ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2014 р.
Справа № 911/331/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства «Карлсберг Україна»;

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аксілайн»;

про стягнення 88 919,08 грн.

Суддя Т.П. Карпечкін

В засіданні приймали участь:

від позивача: Хоруженко В.О.
(довіреність № 184К-2014 від 01.04.2014 р.);

від відповідача: Шумов А.Ю. (довіреність
б/н від 11.03.2014 р.).

обставини справи:

В провадженні Господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Публічного
акціонерного товариства «Карлсберг
Україна» до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аксілайн» про
стягнення 88 919,08 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської
області від 06.02.2014 року порушено
провадження у справі № 911/331/14 та
призначено до розгляду на 25.02.2014 року.

В судове засідання, яке відбулось 25.02.2014
року представник відповідача не
з'явився, вимоги ухвали господарського
суду Київської області
від 06.02.2014 року не виконав.
25.02.2014 року через канцелярію суду від
відповідача надійшло клопотання про
відкладення судового розгляду. У
зв'язку з чим, розгляд справи
відкладався до 11.03.2014 року.

В судовому засіданні 11.03.2014 року
представник відповідача проти позову
заперечував, однак не надав письмовий
відзив на позов та докази в
обґрунтування викладених в ньому
обставин. У зв'язку з чим, в судовому
засіданні 11.03.2014 року у відповідності
до ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України оголошувалась перерва
до 17.03.2014 року.

В судовому засіданні 17.03.2014 року
відповідач надав відзив на позов, у
зв'язку з чим, у відповідності до ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України оголошувалась перерва до 07.04.2014
року.

В судовому засіданні 07.04.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав,
відповідач проти позову заперечував.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, після
закінчення розгляду справи у судовому
засіданні було оголошено вступну та
резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані сторонами
докази, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові
обставин, між Публічним акціонерним
товариством «Карлсберг Україна»
(позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Аксілайн»
(відповідач) в 2013 році тривали
господарські відносини за укладеними
між ними Договором поставки № 01915-2013-С
від 26.04.2013 року (далі - Договір 1), за яким
відповідач зобов'язався поставити
позивачу не пізніше 01.08.2013 року Товар -
Метродиспенсери в кількості 750 штук, та
Договором поставки № 02816-2013-С від 08.07.2013
року (далі - Договір 2), за яким
відповідач зобов'язався поставити
позивачу Товар - електронні музичні
рукавиці з логотипом ТМ «Tuborg» не
пізніше 12.08.2013 року та Шапки (МР3) з
логотипом ТМ «Tuborg» не пізніше 20.08.2013
року.

Позивач зазначив, що відповідач в
порушення умов вищенаведених
Договорів поставки прострочив терміни
поставки замовлених Товарів.

Зокрема, згідно з п. 2.3 Договору №
01915-2013-С від 26.04.2013 року датою поставки
Товару є дата оформлення видаткової
накладної. Відповідно до Специфікації,
що є невід'ємною частиною вказаного
договору, ТОВ «Аксілайн» повинно було
поставити Товар - Метродиспенсери в
кількості 750 штук не пізніше 01.08.2013 року,
однак поставку здійснено лише 09.09.2013
року, що підтверджується видатковою
накладною № РН-0000074 від 09.09.2013 року та
рахунком-фактурою № СФ-0000159 від 09.09.2013
року.

Тобто, ТОВ «Аксілайн» прострочив
виконання зобов'язання за вказаним
Договором 1 на 38 днів.

Відповідно до п.7.3 Договору за
порушення строків поставки Товару
Постачальник сплачує Покупцю
неустойку у розмірі 1% від вартості
непоставленого Товару за кожний день
затримки, але не більше 10% від вартості
непоставленого Товару. Таким чином, за
порушення терміну поставки Товару за
вказаним Договором1 позивач просить
стягнути з відповідача неустойку в
сумі 46 125,00 грн.

Згідно з умовами п. 2.3 Договору №
02816-2013-С від 08.07.2013 року датою поставки
Товару є дата приймання Товару на
складі Покупця. П. 2.6 Договору
передбачено, що датою поставки
вважається дата підписання Покупцем
накладної га отримання Товару на
складі Покупця.

Згідно з Додатком 1 до Договору №
02816-2013-С від 08.07.2013 року, що є його
невід'ємною частиною, ТОВ «Аксілайн»
повинно було поставити Товар, а саме:
шапки (МРЗ) з логотипом ТМ «Tuborg» в
кількості 525 штук не пізніше 20.08.2013 року,
проте здійснило поставку лише 11.09.2013
року, що підтверджується видатковою
накладною № РН-0000077 від 11.09.2013 року та
рахунком-фактурою № СФ-0000160 від 11.09.2013
року. Тобто, ТОВ «Аксілайн» прострочило
виконання зобов'язання щодо поставки
вказаного Товару на 21 день.

