ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р.Справа № 922/496/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укртелеком" в особі
Сумської філії, м. Суми до Товариства
з обмеженою відповідальністю
"Велтон.Телеком", м. Харків про
стягнення 47960,51 грн. за участю
представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - Бочарової Н.В.
довіреність б/н від 25.03.14 р.;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
"Укртелеком" в особі Сумської філії
(позивач) звернувся до господарського
суду Харківської області із позовною
заявою щодо стягнення з відповідача -
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Велтон.Телеком",
заборгованості за оренду нерухомого
майна, відшкодування витрат за
використану електроенергію у сумі 58
308,22 грн., пені у сумі 1111,84 грн., 3% річних у
сумі 293,01 грн., інфляційних збитків у
сумі 243,81 грн., посилаючись на неналежне
виконання відповідачем своїх
зобов'язань згідно договорів оренди
нерухомого майна: від 31.03.2013 р. №145-598107;
від 01.05.2011 р. №819-598107, які укладені між
позивачем та відповідачем. Крім того,
позивач просить покласти на
відповідача судовий збір у розмірі 1
827,00 грн.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. Надав через
канцелярію господарського суду
Харківської області 14 квітня 2014 року
клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача, в якому
позивач повідомляє суд проте, що
відповідачем в добровільному порядку
28.03.13 р. було сплачено заборгованість за
вересень 2013 року 11 277,68 грн., тому
позивач просить стягнути з
відповідача: заборгованість у розмірі
46 311,85 грн., пеню у розмірі 1 111,84 грн., 3%
річних у розмірі 293,01 грн., інфляційні
збитки у розмірі 243,81 грн.

Присутній представник відповідача у
судовому засіданні повідомив суд про
добровільну сплату заборгованості у
розмірі за вересень 2013 р. за договором
№145-598107 від 31.03.2013 у розмірі 11 277,68 грн., з
позовними вимогами позивача та
наявністю заборгованості з
урахуванням листа позивача від не
заперечував. Також відповідач надав
документи згідно супровідного листа за
вх.№13034 та 13026, які долучені судом до
матеріалів справи.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
ГПК України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що
відповідач був повідомлений належним
чином, про дату та час розгляду справи,
справа розглядається на підставі ст.75
ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
відповідача господарським судом
встановлено наступне.

Між позивачем та відповідачем укладено
договір оренди нерухомого майна
товариства (технологічні приміщення)
від 31.03.2013 р. № 145-598107 (далі по тексту -
договір №1) та договір оренди
нерухомого майна товариства
(технологічні приміщення) від 01.05.2011 р.
№ 819-598107 (далі по тексту - договір №2).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу
України визначає договір як
домовленість двох або більше сторін, що
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу
України встановлено, що зміст договору
становлять умови (пункти), визначені на
розсуд сторін і погоджені ними, та
умови, які є обов'язковими відповідно
до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст. 759 Цивільного кодексу
України за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

На виконання вимог п. 1.1 договору № 1
позивач передав, а відповідач прийняв в
строкове платне користування
нежитлове приміщення площею 13,5 кв.м за
адресою: м. Суми, вул. Воскресенська, 16.
На виконання вимог п. 1.1. договору № 2,
позивач передав, а відповідач прийняв в
строкове платне користування частину
приміщення кімнати споживачів, площею 1
кв.м за адресою: м. Суми, вул. Іллінська,
2, про що свідчать підписані Акти
приймання-передачі нерухомого майна,
(додатки 1 до договору № 1,2).

У відповідності до п. 3.1.,3.3.,3.4.,3.6.,3.7
договору № 1,2, орендна встановлюється
орендодавцем за домовленістю сторін
(за договірною ціною) на підставі
внутрішніх нормативних актів і
відповідно до фіксованого розміру
місячної орендної становить 678,00 грн. за
1 кв.м технологічних приміщень.

Орендна плата за перший місяць за 13,5
кв.м всієї орендованої площі становить
9153,00 з ПДВ (20%) та не підлягає
коригуванню на індекс інфляції
протягом всього строку дії договору
оренди. Витрати на утримання майна,
плату за комунальні послуги, та інше
включено до розміру фіксованої
орендної плати. Орендар відшкодовує
витрати на електроенергію на підставі
окремого розрахунку орендодавця у
термін, зазначений у п. 3.6. договору.

Орендна плата перераховуються в
безготівковому порядку на поточний
банківський рахунок орендодавця не
пізніше 27 числа місяця, наступного за
розрахунковим, згідно з рахунками, які
виставляються орендодавцем не пізніше
17 числа місяця, наступного за
розрахунковим. Щомісячна сума, яка
підлягає сплаті, визначається у
розмірі 100 % орендної плати за
попередній місяць та збільшується чи
зменшується) на суму заборгованості
(переплати) за фактично надані послуги
попереднього місяця, яка утворилась на
1 число розрахункового місяця.

