заяву ТОВ
«Любимивський кар'єр» задоволено
частково, відстрочено виконання
рішення господарського суду
Дніпропетровської області на
дванадцять місяців, строком до 19.03.2015р.

Вмотивовуючи ухвалу,
господарський суд послався на важкий
фінансовий стан боржника, значний
розмір дебіторської та кредиторської
заборгованості і наявність великого
розміру кредитного зобов'язання за
кредитним договором перед ПАТ «ВТБ
Банк».

Не погодившись з зазначеною ухвалою
суду, позивач - ТОВ "Всесвіт", звернувся
до апеляційного суду з апеляційною
скаргою, в якій просить ухвалу суду
скасувати. При цьому скаржник
посилається на те, що господарським
судом при прийнятті ухвали не
враховано матеріальний та фінансовий
стан іншої сторони у справі, а саме,
позивача, ступінь вини відповідача у
виникненні спору, наявність
інфляційних процесів в економіці
держави тощо.

Відповідачем відзив на апеляційну
скаргу наданий не був, представник
відповідача в судовому засіданні
пояснив, що вважає доводи апеляційної
скарги необґрунтованими та такими, що
не підлягають задоволенню і просив
ухвалу суду першої інстанції залишити
без змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга підлягає
задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при
наявності обставин, що ускладнюють
виконання рішення або роблять його
неможливим, за заявою сторони
господарський суд у виняткових
випадках, залежно від обставин справи,
може розстрочити, відстрочити
виконання рішення, ухвали, постанови,
змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з зазначеною нормою, надання
заявникові розстрочки, відстрочки є
правом господарського суду, при цьому,
закон не обмежує це право точним
переліком господарських спорів або
обставин, за яких суд має право надання
відстрочки або розстрочки, проте
визначальним фактором при наданні
розстрочки або відстрочки є
винятковість цих випадків та їх
об'єктивний вплив на виконання
судового рішення.

Відповідно до вищезазначеної норми та
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від
17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики
виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів» питання
задоволення заяви сторони у справі про
відстрочку, розстрочку виконання
рішення суду вирішується судом в
кожному конкретному випадку, виходячи
з особливого характеру обставин
справи, що унеможливлюють чи
ускладнюють виконання рішення.

Відстрочка виконання рішення означає
відкладення чи перенесення виконання
рішення на новий строк, який
визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки виконання
рішення є конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у строк або
встановленим господарським судом
способом.

При цьому згоди сторін на вжиття
заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця
стаття не вимагає, і господарський суд
законодавчо не обмежений будь-якими
конкретними термінами розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку або розстрочку
виконання рішення господарський суд
повинен враховувати матеріальні
інтереси сторін, їх фінансовий стан,
ступінь вини відповідача у виникненні
спору, наявність інфляційних процесів
у економіці держави та інші обставини
справи.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач при зверненні до суду із
заявою про відстрочку, виконання
рішення господарського суду посилався
на скрутне фінансово-економічне
становище підприємства, а саме,
наявність дебіторської
заборгованості, наявність кредитної
заборгованості та аномальність
температур у зимовий період, внаслідок
чого господарська діяльність
відповідачем не здійснювалася.

Проаналізувавши наведені обставини,
колегія суддів не погоджується з
висновком господарського суду, про
часткове задоволення заяви про
відстрочку виконання рішення
господарського суду з огляду на
наступне:

Відповідно до п.7.2 вищенаведеної
постанови пленуму ВГСУ, вирішуючи
питання про відстрочку виконання
рішення, господарський суд повинен
враховувати матеріальні інтереси та
майновий стан обох сторін, оскільки
невиконання рішення суду порушує також
і матеріальні інтереси позивача, що
може призвести до негативних наслідків
для нього.

Враховуючи можливі негативні
наслідки для боржника при виконанні
рішення у встановлений строк, суд перш
за все повинен враховувати такі ж
наслідки і для стягувача при затримці
виконання рішення.

Надаючи відповідачу відстрочку
виконання судового рішення, суд першої
інстанції посилався на тяжкий
фінансовий стан відповідача, наявність
значного розміру кредитних зобов'язань
за кредитним договором, не звернувши
при цьому належної уваги ти не надавши
відповідної правової оцінки тим
обставинам, що позивач перебуває в не
менш складному фінансовому стані.
Окрім того, сам відповідач жодних дій
по погашенню заборгованості не вчиняв.

Судом також не враховано, що
укладення боржником договору з банком
про надання кредитної лінії та
відсутність у підприємства обігових
коштів не виключає вчинення дій
відповідно до Закону України "Про
виконавче провадження" та не є тією
винятковою обставиною, яка згідно зі
статтею 121 ГПК України може бути
підставою для відстрочки виконання
судового рішення.

За переконанням колегії суддів
місцевий господарський суд наведених
вимог не врахував, прийняв до уваги
лише факти та доводи відповідача, не
встановивши при цьому матеріальний
інтерес позивача, що є порушенням
принципів змагальності та рівності
сторін перед законом і судом,
передбачених статтями 42 та 43 ГПК
України.

Крім того, колегія суддів зважає
на те, що з аналізу процесуальних норм,
які регулюють питання можливості
надання відстрочки та розстрочки
виконання рішення суду випливає, що
законодавець у будь-якому випадку
пов'язує відстрочку виконання судового
рішення в судовому порядку з
об'єктивними, непереборними, тобто
виключними обставинами, що ускладнюють
вчасне виконання судового рішення. В
той же час наведені заявником підстави
для відстрочки виконання судового
рішення не є тими виключними
обставинами, які б давали підстави для
відстрочки виконання судового рішення,
а господарський суд припустився
хибного застосування норм
процесуального права.

Твердження скаржника про складне
фінансове становище, що спричинене
економічно-політичною кризою в
Україні, колегією суддів не може бути
прийнято до уваги, оскільки таке
становище утворилось внаслідок його
власної господарської діяльності, а не
в силу якихось об'єктивних, незалежних
від відповідача обставин. При цьому,
фінансова криза носить загальний
характер та у повній мірі стосується
обох договірних сторін.

З огляду на невідповідність
висновків, викладених в ухвалі
господарського суду, обставинам справи
та чинному законодавству, вимоги
позивача про скасування оспорюваної
ухвали являються обґрунтованими і
підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 101-106
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з
обмеженою відповідальністю "Всесвіт"
задовольнити.

Ухвалу господарського суду
Дніпропетровської області від 19.03.2014р.
по справі № 904/474/14 скасувати.

В задоволенні заяви про
відстрочку виконання рішення суду
відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів до Вищого господарського суду
України.

Головуючий суддя
І.В.Тищик

Судді

Л.М.Білецька

Т.А.Верхогляд