Крім того, за умовами Договору №
02816-2013-С від 08.07.2013 року, ТОВ «Аксілайн»
повинно було поставити Товар, а саме:
електронні музичні рукавиці з
логотипом ТМ «Tuborg» в кількості 1050 штук
не пізніше 12.08.2013 року, проте здійснило
поставку з порушенням вказаного
терміну трьома партіями: перша партія в
кількості 96 штук була поставлена 29.08.2013
року, тобто з порушенням в 16 днів, що
підтверджується видатковою накладною
№ РН-0000070 від 29.08.2013 року та
рахунком-фактурою № СФ-0000152 від 29.08.2013
року; друга партія в кількості 792 штуки
була поставлена 04.09.2013 року, тобто з
порушенням в 22 дні, що підтверджується
видатковою накладною № РН-0000071 від
04.09.2013 року та рахунком-фактурою №
СФ-0000155 від 04.09.2013 року; третя партія в
кількості 162 штуки була поставлена
05.09.2013 року, тобто з порушенням в 23 дні,
що підтверджується видатковою
накладною № РН-0000072 від 05.09.2013 року та
рахунком-фактурою № СФ-0000156 від 05.09.2013
року.

Таким чином, оскільки відповідач
прострочив виконання зобов'язання з
поставки Товару за вказаним Договором 2
на вищевказану кількість днів,
відповідно до п.7.3 Договору за
порушення строків поставки Товару
Постачальник сплачує Покупцю
неустойку у розмірі 1 % від вартості
непоставленого Товару за кожний день
затримки, але не більше 10% від вартості
непоставленого Товару.

Таким чином, за порушення терміну
поставки Товару за вказаним Договором 2
позивач просить стягнути з відповідача
неустойку в сумі 42 794,08 грн.

Всього, за вищенаведеними Договорами
позивач просить стягнути з відповідача
штрафні санкції за прострочення
термінів поставки Товарів на загальну
суму 88 919,08 грн., про що виставлялись
претензії 28.09.2013 року.

У відповіді від 07.11.2013 року № 07/11 на
претензію позивача, відповідач
заперечував проти нарахованих
штрафних санкцій з посиланням на те, що
порушення відбулось у зв'язку з
затримкою передачі оригіналу договору
Покупцем.

Відповідач надав суду відзив на позов,
в якому проти позову заперечував,
посилаючись на відсутність підстав для
застосування відповідальності,
оскільки порушення термінів поставки
сталось з вини позивача.

Зокрема, відповідач зазначив, що за
Договором №01915-2013-С від
26.04.2013 року Постачальник не мав
можливості своєчасно розмістити
замовлені Товари у виробництво,
оскільки Договір1 не був вчасно
підписаний, лише 23.05.2013 року.
Таким чином, відповідач стверджує, що
внаслідок несвоєчасного підписання
Договору1 затримка виробництва склала
27 днів, також, відповідач зазначив, що
по Договору1 було продовжено строк
поставки на 15 днів у зв'язку зі зміною
макету форми пляшки на
метродиспенсері.

Також, відповідач зазначив, що на запит
до виробника в країні КНР, була надана
відповідь, в якій повідомлялось, що
фабрику, яка виробляла продукцію,
залило водою через повінь, що відбулась
в провінції Шаньтоу. Виробник країни
КНР просив визнати даний факт
форс-мажором, та не застосовувати до
нього штрафні санкції. З відповідним
проханням відповідач звертався до
позивача та отримав погодження щодо
продовження строків поставки до 12.09.2013
року.

Дослідивши викладені у відзиві
обставини, судом встановлено, що
відповідачем не надано належних та
допустимих доказів в підтвердження
заперечень проти позову.

Зокрема, як визначено п. 12.3 Договорів,
що відповідає ст. 653 Цивільного кодексу
України, всі зміни та доповнення до
Договорів дійсні лише в тому випадку,
якщо вони зроблені в письмовому
вигляді і підписані уповноваженими на
те представниками обох сторін.

Як вбачається з наявних в матеріалах
справи документів, Договір поставки №
01915-2013-С датований 26.04.2013 року та Договір
поставки № 02816-2013-С датований 08.07.2013
року, жодних доказів чи інших ознак, які
свідчать про підписання Договорів в
інший період, матеріали справи не
містять.

Також, відповідачем не надано суду
жодних доказів погодження інших
термінів поставки Товару, ніж
погоджені сторонами в підписаних
додатках до Договорів. Надані
відповідачем відомості щодо
електронної переписки між сторонами не
дають змоги встановити про які
договори йде мова, не містять ствердних
вказівок на дати підписання та
погодження інших умов поставки Товару.

