ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.04.14р. Справа № 904/1677/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРОСФЕРА", м.
Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"ХЛІБОРОБ", м. Ромни, Роменський район,
Сумська область (відповідач-1)

до товариства з обмеженою
відповідальністю "Гран Інвест",
м.Дніпропетровськ (відповідач-2)

про стягнення заборгованості на
підставі договору купівлі-продажу

Суддя Петренко І.В.

Представники:

від позивача: адвокат ОСОБА_1, договір
про надання послуг адвоката у сфері
права №17/14 від 04.03.14р.;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агросфера",
м.Дніпропетровськ (далі по тексту -
позивач) звернулось до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовною заявою до товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Хлібороб", м.Ромни, Роменський район,
Сумська область (далі по тексту -
відповідач-1) та до товариства з
обмеженою відповідальністю "Гран
Інвест", м.Дніпропетровськ (далі по
тексту - відповідач-2) про солідарне
стягнення 404043,44грн. (з яких 192960,34грн. -
проіндексована сума вартості товару
(боргу); 202978,42грн. (проценти за
користування товарним кредитом;
8104,68грн. - пеня).

Судові витрати по справі позивач
просить суд солідарно стягнути з
відповідача-1 та відповідача-2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між
позивачем та відповідачем-1 укладено
договір купівлі-продажу №11235 від 25.03.13р.
за умовами якого позивач
зобов'язується передати, а відповідач-1
прийняти та сплатити вартість засобів
захисту рослин, мікродобрив відповідно
до умов договору (додаткових угод та
специфікацій). На виконання умов
укладеного між сторонами договору
позивач поставив відповідачу товар на
загальну суму 172969,15грн., а відповідач-1
лише частково його оплатив, у зв'язку з
чим з метою захисту порушених прав,
позивач звернувся до господарського
суду з даною позовною заявою. Вимоги до
відповідача-2 ґрунтуються на підставі
укладеного між позивачем та
відповідачем-2 договорі поруки №11235-ПОР
від 25.03.13р.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. №11235 від 14.03.14р. ухвалою
суду від 18.03.14р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на 01.04.14р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Позивач про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується відомостями про явку
представника відображені в протоколах
судових засідань та підтверджується
належним виконанням вимог суду.

Відповідач-1 про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується долученими позивачем
до матеріалів справи доказами, зокрема
повідомленням про вручення телеграми з
інформацією про час та місце розгляду
справи 03.04.14р. о 13:45 особисто головному
бухгалтеру відповідача-1. Відповідач-1 в
судове засідання не з'явився, вимоги
ухвал суду не виконав, причин суду не
повідомив, з клопотаннями про
відкладення розгляду справи до суду не
звертався.

Відповідач-2 про час та місце розгляду
справи належним чином повідомлений, що
підтверджується виконанням вимог суду,
шляхом визнання позовних вимог
позивача та клопотанням за вих.№34/Вих.
від 26.03.14р. про розгляд справи без
участі представника відповідача-2.

За результатами судового засідання,
яке відбулося 01.04.14р. розгляд справи
відкладено до 17.04.14р.

16.04.14р. від позивача до господарського
суду надійшло клопотання за вих.№230 від
15.04.14р. щодо солідарного стягнення з
відповідача-1 та відповідача-2 витрат на
послуги адвоката.

За результатами судового засідання,
яке відбулося 17.04.14р. справу було
розглянуто за участю повноважного
представника позивача за наявними в
ній матеріалами та оригіналами
документів наданих позивачем та
відповідачем-2 додатково на вимоги суду
в судове засідання в обґрунтування
своїх позовних вимог і своїх позовних
заперечень. У судовому засіданні, в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, представнику позивача
повідомлено про дату складення повного
тексту рішення і роз'яснено порядок
його оскарження. Фіксація судового
процесу технічними засобами не
проводилася.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.03.13р. між позивачем та відповідачем-1
укладено договір купівлі-продажу №11235
(далі по тексту - договір
купівлі-продажу), відповідно до умов
п.1.1. якого, продавець (позивач)
зобов'язується передати, а покупець
(відповідач-1) зобов'язується прийняти
та сплатити вартість засобів захисту
рослин, мікродобрив іменованих у
подальшому товар, відповідно до умов
даного Договору (додаткових угод та
специфікацій до нього).

