м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3776/14 15.04.14Суддя Мудрий С.М.
розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування"

до страхового товариства з
додатковою відповідальністю "Гарантія"

про відшкодування шкоди в
порядку регресу в розмірі 4 802,78 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Грабова І.А. - представник
за довіреністю № 3364/18н від 23.12.2013 року;

від відповідача: не з'явився.

встановив:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування" до
страхового товариства з додатковою
відповідальністю "Гарантія" про
відшкодування шкоди в порядку регресу
в розмірі 4 802,78 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що 24.12.2012 між приватним
акціонерним товариством "Страхова
компанія "АХА Страхування" та ОСОБА_2
укладено договір добровільного
страхування наземного транспорту №
202700Га/12з, предметом якого є страхування
транспортного засобу марки Renault, д.н.
НОМЕР_1.

17.09.2013 року в м. Мукачево сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки, Renault, д.н. НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки
ЗАЗ, д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

Учасники дорожньо-транспортної
пригоди склали повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
(Європротокол), з якого видно, що
дорожньо-транспортна пригода
відбулась внаслідок порушення ОСОБА_3
ОСОБА_4 дорожнього руху України.

Відповідно до рахунку № 000313 від 18.09.2013
року вартість запасних частин та
матеріалів становить 1 614,05 грн. та
вартість виконаних робіт становить 4
580,73 грн.

Згідно з страховим актом №
1.002.1311498/VESKO33799 від 23.09.2013 року та
розрахунку суми страхового
відшкодування, сума страхового
відшкодування становить 5 312,78 грн.

На виконання вимог договору
страхування, 24.09.2013 року страховик
сплатив страхову вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля у розмірі 5
312,78грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 59813.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3, на момент ДТП, застрахована у
страховому товаристві з додатковою
відповідальністю "Гарантія", згідно
полісу № АС/2233061, ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну становить 50 000 грн. 00 коп., розмір
франшизи - 510,00 грн.

Так, до приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" у порядку регресу
перейшло право на отримання від
відповідача компенсації шкоди.

З метою досудового врегулювання спору
26.11.2012 року позивач направив до
відповідача заяву вих. № ГО502/11368 про
виплату страхового відшкодування в
порядку регресу.

Для врегулювання спору мирним шляхом
позивач 22.01.2014 року направив
відповідачеві претензію на суму 5 312,78
грн. вих. № ЛВ2101 від 17.01.2014 року,
отримала останнім, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення № 031.

Відповідач вимогу не виконав, тому
позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 12.03.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
01.04.2014 року.

У судове засідання 01.04.2014 року
представник відповідача не з'явився,
про поважні причини неявки суд не
повідомив хоча про час та дату судового
засідання повідомлений належним чином,
що підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення № 013, але 10.04.2014 року
до загального відділу діловодства
господарського суду міста Києва
відповідач подав відзив на позовну
заяву.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши наявні в
матеріалах справи докази, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні дані, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд вважає, що позовні вимоги
позивача підлягають задоволенню.

24.12.2012 між приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "АХА
Страхування" та ОСОБА_2 укладено
договір добровільного страхування
наземного транспорту № 202700Га/12з,
предметом якого є страхування
транспортного засобу марки Renault, д.н.
НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України
«Про страхування», договір страхування
- це письмова угода між страхувальником
і страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

17.09.2013 року в м. Мукачево сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки, Renault, д.н. НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки
ЗАЗ, д.н. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 дорожньо-транспортної
пригоди склали повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду
(Європротокол), з якого видно, що
дорожньо-транспортна пригода
відбулась внаслідок порушення ОСОБА_3
ОСОБА_4 дорожнього руху України.

Відповідно до абз. 3 п. 2.11 Правил
дорожнього руху України у разі
настання дорожньо-транспортної
пригоди за участю транспортних
засобів, зазначених у чинному договорі
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності, за
умови експлуатації таких транспортних
засобів особами, відповідальність яких
застрахована, відсутності травмованих
(загиблих) людей, а також за умови
досягнення згоди водіїв таких
транспортних засобів щодо обставин
скоєння дорожньо-транспортної пригоди,
за відсутності у них ознак
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції, та у разі
складення такими водіями спільного
повідомлення про дорожньо-транспортну
пригоду відповідно до встановленого
Моторним (транспортним) страховим бюро
зразка. У такому випадку водії згаданих
транспортних засобів після складення
ними зазначеного в цьому пункті
повідомлення звільняються від
обов'язків, передбачених підпунктами
"д" - "є" пункту 2.10 цих Правил.

Згідно з ст. 33.2. ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» у разі настання
дорожньо-транспортної пригоди за
участю лише забезпечених транспортних
засобів, за умови відсутності
травмованих (загиблих) людей, а також за
згоди водіїв цих транспортних засобів
щодо обставин її скоєння, за
відсутності у них ознак алкогольного,
наркотичного чи іншого сп'яніння або
перебування під впливом лікарських
препаратів, що знижують увагу та
швидкість реакції, ці водії мають право
спільно скласти повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних
засобів після складення зазначеного в
цьому пункті повідомлення мають право
залишити місце дорожньо-транспортної
пригоди та звільняються від обов'язку
інформувати відповідний підрозділ МВС
України про її настання.

У разі оформлення документів про
дорожньо-транспортну пригоду без
участі уповноважених на те працівників
відповідного підрозділу МВС України
розмір страхової виплати за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, не може
перевищувати максимальних розмірів,
затверджених Уповноваженим органом за
поданням МТСБУ, що діяли на день
настання страхового випадку.