Щодо листа з китайської фабрики, яка
випускала один з Товарів - рукавиці, про
наявність форс-мажорних обставин в
період виконання зобов'язань по
вищевказаному договору, п. 9.6 Договору 2
встановлено, що форс-мажорні обставини
повинні бути підтверджені документом,
виданим Торгово-промисловою палатою
України (регіональною ТПП) або актом
органу державної влади/місцевого
самоврядування. Відповідач не виконав
вказану вимоги договору щодо належного
підтвердження факту форс-мажорних
обставин, а також порушив вимоги п.9.2
Договору щодо своєчасного, в 10 денний
термін, повідомлення про форс-мажорні
обставини.

Крім того, наведені відповідачем
форс-мажорні обставини стосуються його
взаємовідносин з виробником Товару і
безпосередньо не стосуються даного
спору. Наявність форс-мажорних
обставин у виробника не свідчить про
наявність форс-мажорних обставин у
відповідача і не є підставою для
звільнення відповідача від
відповідальності. Відповідні
обставини можуть опосередковано
свідчити про поважність причин
несвоєчасної поставки Товару в разі їх
встановлення у передбачений
законодавством спосіб - під час
розгляду відповідного спору про
притягнення виробника до
відповідальності. Однак, відповідач не
надав суду доказів звернення з позовом
до китайського виробника, під час
розгляду якого мали бути встановлені
підстави звільнення виробника від
відповідальності.

За наслідками розгляду спору судом
встановлено, що з матеріалів справи
вбачається наявність між сторонами в
2013 році господарських відносин за
укладеними між ними Договором поставки
№ 01915-2013-С від 26.04.2013 року (далі - Договір
1), за яким відповідач зобов'язався
поставити позивачу не пізніше 01.08.2013
року Товар - Метродиспенсери в
кількості 750 штук, та Договором
поставки № 02816-2013-С від 08.07.2013 року (далі
- Договір 2), за яким відповідач
зобов'язався поставити позивачу Товар -
електронні музичні рукавиці з
логотипом ТМ «Tuborg» не пізніше 12.08.2013
року та Шапки (МР3) з логотипом ТМ «Tuborg»
не пізніше 20.08.2013 року.

Навіть при несвоєчасному підписанні
Договорів відповідач мав внести
відповідні застереження та
коригування термінів поставки Товару.
Також, суд враховує, що передбачена п.
7.3. Договорів неустойка за порушення
термінів поставки в розмірі 1% від суми
поставки за кожен день прострочення
обмежена сторонами 10 % від суми
прострочено поставки, тому і виходячи з
кількості днів прострочення поставки,
сума неустойки обмежена.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язання виникають
з підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 статті 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України передбачає, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив зобов'язання, якщо він не
виконав його в строк, встановлений
договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Як визначено ст. 230 Господарського
кодексу України, штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського
кодексу України у разі, якщо розмір
штрафних санкцій законом не визначено,
санкції застосовуються в розмірі,
передбаченому договором. При цьому
розмір санкцій може бути встановлено
договором у відсотковому відношенні до
суми невиконаної частини зобов'язання
або у певній, визначеній грошовій сумі,
або у відсотковому відношенні до суми
зобов'язання незалежно від ступеня
його виконання, або у кратному розмірі
до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 232 Господарського
кодексу України якщо за невиконання
або неналежне виконання зобов'язання
встановлено штрафні санкції, то збитки
відшкодовуються в частині, не покритій
цими санкціями.

Законом або договором можуть бути
передбачені випадки, коли:
допускається стягнення тільки
штрафних санкцій; збитки можуть бути
стягнуті у повній сумі понад штрафні
санкції; за вибором кредитора можуть
бути стягнуті або збитки, або штрафні
санкції.

Вимогу щодо сплати штрафних санкцій за
господарське правопорушення може
заявити учасник господарських
відносин, права чи законні інтереси
якого порушено, а у випадках,
передбачених законом, - уповноважений
орган, наділений господарською
компетенцією.

Таким чином, судом за наслідками
розгляду спору встановлено, що
нарахована позивачем неустойка
відповідає ст. 232 Господарського
кодексу України, розрахунок здійснено
за фактичні періоди прострочення
починаючи з наступного дня
прострочення, нараховані суми
неустойки не перевищують 10% від
вартості прострочених поставок.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги позивачем
доведені та обґрунтовані, відповідачем
не спростовані, тому підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
відшкодування судових витрат
покладається на відповідача в повному
обсязі.

Керуючись ст. ст. 22, 33, 49, 78, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд Київської
області, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аксілайн» (08132,
Київська обл., м. Вишневе, вул.
Чорновола, 1, оф. 35, код 35430366) на користь
Публічного акціонерного товариства
«Карлсберг Україна» (69076, м. Запоріжжя,
вул. Г.Сапожнікова, 6 код 00377511) 88 919,08
(вісімдесят вісім тисяч дев'ятсот
дев'ятнадцять) грн. неустойки та 1827
(одна тисяча вісімсот двадцять сім грн.)
судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 09.04.2014 р.

Суддя
Карпечкін Т.П.