В п. 2.1. договору купівлі-продажу
зазначено про те, що якість товару
повинна відповідати стандартам і
Держстандартам, що діють в Україні на
момент передачі товару,
підтверджуватися сертифікатом якості
заводу-виготовлювача.

Продавець (позивач) надає покупцю
(відповідачу-1) сертифікати якості на
кожну партію товару (п. 2.2. договору
купівлі-продажу).

Відповідно до п. 3.1. договору
купівлі-продажу, конкретний вид товару,
його асортимент, кількість, ціна, строк,
поставки та умови оплати товару
наведені в специфікаціях до даного
договору. Специфікації є невід'ємною
частиною даного договору. Ціна товару
встановлена по домовленості сторін, а
сторони визначили грошовий еквівалент
зобов'язання в іноземній валюті - долар
США. Оплата вартості товару підлягає у
гривні, згідно розділу 4 цього Договору.

Згідно з п. 3.2. договору купівлі-продажу,
загальна сума договору складається із
суми вартості товару по всіх
специфікаціях, підписаних в рамках
цього договору, які є його невід'ємною
частиною, з урахуванням зміни ціни у
спосіб передбачений пунктами 4.7., 4.8. та
суми процентів за користування
товарним кредитом.

Пунктом 4.1. договору купівлі-продажу
передбачено, що умови оплати товару,
порядок та строки здійснення платежів
зазначаються у специфікації(ях) до
договору.

Як зазначено у п. 4.2. договору
купівлі-продажу, товарний кредит з
відстрочкою платежу по даному договору
надається на умовах сплати 0,01% річних
за користування товарним кредитом.
Товарний кредит наданий продавцем
(позивачем) покупцю (відповідачу-1) в
межах строків визначених умовами
оплати товару у специфікації - є
строком правомірного користування
товарним кредитором. Користування
товарним кредитом за межами строків
встановлених умовами оплати товару - є
неправомірне користування покупцем
(відповідачем-1) товарним кредитом. У
разі несвоєчасної сплати товарного
кредиту, покупець (відповідач-1)
продовжує користуватись товарним
кредитом (неправомірне користування)
по ставці згідно п. 7.2. (протягом 10-ти
календарних днів), а далі по ставці
згідно п. 7.3. договору.

Відповідно до п. 4.3. договору
купівлі-продажу, нарахування процентів
по договору здійснюється на суму
товарного кредиту, тобто на суму
вартості товару, що передавався на
умовах товарного кредиту, за період: з
моменту фактичного відвантаження
товару до дня фактичної оплати
покупцем (відповідачем-1) суми вартості
товару отриманого на умовах товарного
кредиту. Момент фактичного
відвантаження товару - дата вказана у
видатковій накладній. Якщо буде мати
місце факт, що передбачений п. 4.7., 4.8.
даного договору, то відповідно і
нарахування процентів за користування
товарним кредитом здійснюється на уже
проіндексовану згідно п. 4.7. чи п. 4.8.
суму вартості товару (боргу) по
договору, тобто ПСП.

Згідно з п. 4.4. договору купівлі-продажу,
при розрахунку процентів день надання
та погашення товарного кредиту
вважається як один день, при цьому день
надання товарного кредиту не
включається до розрахунку, а день
погашення - включається. При розрахунку
процентів кількість днів в місяці
приймається за фактичну кількість
днів, а в році - 365. У випадку
прострочення погашення товарного
кредиту, проценти нараховуються на
суму заборгованості по товарному
кредиту і за весь період прострочення,
до дати його повного фактичного
погашення. Дата повного фактичного
погашення (оплати заборгованості по
товарному кредиту) вважається - дата
зарахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця
(позивача) у сумі, яка дорівнює
заборгованості покупця (відповідача-1)
по товарному кредиту.

