ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09.04.2014
Справа № 905/546/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Мельниченко Ю.С., при
секретарі судового засідання
(помічнику судді) Шевчук Н.В., розглянув
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів, м.
Краматорськ, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФФС О.С.В.», м.
Донецьк

про стягнення 41 517грн. 35коп.

за участю представників сторін:

від позивача: Сірко С.О. - представник за
довіреністю №5 від 11.02.2014р.

від відповідача: представник не
з'явився

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу відповідно
до ст. 811 Господарського-процесуального
кодексу України.

У судовому засіданні 09.04.2014р. суд
виходив до нарадчої кімнати (каб. 412) для
прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Донбаський міжрегіональний
центр професійної реабілітації
інвалідів, м. Краматорськ,
Донецька область, звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФФС О.С.В.», м.
Донецьк, про стягнення матеріальної
шкоди (збитків) у сумі 34 597грн. 79коп. та
штрафних санкцій у сумі 6 919грн. 56коп. за
договором №39/11 від 03.11.2011р., всього 41
517грн. 35коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на встановлення
Костянтинівською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією в Донецькій
області під час проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача фактів порушення вимог
чинного законодавства, які полягають у
надмірній сплаті позивачем підрядній
організації - Товариству з обмеженою
відповідальністю «ВНІІПТМАШБУД»
вартості будівельних робіт, що
виконувались останнім на підставі
договорів будівельного підряду №29/10
від 24.10.2011р. та №35/11 від 25.10.2011р.,
перевірка та засвідчення актів
приймання виконаних робіт вказаного
договору, як зазначає позивач,
здійснювалась Товариством з обмеженою
відповідальністю «ФФС О.С.В.» на
підставі договору технічного нагляду
№39/11 від 03.11.2011р., що також призвело до
надлишкової оплати вартості послуг, що
надавались останнім. Нормативно
позовні вимоги обґрунтовані
ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України;
ст. ст. 193, 230, 231 Господарського кодексу
України.

У судовому засіданні 09.04.2014р. позивач
звернувся до суду з клопотанням
№01-12/388-14 від 09.04.2014р. про зупинення
провадження у справі №905/546/14 до моменту
розгляду кримінальної справи №1 кп/234/173
Краматорським міським судом Донецької
області за обвинуваченням директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВНІІПТМАШБУД».
Судом відмовлено у задоволенні такого
клопотання позивача.

Відповідач про судові засідання
18.02.2014р., 25.03.2014р. та 09.04.2014р. був
повідомлений належним чином, про що
свідчить реєстр рекомендованої
кореспонденції з повідомленням про
вручення від 29.01.2014р., від 19.02.2014р. та від
28.03.2014р., однак у жодне засідання суду
представника не направив, відзив на
позов не надав, вимоги суду не виконав,
про причини неявки суд не повідомив.

З огляду на достатність наявних в
матеріалах справи документів для
правильного вирішення спору,
враховуючи, що неявка в судове
засідання належним чином
повідомленого відповідача та
ненадання ним відзиву на позовну заяву
не впливає на правову оцінку спірних
правовідносин та не перешкоджає
вирішенню справи, суд, враховуючи сплив
встановленого ст. 69 Господарського
процесуального кодексу України строку
розгляду справи, з урахуванням його
продовження ухвалою суду від 25.03.2014р. на
15 днів, вважає за можливе розглянути
справу в порядку ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
надані суду докази в порядку ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України та вислухавши представника
позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи,
03.11.2011р. між Донбаським міжрегіональним
центром професійної реабілітації
інвалідів (далі- замовник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «ФФС О.С.В.» (далі -
виконавець) був укладений договір №39/11
(далі - договір), за умовами якого
виконавець зобов'язався у 2011-2012р.р.
виконати роботи з технічного нагляду
за реконструкцією будівлі під центр
професійної реабілітації інвалідів, що
зазначені в проектній документації, а
замовник - прийняти та оплатити такі
роботи.

Найменування роботи відповідно до п. 2.2
договору - роботи з технічного нагляду
за виконавцем будівельних робіт з
реконструкції будівлі під центр
професійної реабілітації інвалідів
(друга черга).

Згідно п. 2.3 договору, виконавець
здійснює технічний нагляд за роботами,
що виконує генпідрядник. При цьому, він
контролює відповідність об'ємів,
вартості проектно-кошторисної
документації будівельним нормам і
правилам та якості виконаних робіт по
об'єкту.

