ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 02» квітня 2014 р.
Справа №Б-39/180-10

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя
Білоусова Я.О., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Коваль А.В.,

за участю представників:

арбітражний керуючий - Татіщев О.Є.,
свідоцтво №935 від 27.05.2013 року;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Марфін Банк»,
м.Іллічівськ (вх.№756Х/2-7) на ухвалу
господарського суду Харківської
області від 11.02.2014 року по справі
№Б-39/180-10

за заявою фізичної особи-підприємця
ОСОБА_2, с. Рогань,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, с.
Рогань,

про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 11.02.2014 року у
справі №Б-39/180-10 (суддя Усатий В.О.)
задоволено клопотання ліквідатора про
надання згоди на реалізацію заставного
майна. Надано згоду та реалізацію
заставного майна, а саме:

- нежитлове приміщення по вул.
Клочківська 343-С/212 м.Харків загальною
площею 800,8 кв.м., яке знаходиться в
іпотеці у «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК»
(правонаступником якого є ПАТ «Марфін
Банк»), згідно договору іпотеки
№00165-СКН від 17.07.2008 року укладеного між
«МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» та
ОСОБА_2,

- земельна ділянка загальною площею 0,0353
га. за адресою вул. Клочківська 343-С
м.Харків, яка знаходиться в іпотеці у
«МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК»
(правонаступником якого є ПАТ «Марфін
Банк») згідно договору іпотеки №00165-СКН
від 17.07.2008 року укладеного між
«МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» та
ОСОБА_2,

- автомобіль ACURA модель MDX легковий
універсал-В держ. номер НОМЕР_1, який
знаходиться в заставі у АКБ СР
«Укрсоцбанк» згідно договору застави
№839/4/27/38/8-389 від 29.05.2008 року укладеного
між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2.

Зобов'язано ліквідатора виконати
вимоги Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
від 22.12.2011 року при реалізації
вказаного майна.

ПАТ «Марфін Банк» із вказаною ухвалою
господарського суду першої інстанції
не погодилося та звернулося до
Харківського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій, посилаючись на
порушення місцевим господарським
судом при прийнятті ухвали норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати ухвалу
господарського суду Харківської
області від 11.02.2014 року у справі
№Б-39/180-10 в частині надання згоди на
реалізацію заставного майна, що є
предметом іпотеки ПАТ «Марфін Банк», а
саме: нежитлову будівлю Літ. "А-3",
загальною площею 800,8 кв.м., цільове
призначення будівлі-офісні приміщення,
ресторанні послуги, яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2 на
праві власності на підставі рішення
Дзержинського районного суду м.Харкова
від 12.02.2008 року (справа №2-2210/08),
зареєстрованого в Електронному
реєстрі прав власності на нерухоме
майно 12.03.2008р.; земельну ділянку,
загальною площею 0,0353 га., цільовим
призначенням - введення садівництва,
кадастровий номер - 120040024, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_2 на праві власності на
підставі Державного акту на право
власності на земельну ділянку від
20.10.2005р., бланк серія ЯА№637566,
зареєстрованого в Книзі записів
реєстрації державних актів на право
власності на землю та на право
постійного користування землею,
договорів оренди землі за №73.

В обґрунтування апеляційної скарги, з
урахуванням уточнень до неї (вх.№2440 від
24.03.2014 року), апелянт зазначає, що
ліквідатором Татіщевим О.Є. на адресу
банку не було надіслано будь-якої
інформації з приводу оцінки предмета
іпотеки з зазначенням суми, за яку він
має намір продати предмет іпотеки.
Апелянт вказує, що не погодження
ліквідатором із заставним кредитором
вартості нерухомості (предмета
іпотеки) свідчить про порушення його
прав та інтересів.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 21.03.2014 року
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Марфін Банк»
прийнято до провадження та призначено
до розгляду.

01.04.2014 року через канцелярію суду від
арбітражного керуючого Татіщева О.Є.
надійшов відзив на апеляційну скаргу
(вх.№2631), в якому просить ухвалу
господарського суду Харківської
області від 11.02.2014 року по справі
№Б-39/180-10 залишити без змін, а
апеляційну скаргу ПАТ «Марфін Банк» -
без задоволення, оскільки вона є
необґрунтовану, а доводи апеляційної
скарги спростовується матеріалами
справи.