Пунктом 4.5. договору купівлі-продажу
передбачено, що сплата процентів за
користування товарним кредитом
здійснюється покупцем (відповідачем-1)
у строк, який визначається:

- датою погашення (сплати) товарного
кредиту, що визначена умовами оплати
товару у специфікації, а при наявності
несвоєчасного погашення
заборгованості за товарним кредитом
(неправомірне користування), сплата
процентів здійснюється покупцем
(відповідачем-1) щоденно і по дату
фактичного погашення товарного
кредиту;

- датою фактичного дострокового
погашення товарного кредиту, у випадку
дострокового погашення товарного
кредиту;

Товар вважається оплаченим покупцем
(відповідачем-1) у момент надходження
грошових коштів на розрахунковий
рахунок продавця (позивача).

Відповідно до п. 4.6. договору
купівлі-продажу, плата вартості товару
та нарахованих процентів проводиться в
гривнях. Сторони домовились та
узгодили зміну ціни на товар в межах
періоду часу, що вказаний у п. 4.7. та
згідно способів викладених у п. 4.7., 4.8.
договору.

В п. 4.7 договору купівлі-продажу
передбачена зміна ціни на товар, якщо у
періоди часу: з моменту підписання
специфікації до відвантаження
(поставки товару) та протягом всього
строку користування покупцем
(відповідачем-1) товарним кредитом (як
правомірне користування так і
неправомірне), офіційний курс гривні до
іноземної валюти - (Долар США) зміниться
в більшу або меншу сторону від
офіційного курсу гривні до іноземної
валюти - (Долар США), що визначений у
специфікації до договору на момент її
підписання, покупець (відповідач-1)
зобов'язаний сплатити продавцю
(позивачу) проіндексовану суму
вартості товару у гривні по договору,
як проданого на умовах товарного
кредиту, так і на інших умовах. ... .

Пунктом 4.8. договору купівлі-продажу
передбачено, що якщо офіційний курс
гривні до іноземної валюти - (Долар США)
А1 існуючий на певну дату у періодах,
про які йдеться мова у п. 4.7. договору,
буде величиною меншою, ніж існуюча на
ту ж дату ставка міжбанківського
валютного курсу гривні до долара США
(курс продажу), підтвердженого ПАТ
"АКТАБАНК" чи/або ПАТ "ПУМБ", чи/або "ПАТ
"Райффайзен Банк Аваль" (Банк
обирається за вибором продавця
(позивача), то продавець (позивач) має
право на індексацію суми вартості
товару у гривні, а покупець
(відповідач-1) зобов'язаний сплатити
продавцю (позивачу) уже проіндексовану
суму вартості товару у гривні, з
врахуванням ставки міжбанківського
валютного курсу гривні до долара США
(курс продажу), згідно наступної
формули:

Проіндексована сума вартості товару у
гривні встановлюється як (М1:А0)хСП=ПСП,
де:

М1 - міжбанківський курс гривні до
долара США (курс продажу) на дату, коли
мало місце його зміна в більшу або
меншу сторону по відношенню до А0;

А0 - це:

- (при першій індексації суми вартості
товару (боргу)) - офіційний курс гривні
до іноземної валюти - Долара США
визначений у специфікації до Договору;

- (при кожній черговій індексації) - це
курс гривні до іноземної валюти -
Долара США, який при попередній
індексації суми вартості товару (боргу)
був на місці показника М1.

СП - сума вартості товару (боргу), яка
підлягає індексації (першій чи
черговій) станом на:

- дату, коли грошові кошти від покупця
(відповідача-1) (оплата по договору)
зараховані на розрахунковий рахунок
продавця (позивача);

- дату, вказану в умовах оплати у
специфікації, як останній день строку
погашення товарного кредиту;

- дату будь-яку послідуючу, яка йде
після дати, вказаної в умовах оплати у
специфікації, як строк погашення
товарного кредиту.

ПСП - проіндексована сума вартості
товару (боргу).

Міжбанківський курс гривні до Долара
США (курс продажу) підтверджується
довідкою ПАТ "АКТАБАНК" чи/або ПАТ
"ПУМБ", чи/або ПАТ "Райффайзен Банк
Аваль" (за вибором продавця (позивача).

Пунктом 5.1. договору купівлі-продажу
передбачено, що право власності на
товар переходить до покупця
(відповідача-1) в момент одержання ним
товару, супровідних документів, та
підписання накладних на передачу
товару.

