ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07.04.2014 Справа № 920/284/14

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Баядера Логістик»,
м. Горлівка, Донецька область

до відповідача Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2, м. Суми

про стягнення 26 725 грн. 67 коп.

СУДДЯ
Резніченко О.Ю.

За участю представників сторін:

Від позивача: Недошитко Р.Ю.,
довіреність б/н від 31.12.2013р.

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача 26 725 грн. 67 коп.
заборгованості по договору поставки №
1106 від 01.01.2013р., а саме: 21 584 грн. 92 коп.
основного боргу, 1 429 грн. 92 коп. пені, 1
510 грн. 94 коп. штрафу та 2 199 грн. 89 коп. -
20% річних.

В дане судове засідання представник
позивача подав заяву про збільшення
розміру позовних вимог, в якій просить
суд стягнути з відповідача
заборгованість в сумі 26 807 грн. 99 коп.,
а саме: 21 584 грн. 92 коп. основного боргу,
1 386 грн. 75 коп. пені, 1 510 грн. 94 коп.
штрафу та 2 325 грн. 38 коп. - 20% річних.
Відповідно до ст. 22 ГПК України заява
про збільшення розміру позовних вимог
прийнята судом до розгляду.

Відповідач письмовий відзив на позов
не подав, в засідання суду не з'явився.

Ухвала про порушення провадження у
справі №920/284/14 від 21.02.2014р., що
направлялась судом на адресу
відповідача, яка зазначена позивачем в
позовній заяві, була повернута поштою з
відміткою "за закінченням терміну
зберігання".

Згідно спеціального витягу з ЄДР
юридичних та фізичних осіб -
підприємців №18377191 від 20.03.2014р.
відповідач знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1. Тому, суд направляв
відповідачу ухвалу про відкладення
розгляду справи за вказаною у витязі
адресою. При цьому, зазначена ухвала
про відкладення до суду відділенням
пошти повернута не була.

Відповідно до ст. 64 ГПК України у разі
відсутності сторін за адресою, що
зазначена в ЄДР юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців вважається,
що ухвала про порушення провадження у
справі вручена їм належним чином.

Тому, оскільки відповідач не
скористався своїм правом на участь у
даному судовому засіданні, клопотання
про відкладення розгляду справи від
відповідача в дане судове засідання не
надходило, причину неявки суду не
повідомив, про час і місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, згідно ст. 75 ГПК України справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши
надані докази, суд встановив:

Між позивачем та відповідачем 01.01.2013р.
був укладений договір №1106, за умовами
п.1.1. якого постачальник (позивач)
зобов'язується передати у власність
покупця алкогольні напої (товар), а
покупець (відповідач) зобов'язується
прийняти і оплатити товар в порядку,
визначеному умовами цього договору.

Згідно п. 4.1 договору, найменування,
кількість, асортимент товару
визначається покупцем у замовленні та
зазначається постачальником у
видатковій накладній на товар.

Розрахунки за товар здійснюються
покупцем шляхом перерахування
грошових коштів на рахунок
постачальника або в іншому узгодженими
сторонами порядку та формі, що не
суперечить чинному законодавству
України, або за домовленістю сторін -
шляхом попередньої оплати (п. 6.1
договору).

Строк дії договору №1106 від 01.01.2013р.
визначений у п. 9.6 договору поставки, в
якому зазначено, що договір чинний
протягом 2 років з дати укладення.

По видатковим накладним №37077/36132 від
02.07.2013р., №40485/39845, №40166/39843, №40165/39842 від
24.07.2013р., №41635/40777, №41632/40775 від 30.07.2013р.,
№41633/40910, №41636/40909 від 31.07.2013р. позивач
поставив відповідачу товар на загальну
суму 24 484 грн. 92 коп.

При цьому, у вищевказаних видаткових
накладних зазначено, що поставка
товару здійснювалася на підставі та
відповідно до укладеного між позивачем
та відповідачем договору №1106 від
01.01.2013р.

За отриманий товар відповідач перед
позивачем розрахувався частково і
залишок заборгованості станом на дату
подання позовної заяви складає 21 584 грн.
92 коп.

Факт отримання відповідачем продукції
за договором підтверджується
матеріалами справи, а саме видатковими
накладними №37077/36132 від 02.07.2013р.,
№40485/39845, №40166/39843, №40165/39842 від 24.07.2013р.,
№41635/40777, №41632/40775 від 30.07.2013р., №41633/40910,
№41636/40909 від 31.07.2013р. на яких міститься
підпис представника відповідача. Копії
вказаних документів долучені до
матеріалів справи.

Але, як пояснив представник позивача,
відповідач розрахунки з позивачем
повністю не провів, тому позивач був
змушений звернутися до суду з позовною
заявою про стягнення заборгованості.

