ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р.
Справа № 911/910/14

Розглянувши матеріали справи за
позовом Заступника Білоцерківського
прокурора з нагляду за додержанням
законів у воєнній сфері в інтересах
держави в особі Аварійно-рятувального
загону спеціального призначення ГУ
ДСНС України у Київській області,
м.Біла Церква

до Публічного акціонерного товариства
«Шляхово-будівельне управління №41»,
м.Вишневе

про стягнення 10034,25 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників

Позивача - Ремінська А.О.

Відповідача - не з'явився

Прокуратури - Гуменюк Я.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Заступника Білоцерківського прокурора
з нагляду за додержанням законів у
воєнній сфері в інтересах держави в
особі Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення ГУ ДСНС
України у Київській області до
Публічного акціонерного товариства
«Шляхово-будівельне управління №41»
про стягнення 10034,25 грн.

Провадження у справі №911/910/14 порушено
відповідно до ухвали суду від 21.03.2014
року та призначено справу до розгляду
на 08.04.2014 року.

В судовому засіданні 08.04.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 08.04.2014
року не з'явився, про причини неявки
господарський суд не повідомив,
письмовий відзив на позов не надав.

Оскільки, про поважні причини неявки в
судове засідання відповідача суд не
повідомлений; клопотань про
відкладення розгляду справи від
відповідачів не надходило, тому суд
вважає, що, у відповідності до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, справа може бути розглянута за
наявними в ній матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, після
закінчення розгляду справи у судовому
засіданні було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані докази,
судом встановлено наступне.

Відповідно до наказу ДСНС України від
24.05.2013 № 318 «Про здійснення
організаційно-штатних заходів у
підрозділах Головного управління
Державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Київській
області», було змінено назву державної
установи з Аварійно-рятувального
загону спеціального призначення
Головного територіального управління
Міністерства надзвичайних ситуацій
України у Київській області на
Аварійно-рятувальний загін
спеціального призначення Головного
управління Державної служби з
надзвичайних ситуацій України у
Київській області.

Відповідно до п. 1.4 Статуту
аварійно-рятувального загону
спеціального призначення Головного
управління державної служби України з
надзвичайних ситуацій у Київській
області від 18.05.2013 року за
організаційно-правовою формою
господарювання Загін є державною
організацією і заснований на державній
власності.

У п. 5.4 Статуту визначено, що джерелами
фінансування Загону є: кошти
державного та місцевих бюджетів на
виконання окремих програм.

Відповідно до вимог п. 1.10 Статуту Загін
здійснює постійне та обов'язкове
обслуговування на договірній основі
потенційно небезпечних об'єктів і
територій, на яких існує небезпека
виникнення надзвичайних ситуацій
техногенного та природного характеру.
Права та обов'язки сторін щодо
здійснення такого обслуговування
визначаються договорами.

На цій підставі між
аварійно-рятувальним загоном
спеціального призначення ГУ ДСНС
України у Київській області та
Публічним акціонерним товариством
«Шляхово-будівельне управління № 41»
укладено Договір № 01/10-11 на постійне та
обов'язкове обслуговування державною
аварійно-рятувальною службою об'єктів
та окремих територій від 01.10.2011 року.

Відповідно до п. 4.1 Договору, вартість
функціонування структурних
підрозділів «Аварійно-рятувальної
служби» у режимі постійної готовності
до виконання необхідного комплексу
аварійно-рятувальних робіт в умовах
надзвичайної ситуації або загрози її
виникнення у кількості 1-ї оперативної
одиниці складає 6185,23 грн. на рік з
урахуванням ПДВ. Щомісячна оплата за
кожен з поточних одинадцяти місяців
становить 515,44 грн. з урахуванням ПДВ, за
останній місяць дії договору становить
515,39 грн. з урахуванням ПДВ.

У п. 4.2 Договору вказано, що плата за
обслуговування «Об'єкта»
«Аварійно-рятувальною службою»
здійснюється щомісячним
перерахуванням коштів впродовж 5
банківських днів з моменту отримання
оригінала рахунка чи його факсової
копії до 15-го числа.

Відповідно до п. 5.3 Договору за
порушення терміну оплати «Об'єкт»
сплачує Аварійно-рятувальній службі»
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ. Сплата пені не звільняє
сторону від виконання обов'язків за
даним Договором.

Позивач, згідно вимог Договору у період
з жовтня 2011 року по лютий 2014 року
надавав відповідачеві послуги за
аварійно-рятувальне обслуговування в
повному обсязі.

Відповідачу неодноразово направлялися
претензії, на які відповідач не
надіслав жодної відповіді і не пояснив
підстави виникнення заборгованості.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.2 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання виникають
з підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з п.1 ч.2 статті 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського
кодексу України, ст. 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання, зокрема,
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язання є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
законом або договором.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Таким чином, за наслідками розгляду
спору судом встановлено, що відповідач
не оплатив послуги на суму 9793,36 грн., у
зв'язку з чим, відповідачу нараховано
пеню в сумі 107,25 грн., інфляційні витрати
в сумі 98,91 грн. та 3% річних в сумі 34,73 грн.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив зобов'язання, якщо він не
виконав його в строк, встановлений
договором або законом.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові
у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 551 Цивільного кодексу
України визначено, що якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Статтею 546 Цивільного кодексу України
передбачено, що виконання зобов'язання
може забезпечуватися, зокрема,
неустойкою. Одним із видів неустойки є
пеня, яка обчислюється у відсотках від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського
кодексу України штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочення платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня, що передбачено ст. 3 зазначеного
Закону.

Нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не передбачено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України).

Дослідивши розрахунок позовних вимог,
судом встановлено, що пеня нарахована
на фактичну суму заборгованості в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за періоди, що не перевищують шість
місяців від дати прострочення
зобов'язання. Таким чином, вимога про
стягнення 107,25 грн.пені підлягає
задоволенню.

Як визначено ч. 2 ст. 625 Цивільного
кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Розрахунок 3% річних та інфляційних
проведений на фактичну суму
заборгованості по кожному періоду
окремо в розмірі, передбаченому ст. 625
Цивільного кодексу України. Таким
чином, вимога про стягнення
інфляційних витрат в сумі 98,91 грн. та 3%
річних в сумі 34,73 грн. підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

За наслідками розгляду спору суд
дійшов висновку, що позовні вимоги
позивачем доведені та обґрунтовані,
відповідачем не заперечені та не
спростовані, тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Сплата судового збору відповідно до
статей 44, 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладається судом на відповідача в
повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 75, 78, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

2. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шляхово-будівельне
управління №41» (08132, Київська обл.,
Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул.
Київська, 31, код 05416886) на користь
Аварійно-рятувального загону
спеціального призначення ГУ ДСНС
України у Київській області (09100,
Київська обл., м. Біла Церква, вул.
Заводська, 3, код 36055819) основний борг в
сумі 9793,36 грн., пеню в сумі 107,25 грн.,
інфляційні витрати в сумі 98,91 грн. та 3%
річних в сумі 34,73 грн.

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шляхово-будівельне
управління №41» (08132, Київська обл.,
Києво-Святошинський р-н, м. Вишневе, вул.
Київська, 31, код 05416886) в доход
Державного бюджету України 1827 грн.
судового збору.

Накази видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Суддя
Кошик А.Ю.