Апелянт, кредитори та боржник своїх
представників у судове засідання
Харківського апеляційного
господарського суду не направили, про
причини неявки суд не сповістили, про
час та місце судового засідання були
належним чином повідомлені. У
відповідності до штампу вихідної
кореспонденції Харківського
апеляційного господарського суду
(вих.№003959) ухвала про прийняття
апеляційної скарги до провадження була
направлена 21.03.2014 року у кількості
шести примірників, що підтверджує
належне надіслання копій
процесуальних документів - ухвали про
прийняття апеляційної скарги до
провадження від 21.03.2014 року учасникам
судового процесу.

Враховуючи, що наявних в справі
матеріалів достатньо для розгляду
справи по суті, зважаючи на те, що
ухвала про прийняття апеляційної
скарги до провадження направлялась
рекомендованою кореспонденцією, а
також на те, що явка представників
сторін у судове засідання не була
визнана обов'язковою та зважаючи на
стислі строки розгляду апеляційної
скарги на ухвалу суду, у відповідності
до приписів статті 102 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів вважає за можливе
розглянути справу в даному судовому
засіданні за відсутності
представників апелянта, кредиторів та
боржника.

У судовому засіданні 02.04.2014 року
арбітражний керуючий Татіщева О.Є.
проти доводів та вимог апеляційної
скарги заперечував з підстав
викладених у його відзиві.

Дослідивши матеріали справи, а також
викладені в апеляційній скарзі доводи
апелянта, заслухавши у судовому
засіданні пояснення арбітражного
керуючого Татіщева О.В., перевіривши
правильність застосування
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, а також повноту встановлення
обставин справи та відповідність їх
наданим доказам, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду встановила
наступне.

Постановою господарського суду
Харківської області від 06.02.2012 року
визнано ФОП ОСОБА_2 банкрутом та
відкрито ліквідаційну процедуру.

У серпні 2013 року арбітражний керуючий
Татіщев О.Є. звернувя до суду першої
інстанції з клопотанням, в якому просив
суд надати згоду на реалізацію майна
банкрута, що є предметом забезпечення,
а саме: нежитлової будівлі загальною
площею 800,8 кв.м., яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, земельної ділянки
загальною площею 0,0353 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
(обтяження іпотекою ПАТ «Морський
транспортний банк») та колісного
транспортного засобу Acura MDX, 2008 р., р.н.
НОМЕР_1 (обтяження заставою ПАТ
«Укрсоцбанк»).

За результатами розгляду
вищевказаного клопотання місцевим
господарським судом винесено
оскражувану ухвалу.

Частина 2 статі 2 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
вказує, що цей закон має пріоритет
перед іншими законодавчими актами
України у регулюванні відносин,
пов'язаних з банкрутством суб'єктів
підприємницької діяльності, за
винятком випадків, передбачених цим
Законом.

Законом України від 02.10.2012 року №5405-VI
доповнено прикінцеві положення Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» у редакції, що
діє з 19.01.2013 року, пунктом п.1-1,
відповідно до якого, положення цього
Закону застосовуються господарськими
судами під час розгляду справ про
банкрутство, провадження в яких
порушено після набрання чинності цим
Законом. Положення цього Закону, що
регулюють продаж майна в провадженні у
справі про банкрутство, застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження у
яких порушено до набрання чинності цим
Законом. Положення цього Закону, що
регулюють ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності цим Законом, якщо на
момент набрання ним чинності
господарським судом не було прийнято
постанову про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури.

Колегія суддів зазначає, що майно
боржника (нежитлова будівля загальною
площею 800,8 кв.м., яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2, земельна ділянка
загальною площею 0,0353 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.), що
перебуває у заставі кредитора - ПАТ
«Марфін Банк» та згоду на продаж якого
просив ліквідатор, виставлялося на
торги, проте, станом на 19.01.2013р.
зазначене майно не є реалізованим.

Таким чином, в даній справі підлягають
застосуванню положення Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції, що діє з 19.01.2013р.), які
регулюють продаж майна в провадженні у
справі про банкрутство (оцінка майна,
яке підлягає продажу; передання
активів боржника, які залишаються не
проданими на час закінчення
ліквідаційної процедури тощо).

Відповідно до ч.1 п. 33 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України від 28.03.2013 року №01-06/606/2013 «Про
Закон України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (у редакції
Закону України від 22.12.2011 року №4212-VІ» з
числа положень Закону, в яких ідеться
про продаж майна у провадженні справи
про банкрутство, господарським судам
слід виходити насамперед з тих
приписів, які визначають відповідну
судову процедуру і вміщені в розділі III
«Ліквідаційна процедура» (оцінка майна
банкрута; продаж майна банкрута;
передання активів боржника, які
залишаються не проданими на час
закінчення ліквідаційної процедури
тощо) та в статтях, що визначають
процедуру санації (продаж майна
боржника як цілісного майнового
комплексу; відчуження майна боржника
шляхом заміщення активів; продаж
частини майна боржника тощо). Що ж до
норм розділу IV Закону «Продаж майна у
провадженні у справі про банкрутство»,
то вони застосовуються господарськими
судами, якщо відповідне питання не
врегульовано зазначеними приписами.