Як встановлено умовами п. 2.4 договору,
технічний нагляд забезпечується
протягом усього періоду будівництва та
здачі в експлуатацію об'єкта з метою
здійснення контролю за дотриманням
проектних рішень та вимог державних
стандартів, будівельних норм і правил,
а також контролю за якістю та обсягами
робіт, виконаних під час будівництва
об'єкту, дотримання вимог
законодавства. Кількісні
характеристики виконуваних за
договором робіт відображені в
проектній документації.

Ціна договору, відповідно до п. 4.1
договору становить 143 070грн., у т.ч. ПДВ 23
845грн.

Відповідно до п. 4.2 договору, ціна
договору може бути зменшена за
взаємною згодою сторін.

Строк дії договору, згідно п. 3.1,
встановлений до 31.12.2012р., однак, при
цьому, приписами п. 2.2 дія договору
встановлена до повного виконання
зобов'язань сторонами.

Вказаний договір був підписаний
повноважними представниками сторін,
підписи скріплені печатками
підприємств. Аналіз змісту договору,
який за своєю правовою природою є
договором будівельного підряду, отже,
договірні відносини сторін підпадають
під регулювання § 3 Глави 61 Цивільного
кодексу України, Глави 33
Господарського кодексу України,
свідчить про досягнення сторонами
домовленостей щодо всіх істотних умов
договору цього виду.

З огляду на викладене, суд дійшов
висновку, що договір в розумінні ст. 638
Цивільного кодексу України, ст. 180
Господарського кодексу України є
укладеним та створює для сторін певні
права та обов'язки.

Як вбачається з матеріалів справи,
Костянтинівською об'єднаною державною
фінансовою інспекцією в Донецькій
області під час проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача було складено акт №24-02-05/12 від
30.05.2013р., яким встановлено, що згідно
актів виконаних будівельних робіт,
підписаних між позивачем, відповідачем
та ТОВ «ВНІІПТМАШБУД» на суму 7 463
770грн. 31коп., позивачем на користь
підрядника, через завищення вартості
та обсягів виконаних робіт, було
безпідставно проведено відрахування 1
953 757грн. 54коп., при цьому, Товариству з
обмеженою відповідальністю «ФСС О.С.В.»
в якості оплати вартості робіт з
технічного нагляд зайво перераховано
грошові кошти на загальну суму 34 597грн.
79коп. та таким чином завдано позивачу
збитків.

При цьому, як встановлено судом,
вказаний акт ревізії, на який
посилається позивач як на підставу для
стягнення судом з відповідача суми у
розмірі 34 597грн. 79коп. в якості
матеріальної шкоди (збитків), містить
посилання на те, що позивачем в
ревізійному періоді (з 01.03.2011р. по
30.04.2013р.) були здійснені витрати на
проведення реконструкції Центру у
загальному розмірі 8 389 518грн. 14коп., та
з них, зокрема, Товариству з обмеженою
відповідальністю «ФСС О.С.В.»
відраховано за технічний нагляд 128
330грн. 82коп. на підставі договорів: №14/07
від 15.07.2009р., №38/11 від 07.11.2011р. та №07.11.2011
від 03.11.2011р.

Тобто, під час проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача, Костянтинівською об'єднаною
державною фінансовою інспекцією в
Донецькій області не досліджувався
договір №39/11 від 03.11.2011р. та висновки
стосовно зайвого відрахування
позивачем відповідачу суми у розмірі 34
597грн. 79коп. були зроблені внаслідок
існування між сторонами
господарсько-правових зобов'язань
через укладання інших договорів, а не
договору №39/11 від 03.11.2011р., який
заявлений позивачем в якості підстави
позову.

Також суд, проаналізувавши копії
наданих позивачем актів виконаних
робіт форми КБ-2В за період з листопада
2011р. по грудень 2011р. та з квітня 2011р. по
травень 2011р., встановив, що фактично
первинні документи підписані між
позивачем та ТОВ «ВНІІПТМАШБУД», не
містять підпису відповідача, як було
зазначено в акті ревізії, також не
містять посилань на спірний договір
№39/11 від 03.11.2011р.

Однак, в матеріалах справи наявний акт
приймання виконаних послуг, №2/12 від
20.12.2011р. на загальну суму 72 111грн. з ПДВ,
підписаний відповідно до умов п.п. 5.1, 5.2
спірного договору, згідно яких,
розрахунки між сторонами проводяться
шляхом оплати замовником після
пред'явлення учасником рахунку на
оплату робіт (далі-рахунок) та після
підписання сторонами акту
приймання-передачі виконаних робіт. До
рахунку додається акт
приймання-передачі виконаних робіт.

Крім того, судом встановлено, що
позивачем було оплачено відповідачу
вартість наданих послуг, що
підтверджується випискою з особового
рахунку позивача за 27.12.2011р. на суму 72
111грн.