Згідно з п. 5.4. договору купівлі-продажу,
прийом товару по кількості і якості та
документів згідно п. 4.13. проводиться
покупцем (відповідачаем-1) у момент
одержання товару від продавця
(позивача). Покупець (відповідач-1)
зобов'язаний перевірити комплектацію,
цілісність тари, пломб на ній (якщо вони
присутні), а також відсутність ознак
ушкодження і псування товару й у
випадку їхнього виявлення негайно, до
закінчення прийому, письмова заявити
продавцю (позивачу). При відсутності
такої заяви товар вважається прийнятим
покупцем (відповідачем-1), а документи,
передбачені 4.3. - йому переданими.

Як зазначено у п. 7.1. договору
купівлі-продажу, у випадку порушення
термінів оплати, обумовлених у
специфікаціях до договору, покупець
(відповідач-1) сплачує позивачеві пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, від суми
простроченої заборгованості за кожен
день прострочення. Сторони прийшли до
взаємної згоди, що нарахування пені
припиняється через рік (365 календарних
днів) від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Якщо покупець (відповідач-1) прострочив
оплату товару, проданого в кредит, на
прострочену суму нараховується 35
процентів річних за користування
товарним кредитом від останнього дня
строку, коли товар мав бути оплачений,
та протягом 10-ти календарних днів,
тобто до моменту, коли починає діяти
інша процентна ставка, визначена у п. 7.3.
цього договору (п.7.2. Договору
купівлі-продажу).

Договір набирає сили з моменту
підписання обома сторонами і діє до
31.12.13р., а в частині розрахунків - до
повного виконання покупцем
(відповідачем-1) своїх зобов'язань за
цим договором (п. 13.1. Договору
купівлі-продажу).

Крім того, 25.03.13р. між позивачем та
відповідачем-2 було укладено договір
поруки №11235-ПОР (далі по тексту -
договір поруки), відповідно до умов п.1.1.
якого, предметом цього договору поруки
є зобов'язання поручителя
(відповідача-2) перед кредитором
(позивачем) відповідати за порушення
боржником (відповідачем-1) його
зобов'язань перед кредитором
(позивачем) по основному договору,
передбаченому розділом 2 цього
договору поруки, що включає: погашення
(сплату) товарного кредиту та будь-якої
іншої заборгованості в сумі та у строк
згідно основного договору; погашення
(сплату) суми, на яку збільшено вартість
товару, у зв'язку із застосування
способу зміни ціни на товар
(індексація) згідно умов основного
договору; сплату процентів за
користування товарним кредитом у
відповідності до основного договору та
процентів за користування грошовими
коштами; сплату неустойки (штрафу,
пені), що передбачені умовами основного
договору.

Відповідно до п. 1.4. договору поруки,
поручитель (відповідач-2) відповідає
солідарно та в повному обсязі по
зобов'язанням боржника (відповідача-1)
перед кредитором (позивачем) по
основному договору. При цьому кредитор
(позивач) має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо. Цим договором
поруки забезпечується виконання
зобов'язання у повному обсязі.

В п. 2.1. договору поруки зазначено про
те, що під основним договором в цьому
договорі розумують договір
купівлі-продажу №11235 від 25.03.13р.,
укладений між кредитором (в основному
договорі іменується продавець)
(позивачем) та боржником (в основному
договорі іменується покупець)
(відповідачем-1).

Згідно з п. 3.1.2. договору поруки,
поручителю (відповідачу-2) добре відомі
усі умови вищезазначеного основного
договору, в тому числі термін дії
основного договору, строк (термін)
виконання зобов'язань по основному
договору, а також усі інші умови,
зобов`язання та обставини, включаючи
розуміння і усвідомлення поручителем
(відповідачем-2) тієї умови, що у
кредитора (позивача) по основному
договору є право достроково вимагати
повернення заборгованості (суми
товарного кредиту).

Пунктом 3.1.3. договору поруки зазначено,
що причини невиконання боржником
(відповідачем-1) своїх зобов'язань за
основним договором ніяким чином не
можуть впливати на виконання
поручителем (відповідачем-2)
зобов'язань за цим договором поруки.