Таким чином, на день подачі позовної
заяви до суду, заборгованість
відповідача перед позивачем по
основному боргу склала 21 584 грн. 92 коп.,
що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю -
продаж, якщо інше не встановлено
договором, законом або не випливає з
характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Загальні положення ч. 2 ст. 530 ЦК України
не можуть бути застосовані до спірних
правовідносин сторін, оскільки термін
виконання зобов'язання, що випливає з
правовідносин поставки
(купівлі-продажу), чітко встановлений
зазначеною спеціальною нормою права -
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
на лежним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутно сті конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідачем не подано ні доказів
сплати боргу, ні аргументованих
заперечень проти вимог позивача, тому
позовні вимоги щодо стягнення 21 584 грн.
92 коп. основного боргу суд вважає
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню на підставі ст.
193 Господарського кодексу України,
ст.ст. 530, 610, 692, 712 Цивільного кодексу
України.

Також, згідно заяви про збільшення
розміру позовних вимог позивачем
заявлені вимоги по стягненню з
відповідача пені у розмірі 1 386 грн. 75
коп. та 1 510 грн. 94 коп. штрафу.

Відповідно до п. 7.1 договору №1106 від
01.01.2013р. у випадку порушення покупцем
строків оплати вартості одержаного від
постачальника товару, покупець
зобов'язаний сплатити постачальнику
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від суми боргу за кожний
день порушення строків оплати; у
випадку порушення покупцем строків
оплати вартості одержаного від
постачальника товару більше ніж на 30
календарних днів, покупець сплачує
штраф у розмірі 7% від суми боргу.

Штрафними санкціями ст. 230
Господарського кодексу України
визначає господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплати у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 ГК України - видами
штрафних санкцій, тобто не є окремими
та самостійними видами юридичної
відповідальності. У межах одного виду
відповідальності може застосовуватися
різний набір санкцій.

Розмір штрафних санкцій відповідно до
ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється
законом, а в разі якщо розмір штрафних
санкцій законом не визначено, санкції
застосовуються в передбаченому
договором розмірі. При цьому, розмір
санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або в певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання.

Такий вид забезпечення виконання
зобов'язання як пеня та її розмір
встановлено ч. 3 ст. 549 ЦК України, ч. 6 ст.
231 ГК України, ст. ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та ч. 6
ст. 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та
порядок нарахування штрафу надано
сторонам ч. 4 ст. 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань передбачено
ч. 2 ст. 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання
господарських зобов'язань чинне
законодавство не встановлює для
учасників господарських відносин
обмежень передбачати в договорі
одночасне стягнення пені та штрафу, що
узгоджується із свободою договору,
встановленою ст. 627 ЦК України, коли
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Крім цього, відповідно до ст. 82 ГПК
України суд, обираючи при прийнятті
рішення правову норму, що підлягатиме
застосуванню до спірних правовідносин,
суд зобов'язаний врахувати висновки
Верховного суду України, які викладені
у рішеннях прийнятих за результатами
розгляду заяв про перегляд судового
рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1
ст. 11116 цього кодексу.

Відповідний висновок щодо можливості
одночасного стягнення пені та штрафу
міститься у постанові Верховного суду
України від 09.04.2012р. по справі №20/246-08.

Оскільки, права позивача щодо
стягнення з відповідача пені у розмірі
1 386 грн. 75 коп. та 1 510 грн. 94 коп. штрафу,
передбачені умовами договору, тому
позовні вимоги в зазначеній частині
також є обґрунтованими та підлягають
задоволенню на підставі ст. ст. 549-552
Цивільного кодексу України, ст. ст. 230-232
Господарського кодексу України.

Крім цього, згідно заяви про збільшення
розміру позовних вимог, за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань по
договору №1106 від 01.01.2013р. позивач
просить стягнути з відповідача 2 325 грн.
38 коп. - 20% річних.

Згідно п. 9.2 договору №1106 від 01.01.2013р., у
випадку порушення покупцем строків
оплати отриманого від постачальника
товару, покупець зобов'язаний сплатити
постачальнику 20% річних від суми боргу
за користування чужими коштами.

Статтею 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлено договором або законом.

Частина 4 ст. 232 Господарського
кодексу України встановлює, що
відсотки за неправомірне користування
чужими коштами справляються по день
сплати суми цих коштів кредитору.

Враховуючи вищевикладене позовні
вимоги стосовно стягнення 2 325 грн. 38
коп. - 20 % річних за порушення терміну
виконання грошових зобов'язань є
обґрунтованими та підлягають
задоволенню на підставі ст. 625
Цивільного кодексу України.

Згідно ст. ст. 44, 49 ГПК України витрати
по сплаті судового збору понесені
позивачем покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Баядера Логістик»
(84601, Донецька область, м. Горлівка, вул.
Озерянівська, буд. 2, код 35871504) 21 584 грн.
92 коп. основного боргу, 1 386 грн. 75 коп.
пені, 1 510 грн. 94 коп. штрафу та 2 325 грн.
38 коп. - 20% річних та 1 827 грн. 00 коп.
судового збору.

3. Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.04.2014р.

СУДДЯ
О.Ю. Резніченко