Розглядаючи даний спір, предметом
якого є стягнення на користь позивача
матеріальної шкоди (збитків) у сумі 34
597грн. 79коп. та штрафних санкцій у сумі 6
919грн. 56коп. за договором №39/11 від
03.11.2011р., суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Як визначено ч. 3 ст. 11
Цивільного кодексу України, цивільні
права та обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Водночас, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу
України визначено, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, також є договори, які за
приписами
ст. 626 Цивільного кодексу України є
домовленістю сторін, спрямованою на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Як зазначалось, судом встановлено, що
сторонами був укладений договір №39/11
від 03.11.2011р., отже, між сторонами по
справі відповідно до ст. 179
Господарського кодексу України
виникли господарсько-договірні
зобов'язання.

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків.

Пунктом 2 cт. 22 Цивільного кодексу
України встановлено, що збитками
визначаються втрати, яких особа
зазнала у зв'язку із знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права, а
також доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є
склад правопорушення, який включає
наступні фактори:

-наявність реальних збитків;

-вина заподіювача збитків;

-причинний зв'язок між діями або
бездіяльністю винної особи та
збитками.

Збитки - це витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б уразі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною у
відповідності до ст. 224 Господарського
кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу
України визначений вичерпний перелік
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення, зокрема:
вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства; додаткові
витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових
робіт, додатково втрачених матеріалів
тощо), понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною;
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною; матеріальна
компенсація моральної шкоди у
випадках, передбачених законом,
вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду
факт заподіяння йому збитків, розмір
зазначених збитків та докази
невиконання зобов'язань та
причинно-наслідковий зв'язок між
невиконанням зобов'язань та
заподіяними збитками.

При визначенні розміру збитків,
заподіяних порушенням господарських
договорів, береться до уваги вид (склад)
збитків та наслідки порушення
договірних зобов'язань для
підприємства. Тоді як відповідачу
потрібно довести відсутність його вини
у спричиненні збитків позивачу.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач виконав роботи, передбачені
договором №39/11 від 03.11.2011р., а позивач
прийняв та оплатив ці роботи в
обумовленому сторонами порядку, що
підтверджується відповідним актом №2/12
від 20.12.2011р. на загальну суму 72 111грн. з
ПДВ. Крім того, вартість прийнятих
послуг за актом приймання не
перевищила вартості послуг, узгодженої
сторонами в кошторисних документах до
договору.

Відповідно до приписів ст. 627
Цивільного кодексу України, сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Згідно норми ст. 632 Цивільного кодексу
України, ціна в договорі
встановлюється за домовленістю сторін.
Зміна ціни в договорі після його
виконання не допускається.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в
діях відповідача відсутня
протиправність поведінки, оскільки
ціна наданих послуг визначена
договором №39/11 від 03.11.2011р. При цьому,
надані послуги прийняті позивачем без
заперечень та зауважень, з огляду на що,
суд дійшов висновку, що позивач не
довів належними та допустимими
доказами по справі факт заподіяння
йому матеріальних збитків у розмірі 34
597грн. 79коп. при виконанні відповідачем
договору №39/11 від 03.11.2011р., як факт
правопорушення відповідача,
причинно-наслідковий зв'язок,
об'єктивну та суб'єктивну сторони
збитків.

Роблячи такий висновок, суд зазначає,
що акт №24-02-05/12 від 30.05.2012р., складений за
наслідками проведення ревізії
фінансово-господарської діяльності
позивача Констянтинівською об'єднаною
Державною фінансовою інспекцію в
Донецькій області, не є безумовним
доказом безпідставного отримання
відповідачем грошових коштів в
розумінні ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, виходячи з
приписів ст. 129 Конституції України, за
якими однією із засад судочинства є
змагальність, яка полягає у тому, що
сторони у процесуальній формі доводять
свою правоту та за допомогою доказів
переконують суд у правильності своєї
правової позиції, позовні вимоги про
стягнення з відповідача на користь
позивача матеріальної шкоди (збитків) у
сумі 34 597грн. 79коп. задоволенню не
підлягають.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з відповідача штрафних
санкцій у сумі 6 919грн. 56коп. через
ненадані послуги у сумі 34 597грн. 79коп.,
які нараховувались замовником на
підставі п. 8.2 договору, суд зазначає
наступне.

Статтею 546 Цивільного кодексу України
передбачено, що виконання зобов'язань
може забезпечуватися згідно з законом
або договором неустойкою (штрафом,
пенею).

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно зі
ст. 549 Цивільного кодексу України є
визначена законом або договором
грошова сума, яку боржник повинен
сплатити кредиторові в разі
невиконання або неналежного виконання
зобов'язання.