Відповідно до рахунку № 000313 від 18.09.2013
року вартість запасних частин та
матеріалів становить 1 614,05 грн. та
вартість виконаних робіт становить 4
580,73 грн.

Згідно з страховим актом №
1.002.1311498/VESKO33799 від 23.09.2013 року та
розрахунку суми страхового
відшкодування, сума страхового
відшкодування становить 5 312,78 грн.

На виконання вимог договору
страхування, 24.09.2013 року страховик
сплатив страхову вартість
відновлювального ремонту
застрахованого автомобіля у розмірі 5
312,78грн., що підтверджується платіжним
дорученням № 59813.

Згідно статті 20 Закону України «Про
страхування», страховик зобов'язаний
при настанні страхового випадку
здійснити страхову виплату або виплату
страхового відшкодування у
передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про
страхування» визначено, що страховою
виплатою є грошова сума, яка
виплачується страховиком відповідно
до умов договору страхування при
настанні страхового випадку. При цьому,
розмір страхової суми та (або) розміри
страхових виплат визначаються за
домовленістю між страховиком та
страхувальником під час укладання
договору страхування або внесення змін
до договору страхування, або у
випадках, передбачених чинним
законодавством. Вказаною статтею також
визначено, що страхове відшкодування -
страхова виплата, яка здійснюється
страховиком у межах страхової суми за
договорами майнового страхування і
страхування відповідальності при
настанні страхового випадку. Страхове
відшкодування не може перевищувати
розміру прямого збитку, якого зазнав
страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України
особа, яка відшкодувала шкоду, завдану
іншою особою, має право зворотної
вимоги (регресу) до винної особи у
розмірі виплаченого відшкодування,
якщо інший розмір не встановлений
законом.

Цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_3, на момент ДТП, застрахована у
страховому товаристві з додатковою
відповідальністю "Гарантія", згідно
полісу № АС/2233061, ліміт
відповідальності за шкоду, заподіяну
майну становить 50 000 грн. 00 коп., розмір
франшизи - 510,00 грн.

Так, до приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "АХА
Страхування" у порядку регресу
перейшло право на отримання від
відповідача компенсації шкоди.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України встановлено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода,
завдана майну фізичної чи юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Для врегулювання спору мирним шляхом
позивач 22.01.2014 року направив
відповідачеві претензію на суму 5 312,78
грн. вих. № ЛВ2101 від 17.01.2014 року,
отримала останнім, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення № 031.

У відповідь відповідач направив листа
вих. № 618 від 07.03.2014 року, з якого
вбачається, що станом на 07.03.2014 року
заява на виплату страхового
відшкодування та комплект документів
за наслідками випадку (ДТП) від 17.09.2013
року та дії полісу №АС/2233061 від 16.04.2013
року розглянуті, вищезазначений
випадок визнано страховим та складений
страховий акт № 3970-ЦВ/2013, за яким СТзДВ
«Гарантія» сплачує страхове
відшкодування в розмірі 4 802,78 грн.

Статтею 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності здійснюється з метою
забезпечення відшкодування шкоди,
заподіяної життю, здоров'ю та/або майну
потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди та
захисту майнових інтересів
страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» встановлено, що об'єктом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності є
майнові інтереси, що не суперечать
законодавству України, пов'язані з
відшкодуванням особою,
цивільно-правова відповідальність
якої застрахована, шкоди, заподіяної
життю, здоров'ю, майну потерпілих
внаслідок експлуатації забезпеченого
транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Твердження відповідача зазначені у
відзиві вих. № б/н від 15.04.2014 року не
приймаються судом до уваги, оскільки, в
матеріалах справи наявні докази
визнання страховим товариством з
додатковою відповідальністю "Гарантія"
даного випадку страховим та складено
страховий акт № 3970-ЦВ/2013 на суму 4 802,78
грн., а також відповідачу, одночасно з
покладенням визначених вище обов'язків
законом надано досить суттєвий перелік
прав, у тому числі і право з'ясування
обставин страхового випадку та
визначення розміру завданих збитків
власним розслідуванням. Зазначеним
правом відповідач не скористався та не
надав суду взагалі жодного доказу
здійснення ним будь-якої дії.

Відповідно до абзацу 2 пункту 36.2 ЗУ «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», страховик має право
здійснювати виплати без проведення
експертизи (у тому числі шляхом
перерахування коштів особам, які
надають послуги з ремонту пошкодженого
майна), якщо за результатами
проведеного ним огляду пошкодженого
майна страховик і потерпілий досягли
згоди про розмір та спосіб здійснення
страхового відшкодування і не
наполягають на проведенні оцінки,
експертизи пошкодженого майна;

Законом України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", обов'язок
проведення дослідження експерта чи
аварійного комісара покладено саме на
відповідача, а до позивача від
потерпілої особи перейшло лише право (а
не обов'язок) на проведення відповідних
досліджень.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів» передбачає, що
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника або
водія забезпеченого транспортного
засобу, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду.

Оскільки, відповідач не довів факт
того, що шкоду транспортному засобу
марки Renault, д.н. НОМЕР_1, було завдано
внаслідок непереборної сили або умислу
його водія, та не надав доказів сплати
відшкодування заподіяної шкоди на
користь власника зазначеного
автомобіля, тому позовні вимоги
позивача визнаються судом
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України
судовий збір покладається на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 32-34, 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з страхового товариства з
додатковою відповідальністю
«Гарантія» (04070, м. Київ, вул.
Костянтинівська, буд. 56, оф. 13, ) на користь приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ,
вул. Іллінська, 8, ) шкоду
в порядку регресу в розмірі 4 802 (чотири
тисячі вісімсот дві) грн. 78 коп., судовий
збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
17.04.2014 року.

Суддя

С.М.Мудрий