Відповідно до абз. 6 ч.1 ст. 38 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» з дня
прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури продаж майна банкрута
допускається в порядку, передбаченому
цим Законом.

Частина 9 статті 45 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлює, що погашення вимог
забезпечених кредиторів за рахунок
майна банкрута, що є предметом
забезпечення, здійснюється в
позачерговому порядку.

Приписи частини 4 статті 42 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» встановлюють,
що майно банкрута, що є предметом
забезпечення, не включається до складу
ліквідаційної маси і використовується
виключно для задоволення вимог
кредитора за зобов'язаннями, які воно
забезпечує. Продаж майна банкрута, що є
предметом забезпечення, здійснюється в
порядку, передбаченому цим Законом,
виключно за згодою кредитора, вимоги
якого воно забезпечує, або суду.

Відповідно до частини 1 статті 41 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» ліквідатор -
фізична особа, яка відповідно до
судового рішення господарського суду
організовує здійснення ліквідаційної
процедури боржника, визнаного
банкрутом, та забезпечує задоволення
вимог кредиторів у встановленому цим
Законом порядку.

Частина 3 ст. 98 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
передбачає зобов'язання арбітражного
керуючого добросовісно, розсудливо, з
метою, з якою ці права та обов'язки
надано (покладено), обґрунтовано, тобто
з урахуванням усіх обставин, що мають
значення для прийняття рішення
(вчинення дії), на підставі, у межах та
спосіб, що передбачені Конституцією та
законодавством України про
банкрутство.

Також, частина 1 статті 107 Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» встановлює
відповідальність арбітражного
керуючого за його дії.

Частина 1 статті 43 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
передбачає, що майно, яке підлягає
реалізації у ліквідаційній процедурі,
оцінюється ліквідатором.

Відповідно до ч.2 ст. 43 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
під час продажу майна банкрута на
аукціоні вартість майна, що
визначається ліквідатором, є
початковою вартістю.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів зазначає, що визначена нормами
діючого законодавства правове
становище ліквідатора у справах про
банкрутство, надає пріоритет прийнятим
ним рішенням, які відповідають нормам
закону, щодо питань, які виникають в
ліквідаційній процедурі, зокрема,
визначення початкової ціни заставного
майна банкрута при його реалізації.

Положеннями ч. 4 ст. 42 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлено, що продаж майна банкрута,
що є предметом забезпечення,
здійснюється в порядку, передбаченому
цим Законом, виключно за згодою
кредитора, вимоги якого воно
забезпечує, або суду.

Тобто, норма даної статті покладає на
суд повноваження щодо надання згоди на
реалізацію майна боржника, що є
предметом забезпечення за ціною,
визначеної відповідно до приписів
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом».

З матеріалів справи вбачається, що до
призначення ліквідатором у справі
№Б-39/180-10 арбітражного керуючого
Татіщева О.Є. повноваження ліквідатора
виконувала арбітражний керуючий
Погоріла О.І.

Арбітражний керуючий Погоріла О.І.
неодноразово зверталася до ПАТ «Марфін
Банк» з листами (вих.№63 від 08.04.2013 року,
вих.№71 від 07.05.2013 року), в яких просила
надати згоду на реалізацію заставного
майна.

28.05.2013 року ПАТ «Марфін Банк» направив
на адресу арбітражного керуючого
Погорілої О.І. лист №880, яким повідомив,
що для прийняття рішення про надання
згоди на реалізацію майна необхідно
направити експертну оцінку майна, яке
підлягає реалізації і після отримання
документів по оцінці майна, банком буде
надано відповідь.

Арбітражний керуючий Погоріла О.І.
25.06.2013 року з листом за вих.№98 направила
на адресу ПАТ «Марфін Банк» копію звіту
про оцінку нежитлової будівлі
загальною площею 800,8 кв.м., яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, а
також копію звіту про оцінку земельної
ділянки загальною площею 0,0353 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Колегія суддів зазначає, що ухвалою
господарського суду Харківської
області від 20.08.2013 року було припинено
обов'язки ліквідатора боржника
арбітражного керуючого Погорілої О.І.
та призначено ліквідатором боржника -
арбітражного керуючого Татіщева О.Є.
Разом з тим, для нового ліквідатора
боржника - арбітражного керуючого
Татіщева О.Є. є обов'язковими всі дії,
які були обов'язкові для попереднього
ліквідатора - Погорілої О.І.