Часткове виконання зобов'язання
поручителем (відповідачем-2) не
звільняє останнього від виконання
зобов'язання в повному обсязі у
подальшому (п. 3.1.6. договору поруки).

Відповідно до п. 3.2.1. договору поруки,
кредитор (позивач) зобов'язується
прийняти виконання зобов'язань від
поручителя (відповідача-2) у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником (відповідачем-1) своїх
зобов'язань перед кредитором
(позивачем) по основному договору.

У разі порушення зобов'язання
боржником (відповідачем-1), кредитором
(позивач) має право, на власний вибір,
направити поручителю (відповідачу-2)
письмову вимогу виконати зобов'язання
(або певну його частину) або пред'явити
до поручителя (відповідача-2) позов (п.4.1.
договору поруки).

Згідно з п. 4.2. договору поруки,
поручитель (відповідач-2) зобов'язаний
виконати вимогу (позовні вимоги)
кредитора (позивача) згідно умов, що
передбачені основним договором.

Як зазначено в п. 5.1. договору поруки, у
разі порушення боржником
(відповідачем-1) зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник
(відповідач-1) і поручитель
(відповідач-2) відповідають перед
кредитором (позивачем) як солідарні
боржники. Поручитель (відповідач-2)
відповідає перед кредитором
(позивачем) у тому ж обсязі, що і боржник
(відповідач-1).

Цей договір поруки набирає чинності з
дати його підписання та діє протягом 4-х
років (п. 8.1. договору поруки).

На виконання умов договору
купівлі-продажу між позивачем та
відповідачем-1 підписано специфікації
(а.с.19-22), де сторони узгодили конкретний
асортимент, кількість, ціну, строк
поставки та умови оплати товару, що має
передаватися позивачем.

Позивач зазначає, що відповідно до умов
договору купівлі-продажу, специфікацій
№ 1, 2,3,4 відповідачу-1 було передано у
власність товар на умовах надання
позивачем відповідачу-1 товарного
кредиту з відстрочкою платежу на
загальну суму 172969,15грн., що
підтверджується видатковими
накладними (а.с.23-27).

Розмір та строк сплати товарного
кредиту з урахуванням вартості товару
у гривні згідно видаткових накладних
складає 172969,15грн., з яких:

- по Специфікації № 1 від 25.03.13р. на
загальну суму 75869,55грн.:

15173,91грн. - сума товарного кредиту зі
строком платежу до 01.05.13р.

60695,64грн. - сума товарного кредиту зі
строком платежу до 25.10.13р.

- по Специфікації № 2 від 25.03.13р. на
загальну суму 2186,88грн.:

437,38грн. - сума товарного кредиту зі
строком платежу до 01.05.13р.

1749,50грн. - сума товарного кредиту зі
строком платежу до 25.10.13р.

- по Специфікації № 3 від 06.06.13р. на
загальну суму 53908,63грн.:

53908,63грн. - сума товарного кредиту зі
строком платежу до 25.10.13р.

- по Специфікації № 4 від 08.08.13р. на
загальну суму 41004,09грн.:

41004,09грн. - сума товарного кредиту зі
строком платежу до 25.10.13р.

Однак, як зазначає позивач, відповідач-1
зобов'язання за договором
купівлі-продажу належним чином не
виконав, грошові кошти за отриманий
товар не сплатив у повному обсязі, у
зв`язку з чим станом на 13.03.14р. у
відповідача-1 утворилась
проіндексована заборгованість перед
позивачем за договором купівлі-продажу
у розмірі 192960,34грн. (з яких 157060,99грн.
сума вартості товару згідно видаткових
накладних та 35899,35грн. сума індексації).

За неналежне виконання відповідачем-1
своїх зобов'язань за договором
купівлі-продажу, позивач відповідно до
п. 7.1. договору купівлі-продажу
нарахував пеню у розмірі 8104,68грн.

