ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МІСТА КИЄВА
________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

18.04.14 № 910/7130/14. Суддя Цюкало Ю.В.,
розглянувши позовні матеріали
Українсько-італійського спільного
підприємства у формі товариства з
обмеженою відповідальністю «Венето»
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення 99 466,40 грн.,

ВСТАНОВИВ:

16.04.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява №27 від 31.03.2014
Українсько-італійського спільного
підприємства у формі товариства з
обмеженою відповідальністю «Венето»
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення 99 466,40 грн.

Подана Українсько-італійським
спільним підприємством у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю «Венето» позовна
заява про стягнення 99 466,40 грн. не
відповідає вимогам розділу VIII
Господарського процесуального кодексу
України, а тому підлягає поверненню з
посиланням на ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України, з
огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо не подано
доказів надсилання відповідачеві
копії позовної заяви і доданих до неї
документів.

Відповідно до ст. 56 Господарського
процесуального кодексу України
позивач, прокурор чи його заступник
зобов'язані при поданні позову
надіслати сторонам копії позовної
заяви та доданих до неї документів
відповідно до кількості відповідачів
та третіх осіб листом з описом
вкладення.

Згідно п. 2 ст. 57 Господарського
процесуального кодексу України до
позовної заяви додаються документи,
які підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Як випливає з вимог ч.1 ст. 56
Господарського процесуального кодексу
України, обов'язок позивача направити
відповідачу копії доданих до позовної
заяви документів не залежить від того
чи є у наявності у відповідача дані
документи.

Відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України "Про затвердження
Правил надання послуг поштового
зв'язку від 05.03.09 р. № 270 розрахунковим
документом, що підтверджує факт
надання послуг поштового зв'язку є
документ встановленої відповідно до
Закону України "Про застосування
реєстраторів розрахункових операцій у
сфері торгівлі, громадського
харчування та послуг" форми і змісту
(касовий чек, розрахункова квитанція
тощо).

Згідно з п.п. 59, 61 Постанови Кабінету
Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 "Про
затвердження Правил надання послуг
поштового зв'язку" внутрішні поштові
відправлення з оголошеною цінністю з
описом вкладення подаються для
пересилання відкритими для перевірки
їх вкладення. У разі приймання
внутрішніх поштових відправлень з
оголошеною цінністю з описом вкладення
бланк опису заповнюється відправником
у двох примірниках. Працівник
поштового зв'язку повинен перевірити
відповідність вкладення опису,
розписатися на обох його примірниках і
проставити відбиток календарного
штемпеля. Один примірник опису
вкладається до поштового відправлення,
другий видається відправникові. На
примірнику опису, що видається
відправникові, працівник поштового
зв'язку повинен зазначити номер
поштового відправлення. За бажанням
відправника на примірнику опису, що
вкладається до поштового відправлення,
вартість предметів може не
зазначатися.

З сукупного аналізу наведених вище
норм вбачається, що належним доказом
відправлення відповідачеві позовної
заяви та доданих до неї документів є
опис вкладень в поштовий конверт та
документ, що підтверджує надання
поштових послуг (касовий чек,
розрахункова квитанція тощо) надані в
оригіналі.

Такі приписи згаданих норм мають на
меті забезпечення, як конституційних
засад змагальності сторін та рівності
усіх учасників процесу перед законом і
судом (п.п.2, 4 ч.3 ст.129 Конституції
України), так і аналогічних приписів
ст.ст.4-2, 4-3 Господарського
процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної
заяви до розгляду та порушення
провадження у справі суд має бути
впевненим у тому, що зазначені засади
не були порушені заявником позову.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач в якості доказу надсилання
відповідачу позовної заяви з додатками
надав фіскальний чек №3897 від 15.04.2014 без
опису вкладення до поштового
відправлення за даним чеком.

Наданий позивачем фіскальний чек
свідчить лише про надання поштових
послуг з надсилання відповідачу, проте
в порушення зазначених вище норм суду
не надано опис вкладення, який б
свідчив про надсилання Фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 позовної заяви
з додатками.

З огляду на вищезазначене, позивач не
надав суду належних доказів
направлення копії позовної заяви та
доданих до неї документів відповідачу,
а відтак на підставі п. 6 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Окрім того, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 54 ГПК
України позовна заява подається до
господарського суду в письмовій формі
і підписується повноважною посадовою
особою позивача або його
представником, прокурором чи його
заступником, громадянином - суб'єктом
підприємницької діяльності або його
представником.

