ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
у х в а л а

16 квітня 2014 р. Справа № 909/385/14

Господарський суд
Івано-Франківської області у складі
судді Михайлишин В. В. , розглянувши
матеріали позовної заяви

за позовом: Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" в особі
Івано-Франківського регіонального
відділення АТ "Брокбізнесбанк", (вул.
Вовчинецька, 9, м. Івано-Франківськ,
Івано-Франківська область, 76018)

до відповідача - 1: Відділу державної
виконавчої служби Тлумацького
районного управління юстиції (вул. Д.
Галицького, 17, м. Тлумач,
Івано-Франківська область, 78200)

до відповідача - 2: Селянського
фермерського господарства "Дудка" (с.
Остриня, Тлумацький район,
Івано-Франківська область, 78200)

про зняття арешту з заставного майна ,
який накладений постановою ВДВС

без виклику представників сторін

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство
"Брокбізнесбанк" в особі
Івано-Франківського регіонального
відділення АТ "Брокбізнесбанк"
звернулось до господарського суду
Івано-Франківської області з позовом, в
якому просить суд зняти арешт із
заставного майна, яке належить на праві
власності Селянському фермерському
господарству "Дудка", а саме з
тваринницького приміщення № 40,
загальною площею 1 507, 8 кв. м., що
знаходиться за адресою:
Івано-Франківська область, Тлумацький
район, с. Остриня, вул. С. Стрільців; з
тваринницького приміщення (корівник) №
38а, загальною площею 341, 3 кв. м., що
знаходиться за адресою:
Івано-Франківська область, Тлумацький
район, с. Остриня, вул. С. Стрільців;
корівник № 1, який розташований в
будинку № 40а, загальною площею 1 679, 3 кв.
м., що знаходиться за адресою:
Івано-Франківська область, Тлумацький
район, с. Остриня, вул. С. Стрільців та
які перебувають в іпотеці ПАТ
"Брокбізнесбанк".

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України
"Про виконавче провадження", особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутися до суду з позовом про
визнання права власності на це майно і
про зняття з нього арешту.

За змістом положень ст. 20
Господарського кодексу України, кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом, зокрема, визнання наявності або
відсутності прав. При цьому, порядок
захисту прав суб'єктів господарювання
та споживачів визначається цим
Кодексом, іншими законами.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу
України, способом захисту цивільних
прав та інтересів може бути визнання
права.

Підставами для визнання права на
звільнення майна з - під арешту можуть
бути: право власності на описане майно
або право володіння ним. При цьому, для
отримання судового захисту необхідно
довести законність цих прав, тобто вони
мають бути відповідним чином доведені
в суді.

Отже, позивачами за таким позовом
можуть бути особи, які вважають, що
описане майно належить їм, а не
боржникові, можуть звернутись до суду з
позовом до стягувача і боржника про
визнання права на описане майно і про
звільнення цього майна з - під арешту
(виключення майна з опису).

Наведене викладено в п. 5 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 9 від 17 жовтня 2012 року "Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України", за змістом якого
відповідно до ст. 60 Закону України "Про
виконавче провадження" особа, яка
вважає, що майно, на яке накладено
арешт, належить їй, а не боржникові,
може звернутись до суду з позовом про
визнання права власності на майно і про
зняття з нього арешту. Відповідачами у
справах за цими позовами є стягувач і
боржник, а справи підлягають
розглядові за правилами
господарського судочинства, якщо вони
виникають у цивільних чи господарських
правовідносинах і суб'єктний склад
сторін у них відповідає вимогам ст. 1
Господарського процесуального кодексу
України.

Згідно абзацу 3 пункту 9.10. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 9 від 17 жовтня 2012 року "Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України" вимоги інших осіб щодо
належності саме їм, а не боржникові
майна, на яке накладено арешт,
реалізуються шляхом подання ними з
додержанням правил підвідомчості (ст. 12
Господарського процесуального кодексу
України) позову до боржника та особи, в
інтересах якої накладено арешт, про
визнання права власності на майно і
звільнення його з - під арешту. В такому
ж порядку розглядаються вимоги осіб,
які не є власниками майна, але
володіють ним з підстав, передбачених
законом. Орган Державної виконавчої
служби у відповідних випадках може
залучатися господарським судом до
участі у справах як третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору.

Що ж стосується заперечень проти
арешту (опису) майна, які не пов'язані зі
спором про право на це майно, а
стосуються порушень вимог виконавчого
провадження з боку органів державної
виконавчої служби, то їх слід
розглядати за правилами статті 1212
Господарського процесуального кодексу
України.