Крім того, відповідно до п. 7.2., п. 7.3.
договору купівлі-продажу, позивачем
були нараховані проценти за
користування товарним кредитом у
розмірі 202978,42грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач
просить стягнути солідарно з
відповідача-1 та відповідача-2
проіндексовану суму боргу у розмірі
192960,34грн., суму процентів за
користування товарним кредитом у
розмірі 202978,42грн., пеню у розмірі
8104,68грн.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

У відповідності до ст. ст. 32, 34
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання, та заслухавши
повноважного представника позивача в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги позивача,
слід визнати обґрунтованими,
документально доведеними, такими, що не
суперечать чинному законодавству
України, а отже є такими, що підлягають
задоволенню.

Приймаючи рішення господарський суд
виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управлена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарювання відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору
(ст.174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку (ч.1 ст.509 Цивільного кодексу
України).

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму (ст. 655
Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Статтею 694 Цивільного кодексу України
передбачено, що за договором
купівлі-продажу може бути передбачений
продаж товару в кредит з відстроченням
або з розстроченням платежу. Товар
продається в кредит за цінами, що діють
на день продажу. Зміна ціни на товар,
проданий в кредит, не є підставою для
проведення перерахунку, якщо інше не
встановлено договором або законом. У
разі невиконання продавцем обов'язку
щодо передання товару, проданого в
кредит, застосовуються положення
статті 665 цього Кодексу. Якщо покупець
прострочив оплату товару, проданого в
кредит, продавець має право вимагати
повернення неоплаченого товару. Якщо
покупець прострочив оплату товару, на
прострочену суму нараховуються
проценти відповідно до статті 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
оплачений, до дня його фактичної
оплати. Договором купівлі-продажу може
бути передбачений обов'язок покупця
сплачувати проценти на суму, що
відповідає ціні товару, проданого в
кредит, починаючи від дня передання
товару продавцем. З моменту передання
товару, проданого в кредит, і до його
оплати продавцю належить право застави
на цей товар.

Статтею 536 Цивільного кодексу України
встановлено, що за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

У разі прострочення оплати товару
продавець має право вимагати оплати
товару та сплати процентів за
користування чужими грошовими коштами
(ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог-відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання (ч. 2 ст. 218 Господарського
кодексу України).

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його неналежне
виконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом (ст. 612 Цивільного кодексу
України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (ст. 599
Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу
України передбачено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

Стаття 543 Цивільного кодексу України
передбачено, що у разі солідарного
обов'язку боржників (солідарних
боржників) кредитор має право вимагати
виконання обов'язку частково або в
повному обсязі як від усіх боржників
разом, так і від будь-кого з них окремо.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 554
Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя (ч.1). Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч.2).
Особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки (ч.3).

Враховуючи вищезазначені норми
чинного законодавства, умови договорів
та обставини справи господарський суд
вважає, що вимоги позивача є
обґрунтованими та такими, що підлягає
задоволенню у повному обсязі, оскільки
заборгованість підтверджується
матеріалами справи, а зобов'язання
повинні виконуватись належним чином та
в установлений строк.

Господарський суд вважає, що
відповідач-1 визнав себе зобов'язаною
особою по відношенню до позивача,
оскільки до дій які свідчать про
визнання боргу можуть відноситися
часткове погашення самим боржником
основного боргу (а.с.31).

Крім того, господарський суд вважає за
необхідне зазначити про те, що ним
розрахунки суми пені та процентів за
користування товарним кредитор
перевірені та визнані такими, що
зроблені вірно.

Відповідно до ч.1 ст.44 Господарського
процесуального кодексу України, судові
витрати складаються з судового збору,
сум, що підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивач просить суд солідарного
стягнення з відповідача-1 та
відповідача-2 судового збору у розмірі
8080,87грн. та витрат на послуги адвоката у
розмірі 12750,00грн.

Господарський суд судовий збір у
розмірі 8080,87грн. покладає солідарно на
відповідача-1 та відповідача-2