Як вбачається з позовних матеріалів,
позовну заяву підписано представником
за довіреністю
Українсько-італійського спільного
підприємства у формі товариства з
обмеженою відповідальністю «Венето»
Ліщенко С.О.

Право на представництво юридичної
особи пов'язано не з конкретною
фізичною особою, а з наявністю акта
органу управління юридичної особи,
котрим ця юридична особа наділяє
посадову особу повноваженнями вчиняти
певні юридичні дії.

Як слідує з доданої до позовної заяви
довіреності, строк дії останньої
починається з 02.04.2014., в той час як
позовна заяви підписана представником
Ліщенко С.О. 31.03.2014.

З огляду на вищевказане, у суду
відсутні підстави вважати, що позовна
заява підписана повноважною особою.

Відповідно до п. 1 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи, якщо позовну заяву
підписано особою, яка не має права її
підписувати, або посадовою особою,
посадове становище якої не вказано.

Також, суд звертає увагу позивача, що
відповідно до пункту 4 частини 1 ст. 63
Господарського процесуального кодексу
України, суддя повертає позовну заяву і
додані до неї документи без розгляду,
якщо не подано доказів сплати судового
збору у встановлених порядку та
розмірі.

Відповідно до п. 3.1 Інструкції про
безготівкові розрахунки в Україні в
національній валюті, затвердженої
Постановою Правління Національного
банку України № 22 від 21.01.2004 р., платіжне
доручення оформляється платником за
формою, наведеною в додатку 2 до цієї
Інструкції, згідно з вимогами щодо
заповнення реквізитів розрахункових
документів, що викладені в додатку 8 до
цієї Інструкції, та подається до банку,
що обслуговує його, у кількості
примірників, потрібних для всіх
учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної
Інструкції для заповнення реквізиту №
40 платіжного доручення (М.П.) ставиться
відбиток печатки платника, зразок якої
заявлений банку платника в картці зі
зразками підписів та відбитка
печатки, для - реквізиту № 41 (підписи
платника) ставляться підписи (підпис)
відповідальних осіб платника, які
повноважені розпоряджатися рахунком
і зразки підписів яких заявлені банку
платника в картці зі зразками підписів
та відбитка печатки, для - реквізиту № 51
(дата виконання) зазначаються число,
місяць та рік списання коштів з
рахунку платника цифрами у форматі
ДД/ММ/РРРР або число зазначається
цифрами ДД, місяць - словами, рік -
цифрами РРРР, які засвідчуються
підписом відповідального виконавця
та відбитком штампа банку.

Проте, у наданому разом з заявою
платіжному дорученні №5549 від 27.03.2014
відсутні підписи відповідальних осіб
платника, печатка позивача, тобто
вказані реквізити не заповнені як того
вимагає вищезазначена Інструкція.

Таким чином, платіжне доручення №5549
від 27.03.2014 не є належним доказом сплати
судового збору за подання заяви.

Суд наголошує на тому, що копії всіх
докумнетів, що додані до позовної заяви
мають бути завірені належним чином
відповідно до п. 5.27 Національного
стандарту України ДСТУ 4163-2003
"Уніфікована система
організаційно-розпорядчої
документації" (затверджена наказом
Держспоживстандарту України від 07.04.2003
р. №55), яким визначено, що відмітку про
засвідчення копії документа складають
зі слів "згідно з оригіналом", назви,
посади, особистого підпису особи, яка
засвідчує копію, її ініціали та
прізвища, дати засвідчення копії і
проставляють нижче реквізиту підпис.

Як вбачається з матеріалів справи,
документи додані до позовної заяви не
завірені належним чином як того
вимагає вищезазначена інструкція.

Відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", недодержання вимог
статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини
першої статті 57 Господарського
процесуального кодексу України щодо
форми, змісту і додатків до позовної
заяви тягне за собою наслідки,
передбачені статтею 63 Господарського
процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, позовна
заява не може бути прийнята до розгляду
та підлягає поверненню для усунення
допущених порушень, після чого заявник
не позбавлений права повторно
звернутись з позовною заявою до
господарського суду в загальному
порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського
процесуального кодексу України).

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву і додані до неї
документи заявникові без розгляду.

Суддя
Ю.В. Цюкало