З матеріалів справи вбачається, що
дійсно ліквідатором Татіщевим О.Є. на
адресу апелянта не надсилалася
інформація з приводу оцінки заставного
майна, проте, така інформація була
надіслана на адресу апелянта
арбітражним керуючим Погорілою О.І.,
яка виконувала повноваження
ліквідатора боржника.

Таким чином, доводи апелянта, що на його
адресу не було надіслано будь-якої
інформації з приводу оцінки предмета
іпотеки з зазначенням суми, за яку
ліквідатор має намір продати предмет
іпотеки спростовуються матеріалами
справи.

Колегія суддів також зазначає, що
статтею 43 Закону України про
банкрутство визначено, що майно, яке
підлягає реалізації у ліквідаційній
процедурі, оцінюється ліквідатором.

Відповідно до ст. 44 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
після проведення інвентаризації та
оцінки майна ліквідатор здійснює
продаж майна банкрута такими
способами: проведення аукціону; продаж
безпосередньо юридичній або фізичній
особі.

Як вже зазначалося, згідно з ч. 2 ст. 43
Закону України про банкрутство під час
продажу майна банкрута на аукціоні
вартість майна, що визначається
ліквідатором є початковою вартістю.

Так, Погорілою О.І. 08.11.2012 року була
проведена незалежна оцінка майна
відповідно до якої ринкова вартість, а
отже початкова вартість реалізації
предмета іпотеки складає: земельної
ділянки загальною площею 0,0353 га, яка
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 - 126969,00
грн. та нежитлової будівлі загальною
площею 800,8 кв.м., яка знаходиться за
адресою: АДРЕСА_2 - 3924683,00 грн.

Отже, вищевказане майно, що є предметом
іпотеки у ПАТ «Марфін Банк», згідно
чинного законодавства України має бути
реалізовано на торгах за початковою
ціною визначеною ліквідатором
боржника, а саме: земельна ділянка у
розмірі 126969,00 грн. та нежитлова будівля
у розмірі 3924683,00 грн. Крім того,
початкова вартість предмета іпотеки,
яка визначена ліквідатором боржника є
більшою ніж та на якій наполягає
апелянт, посилаючись на висновок о
вартості майна здійсненого ООО
«Северо-восточная консалтинговая
группа».

Враховуючи, що на адресу ПАТ «Марфін
Банк» неодноразово направлялися
запити про надання згоди на реалізацію
майна, а також направлялися відомості
щодо визначення початкової вартості
майна, проте банком відповіді на запити
надано не було, колегія суддів дійшла
висновку, що ліквідатор, на виконання
приписів ч. 4 ст. 42 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
правомірно звернувся до
господарського суду Харківської
області про надання йому згоди на
реалізацію майна, що є предметом
забезпечення, для погашення
кредиторських вимог.

При прийнятті ухвали місцевий
господарський суд забезпечив
дотримання вимог чинного
законодавства щодо всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
фактичних обставин справи та дав
належну правову оцінку наявним у
матеріалах справи доказам, через що
ухвала господарського Харківської
області від 11.02.2014 року по справі
№Б-39/180-10 підлягає залишенню без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Разом з тим, колегія суддів вважає за
необхідне звернути увагу на те, що суд
першої інстанції розглянув та
задовольнив клопотання ліквідатора
про надання згоди на реалізацію
заставного майна, яке було надано до
суду у серпні 2013 року. Однак, звіт про
оцінку майна від 08.11.2012 року станом на
момент апеляційного перегляду ухвали
суду від 11.02.2014 року вже не дійсний, що
зумовлює необхідність визначення
вартості предмета іпотеки (початкова
вартість майна) для проведення торгів
повторно та узгоджувати її з
іпотекодержателем.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, п. 1 ст. 103, ст. 105,
ст. 106 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Марфін Банк»
залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду
Харківської області від 11.02.2014 року по
справі №Б-39/180-10 залишити без змін.

Справу №Б-39/180-10 передати на розгляд до
господарського суду Харківської
області.

Повний текст постанови складено 04
квітня 2014 року.

Головуючий суддя
Пуль О.А.

Суддя
Білоусова Я.О.

Суддя
Хачатрян В.С.