Пунктом 6.3. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.13р.
за № 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані з оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49
Господарського процесуального кодексу
України. Відшкодування цих витрат
здійснюється господарським судом
шляхом зазначення про це у рішенні,
ухвалі, постанові за наявності
документального підтвердження витрат,
як-от: угоди про надання послуг щодо
ведення справи у суді та/або належно
оформленої довіреності, виданої
стороною представникові її інтересів у
суді, платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригіналу ордера адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій. У разі неподання
відповідних документів у
господарського суду відсутні підстави
для покладення на іншу сторону
зазначених сум. За змістом частини
третьої статті 48 та частини п'ятої
статті 49 Господарського
процесуального кодексу України у їх
сукупності можливе покладення на
сторони у справі як судових витрат
тільки тих сум, які були сплачені
стороною за отримання послуг саме
адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1
та частини першої статті 6 Закону
України "Про адвокатуру та адвокатську
діяльність"), а не будь-якої особи, яка
надавала правову допомогу стороні у
справі. Аналогічну правову позицію
викладено у Рішенні Конституційного
Суду України від 11.07.2013 N 6-рп/2013 у справі
N 1-4/2013.

Позивач, як доказ отримання послуг
адвоката надав суду всі необхідні
документи.

Вирішуючи питання про розподіл витрат,
які підлягають сплаті за послуги
адвоката, господарський суд має
враховувати, що розмір відшкодування
названих витрат не повинен бути
неспіврозмірним, тобто явно завищеним.
За таких обставин суд з урахуванням
матеріалів конкретної справи, зокрема,
ціни позову може обмежити цей розмір з
огляду на розумну необхідність судових
витрат для даної справи (п. 12
роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 04.03.98 N
02-5/78 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України").

У визначенні розумно необхідного
розміру сум, які підлягають сплаті за
послуги адвоката, можуть братися до
уваги, зокрема: встановлені
нормативно-правовими актами норми
видатків на службові відрядження (якщо
їх установлено); вартість економних
транспортних послуг; час, який міг би
витратити на підготовку матеріалів
кваліфікований фахівець; вартість
оплати відповідних послуг адвокатів,
яка склалася в країні або в регіоні;
наявні відомості органів статистики
або інших органів про ціни на ринку
юридичних послуг; тривалість розгляду
і складність справи тощо. Докази, які
підтверджують розумність витрат на
оплату послуг адвоката, повинна
надавати сторона, що вимагає
відшкодування таких витрат (абзац
третій пункту 11 інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
14.12.2007 N 01-8/973 "Про деякі питання практики
застосування у вирішенні спорів
окремих норм процесуального права").

Вивчивши матеріали справи, визначивши
складність справи, виходячи з
принципів розумності та
справедливості, господарський суд
оцінює правові послуги, надані
адвокатом ОСОБА_1 позивачу по даній
справі у розмірі 8000,00грн.

Додатково господарський суд звертає
увагу позивача, що витрати за
цивільно-правовою угодою про отримання
юридичної допомоги не знаходяться в
безпосередньому причинно-наслідковому
зв'язку з фактом неналежного виконання
відповідачем спірного зобов'язання і
ці витрати не мають обов'язкового
характеру.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 530, 536, 543, 546, 554,
599, 610, 611, 612, 629, 655, 692, 694 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 231, 232
Господарського кодексу України, ст.ст.
4, 32-34, 43-44, 49, 82-85, 115-117 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути солідарно з товариства з
обмеженою відповідальністю
"Сільськогосподарського підприємства
"Хлібороб" (42005, Сумська область,
Роменський район, м.Ромни,
вул.Конотопська, буд.96-А;
ідентифікаційний код 30827602) та
товариства з обмеженою
відповідальністю "Гран Інвест" (49083,
м.Дніпропетровськ, вул.Собінова, буд. 1,
ідентифікаційний код 34985654) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю "Агросфера" (49083,
м.Дніпропетровськ, вул.Собінова, буд. 1,
ідентифікаційний код 31320991) 192960,34грн.
(сто дев'яносто дві тисячі дев'ятсот
шістдесят грн. 34 коп.) - проіндексована
сума боргу; 202978,42грн. (двісті дві тисячі
дев'ятсот сімдесят вісім грн. 42 коп.) -
проценти за користування товарним
кредитом; 8104,68грн. (вісім тисяч сто
чотири грн. 68 коп.) - пеня; 8080,87грн. (вісім
тисяч вісімдесят грн. 87 коп.) - судовий
збір; 8000,00грн. (вісім тисяч грн. 00 коп.) -
витрати на послуги адвоката, видати
наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

22.04.14р.

Суддя І.В. Петренко