За приписами ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями є
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, пеня, штраф),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
їм прав здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Умовами п. 8.2 спірного договору
передбачено, що виконавець сплачує
замовнику штраф у розмірі 0,1 відсотків
від вартості робіт, виконаних з
недоліками (дефектами), у разі
виявлення таких недоліків (дефектів ) в
роботах.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем не надано суду належних
доказів, в підтвердження суми неякісно
виконаних відповідачем робіт, при
цьому, посилання замовника на
встановлення актом ревізії зайво
перерахованих позивачем відповідачу
грошових коштів у розмірі 34 597грн. 79коп.
не стосується якості робіт, крім того,
висновки, встановлені ревізією, як
зазначалось, не приймаються судом в
якості преюдиційних фактів, в
розумінні ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України.

Стосовно висновку комісійної судової
будівельно-технічної експертизи №6478
від 31.01.2014р., яка виконувалася
Харківським науково-дослідним
інститутом судових експертиз ім. Засл.
проф. М.С. Бокаріуса по матеріалам
кримінального провадження,
зареєстрованого у Єдиному реєстрі
досудових розслідувань за №0000033
від 25.12.2012р., суд зазначає наступне.

Відповідно до вказаного висновку,
роботи виконані на об'єкті: «Донбаський
міжрегіональний центр професійної
реабілітації інвалідів» за адресою:
Донецька область, м. Краматорськ, бул.
Машино будівельників, 32, частково
відповідають роботам, вказаним в актах
за 2008р. 2009р., 2010р., 2011р.

При цьому, суд звертає увагу, що
перевірка експертом вартості
виконаних робіт та відповідності таких
робіт вимогам ДБН була здійснена
експертною установою в цілому за
проведення робіт на об'єкті за період з
2008р. по 2011р., пояснень стосовно
неналежної якості робіт та вартості
таких неякісних робіт окремо за період
2011-2012р.р. (в наведений період відповідач
зобов'язався виконати роботи з
технічного нагляду) матеріали висновку
не містять.

З огляду на наведене, суд дійшов
висновку про відсутність підстав для
застосування до відповідача штрафних
санкцій через неякісне виконання
робіт, оскільки підстави для
застосування штрафу в даному випадку
відсутні.

Щодо клопотання позивача №01-12/388-14 від
09.04.2014р. про зупинення провадження у
справі №905/546/14 до моменту розгляду
кримінальної справи №1 кп/234/173
Краматорським міським судом Донецької
області за обвинуваченням директора
Товариства з обмеженою
відповідальністю «ВНІІПТМАШБУД», суд
зазначає, про відхилення такого
клопотання, оскільки кримінальне
провадження у вчиненні кримінальних
правопорушень, передбачених ст. 366 ч. 2
та ст. 364-1 ч. 2 Кримінального кодексу
України відкрито стосовно директора
підрядної організації, а не
відповідача по справі №905/546/14. Крім
того, згідно письмових пояснень,
наданих позивачем у судовому засіданні
25.03.2014р., відповідач в зазначеній
кримінальній справі є свідком,
кримінальне провадження стосовно
посадових осіб Товариства з обмеженою
відповідальністю «ФФС О.С.В.» не
порушувалось.

Таким чином, кримінальна справа
№1кп/234/173, що розглядається
Краматорським міським судом Донецької
області не є пов'язаною зі справою
№905/546/14 та її розгляд господарським
судом, у розумінні ч. 1 ст. 79
Господарського процесуального кодексу
України, цілком можливий до вирішення
вказаної кримінальної справи.

Зважаючи на викладені обставини,
оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись Конституцією України, ст.ст.
11, 22, 546, 549, 611, 626, 627, 632, 638 Цивільного
кодексу України, ст. 179, 180, 224, 225, 230
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 4, 42-47, 33-35, 43, 49, 75, 79, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Донбаського
міжрегіонального центру професійної
реабілітації інвалідів, м. Краматорськ,
Донецька область, до Товариства з
обмеженою відповідальністю «ФФС
О.С.В.», м. Донецьк, про стягнення
матеріальної шкоди (збитків) у сумі 34
597грн. 79коп. та штрафних санкцій у сумі 6
919грн. 56коп. за договором №39/11 від
03.11.2011р., всього 41 517грн. 35коп.,
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого
господарського суду подається через
місцевий господарський суд, який
розглянув справу, протягом десяти днів.
У разі, якщо в судовому засіданні було
оголошено лише вступну та резолютивну
частину рішення, зазначений строк
обчислюється з дня підписання повного
тексту рішення.

У судовому засіданні 09.04.2013р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та
підписано 14.04.2013р.

Суддя
Ю.С.
Мельниченко