У своїй позовній заяві Публічне
акціонерне товариство "Брокбізнесбанк"
в особі Івано-Франківського
регіонального відділення ПАТ
"Брокбізнесбанк" просить зняти арешт із
заставного майна, яке належить на праві
власності Селянському фермерському
господарству "Дудка", а саме з
тваринницького приміщення № 40,
загальною площею 1 507, 8 кв. м., що
знаходиться за адресою:
Івано-Франківська область, Тлумацький
район, с. Остриня, вул. С. Стрільців; з
тваринницького приміщення (корівник) №
38а, загальною площею 341, 3 кв. м., що
знаходиться за адресою:
Івано-Франківська область, Тлумацький
район, с. Остриня, вул. С. Стрільців;
корівник № 1, який розташований в
будинку № 40а, загальною площею 1 679, 3 кв.
м., що знаходиться за адресою:
Івано-Франківська область, Тлумацький
район, с. Остриня, вул. С. Стрільців та
які перебувають в іпотеці ПАТ
"Брокбізнесбанк".

При цьому, позивач лише вказує у
позовній заяві, що постановою
державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Тлумацького районного управління
юстиції про арешт майна боржника серії
АА № 457415 від 26.11.2008 накладено арешт на
все майно СФГ "Дудка", однак до
матеріалів заяви не було додано жодної
постанови ВДВС.

Крім того, вимогу про визнання права
власності на зазначене майно позивач
не заявляє.

Тобто, як видно із змісту позовної
заяви, позивач фактично оспорює дії
органів державної виконавчої служби, у
зв'язку із накладенням арешту.

Так, до компетенції органу державної
виконавчої служби відноситься
примусове виконання визначених
законом рішень на користь стягувача.
Порушення порядку проведення
виконавчого провадження є незаконними
діями цього органу, які оскаржуються у
порядку, визначеному правовими
нормами.

Відповідно до ст. 82 Закону України "Про
виконавче провадження", рішення, дії
або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби можуть
бути оскаржені стягувачем та іншими
учасниками виконавчого провадження
(крім боржника) до начальника відділу,
якому безпосередньо підпорядкований
державний виконавець, або до керівника
відповідного органу державної
виконавчої служби вищого рівня чи до
суду.

Боржник має право оскаржувати рішення,
дії або бездіяльність державного
виконавця та інших посадових осіб
державної виконавчої служби виключно в
судовому порядку.

Рішення, дії чи бездіяльність
державного виконавця або іншої
посадової особи державної виконавчої
служби щодо виконання судового рішення
можуть бути оскаржені сторонами до
суду, який видав виконавчий документ, а
іншими учасниками виконавчого
провадження та особами, які
залучаються до проведення виконавчих
дій, - до відповідного
адміністративного суду в порядку,
передбаченому законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212
Господарського процесуального кодексу
України, скарги на дії чи бездіяльність
органів Державної виконавчої служби
щодо виконання рішень, ухвал, постанов
господарських судів можуть бути подані
стягувачем, боржником або прокурором
протягом десяти днів з дня вчинення
оскаржуваної дії, або з дня, коли
зазначеним особам стало про неї відомо,
або з дня, коли дія мала бути вчинена.
Такі скарги на дії органів Державної
виконавчої служби розглядаються
господарським судом, який видав
виконавчий документ.

Згідно з п. 5 Інформаційного листа
Вищого адміністративного суду України
№ 1276/10/13-09 від 28 вересня 2009
року, у порядку господарського
судочинства дії чи бездіяльність
державного виконавця можуть бути
оскаржені лише стягувачем, боржником
або прокурором і тільки при виконанні
рішень у господарських справах.

Позовні заяви з приводу рішень, дій або
бездіяльності державної виконавчої
служби, ухвалених (вчинених) під час
виконання рішень у господарських
справах, подані особами, які зазначеною
нормою не визначені як суб'єкти
оскарження підлягають розгляду в
порядку адміністративного
судочинства.

Відповідно до ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства
України, учасники виконавчого
провадження та особи, які залучаються
до проведення виконавчих дій, мають
право звернутися до адміністративного
суду із позовною заявою, якщо вважають,
що рішення, дією або бездіяльністю
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби порушено їхні права, свободи чи
інтереси.

У відповідності до ч. 3 ст. 181 Кодексу
адміністративного судочинства України
відповідачем у справах з приводу
рішень, дій або бездіяльності
державного виконавця чи іншої
посадової особи державної виконавчої
служби є відповідний орган державної
виконавчої служби.

За наведених обставин суд дійшов
висновку про те, що дана позовна заява
не підлягає розгляду в господарських
судах України, а відтак у прийнятті
цієї позовної заяви слід відмовити на
підставі п. 1 ч. 1 ст.62 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 60, 82 Закону України
"Про виконавче провадження", ст. 20
Господарського кодексу України, ст. 16
Цивільного кодексу України, ст. 181
Кодексу адміністративного судочинства
України, п. 1 ч. 1 ст. 62, ст. 86, ст. 121-2
Господарського процесуального кодексу
України, суд

у х в а л и в :

у прийнятті позовної заяви Публічного
акціонерного товариства
"Брокбізнесбанк" в особі
Івано-Франківського регіонального
відділення ПАТ "Брокбізнесбанк" до
Відділу державної виконавчої служби
Тлумацького районного управління
юстиції (відповідач - 1), Селянського
фермерського господарства "Дудка"
(відповідач - 2) про звільнення
заставного майна з - під арешту -
відмовити.

Суддя
Михайлишин В. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

____________________________ Осудар І. Б. 16.04.14