Згідно п. 1 додаткової угоди від 01.10.2013 р.
№ 1/182-598107 внесені зміни до п. 3.1.
договору до договору № 145-598107,
встановлено, що орендна плата
встановлюється орендарем у розмірі 15560
грн. 10 коп. (з ПДВ) за 13,5 кв.м, не підлягає
індексації протягом дії всього строку
дії договору оренди.

Пунктом 2 додаткової угоди № 1/182-598107
змінено додаток №3 до договору -
розрахунок плати за оренду нерухомого
майна по договору № 145-598107 - розрахунок
плати за оренду нерухомого майна по
договору №145-598107.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу
України встановлено, що зобов'язання
має ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу
України та ст. 526 Цивільного кодексу
України, яка містить аналогічні
положення, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
відлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що після подачі
позову до суду відповідачем по справі в
добровільному порядку було сплачено
частину заборгованості за вересень 2013
року по договорам укладеним між
позивачем та відповідачем у розмірі 12
996,37 грн., що підтверджується платіжними
дорученнями: №12109 на суму 11 277,68 грн.,
№12114 на суму 689,69 грн. від 28.03.14 р.

Згідно із п. 1-1 ч. 1 ст. 80 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд припиняє
провадження у справі якщо відсутній
предмет спору.

Такої ж позиції притримується і Вищий
господарський суд України, а саме у
Постанові Пленуму від 26 грудня 2011 року
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено: п.4.4. абз.
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 1-1
частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Враховуючи вищенаведене, та те, що між
сторонами відсутній предмет спору в
частині позовних вимог щодо стягнення
з відповідача 12 996,37 грн., провадження по
справі підлягає припиненню згідно п. 1.1
ст. 80 Господарського процесуального
кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи та не
заперечується відповідачем у судовому
засіданні, в порушення умов договору
відповідач вносив орендну плату
несвоєчасно та не в повному обсязі, в
зв'язку з чим виникла заборгованість по
орендній платі, та як встановлено судом
заборгованість відповідача перед
позивачем складає 46 311,85 грн.

Як вбачається з матеріалів справи сума
заборгованості відповідачем не
сплачена. За таких обставин, враховуючи
доведеність факту порушення
відповідачем діючого законодавства,
суд вважає позовну вимогу в частині
стягнення з відповідача суми основної
заборгованості у розмірі 46 311,85 грн.
обґрунтованою та такою, що підлягає
задоволенню.

Окрім того позивачем заявлено до
стягнення пеню у розмірі 1 111,84 грн., 3%
річних у розмірі 293,01 грн., інфляційні
збитки у розмірі 243,81 грн.

Ч.1 ст. 216 Господарського кодексу
України встановлено, що учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

За змістом ст. 217 Господарського
кодексу України у сфері господарювання
застосовуються такі види
господарських санкцій: відшкодування
збитків; штрафні санкції;
оперативно-господарські санкції та
адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до п.8.2 розділу 8 договорів
оренди у разі наявності заборгованості
по орендній платі чи іншим витратам за
договором за попередній місяць станом
на 27 число поточного місяця, орендарю
нараховується пеня від суми
простроченого платежу в розмірі
подвійної ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня, починаючи з 28 числа
поточного місяця до дати погашення
заборгованості.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов`язань" розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України,
що діяла у період, за який сплачується
пеня.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Перевіривши нарахування пені, 3% річних
та інфляційних суд приходить до
висновку, що дане нарахування не
суперечить вимогам чинного
законодавства, інтересам сторін та
підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином судові витрати у даній справі
покладаються на відповідача, з вини
якого спір доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу
України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВЕЛТОН.ТЕЛЕКОМ" (61002,
м. Харків, вул. Сумська, б. 50, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком" в
особі Сумської філії Публічного
акціонерного товариства "Укртелеком"
(40030, м. Суми, вул. Іллінська, 2, р/р 260045687
ПАТ "Райффайзен банк Аваль" м. Суми, МФО
337483, ) заборгованість у
розмірі 46 311,85 грн., пеню у розмірі 1 111,84
грн., 3% річних у розмірі 293,01 грн.,
інфляційні збитки у розмірі 243,81 грн. та
судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням
законної сили.

3. В частині позовних вимог щодо
стягнення з відповідача 12 996,37 грн. -
провадження припинити.

Повне рішення складено 18.04.2014 р.

Суддя Ю.В. Светлічний