ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2014 р.Справа №
5016/4069/2011(15/86)Колегія суддів Одеського
апеляційного господарського суду у
складі:

Головуючого судді Жекова В.І.,

Суддів Аленіна О.Ю., Пироговського В.Т.

(Склад колегії суду сформовано згідно з
розпорядженням голови суду №441 від
26.03.2014р.)

секретар судового засідання Щербатюк
О.В.

За участю представників сторін:

Від ДПІ у Миколаївському районі
Миколаївської області - не з'явився.

Від ФОП ОСОБА_1 - не з'явився.

Від ліквідатора, арбітражного
керуючого Балєва Валентина Петровича -
не з'явився.

Від ПАТ «Дельта Банк» - Севрук В.О.

розглянувши апеляційну скаргу

Публічного акціонерного товариства
"Дельта Банк"

на ухвалу Господарського суду
Миколаївської області

від 04.02.2014 р. (затвердження звіту
ліквідатора та ліквідаційного балансу)

по справі № 5016/4069/2011(15/86)

за заявою кредитора Державної
податкової інспекції у Миколаївському
районі Миколаївської області

до боржника Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1

за участю кредитора: Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"

за участю ліквідатора, арбітражного
керуючого Балєва Валентина Петровича

про визнання банкрутом

Ухвалою Одеського апеляційного
Господарського суду від 27.03.2014р., яка
надіслана учасникам процесу 28.03.2014 р.,
розгляд апеляційної скарги призначено
на 09.04.2014 р.

Учасники судового процесу відповідно
до статті 98 Господарського
процесуального кодексу України
належним чином повідомлялись про час і
місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до вимог Господарського
процесуального кодексу України
судовий процес фіксується технічними
засобами та відображається у протоколі
судового засідання у порядку,
встановленому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.102 ГПК України,
апеляційна скарга на ухвалу місцевого
господарського суду розглядається
протягом п'ятнадцяти днів з дня
постановлення ухвали про прийняття
апеляційної скарги до провадження.

В судовому засіданні, що відбулось
09.04.2014 р. відповідно до вимог ст. 85 ГПК
України, оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

05.12.2011р. Державна податкова інспекція у
Миколаївському районі Миколаївської
області звернулась до Господарського
суду Миколаївської області з заявою в
порядку ст. 52 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції, яка діяла на момент
звернення з відповідною заявою) про
визнання банкрутом Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_1.

Заява обґрунтована тим, що ФОП ОСОБА_1 з
28.01.2008р. перебуває на обліку в ДПІ у
Миколаївському районі Миколаївської
області, що підтверджується довідкою
про взяття на облік платника податків
від 28.01.2008р. №1914 як платник єдиного
податку та станом на 28.10.2011р. має
заборгованість перед бюджетом по
сплаті єдиного податку в розмірі 1400
грн.

Обґрунтовуючи заяву заявник зазначає,
що відповідно до акту від 25.10.2011р. було
встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не подає
протягом року до ДПІ згідно із
законодавством податкової
звітності-звіту суб'єкту малого
підприємства-фізичної особи платника
єдиного податку.

На думку Державної податкової
інспекції у Миколаївському районі
Миколаївської області ці обставини і
стали підставою для звернення до
Господарського суду Миколаївської
області з відповідною заявою щодо
визнання банкрутом ФОП ОСОБА_1 за
правилами статті 52 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції, яка діяла на момент
звернення з відповідною заявою).

Постановою Господарського суду
Миколаївської області від 24.01.2012р.
(суддя: Ржепецький В.О.) визнано
боржника - фізичну особу -підприємця
ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1
- банкрутом; визнано безспірні грошові
вимоги Державної податкової інспекції
у Миколаївському районі Миколаївської
області в сумі - 1400,00 грн.; відкрито
ліквідаційну процедуру; призначено
ліквідатором - арбітражного керуючого
Балєва Валентина Петровича (ліцензія
серія НОМЕР_2 від 19.11.10р., АДРЕСА_1) та
призначеному ліквідатору здійснити
ліквідацію боржника відповідно до
вимог Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

10.04.2012р. Державна податкова інспекція у
Миколаївському районі Миколаївської
області звернулась до Господарського
суду Миколаївської області з
клопотанням про припинення
провадження у справі про банкрутство
ФОП ОСОБА_1 у зв'язку з тим, що боржник
сплатив податковий борг перед бюджетом
у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду
Миколаївської області від 08.05.2012р.
(суддя: Ржепецький В.О.) відмовлено ДПІ у
Миколаївському районі Миколаївської
області у задоволенні клопотання про
припинення провадження у справі (т.1,
а.с. 66).

06.06.2012р. Очаківська об'єднана державна
податкова інспекція Миколаївської
області державної податкової служби
звернулась до Господарського суду
Миколаївської області з клопотанням
про здійснення процесуального
правонаступництва шляхом заміни ДПІ у
Миколаївському районі Миколаївської
області на її правонаступника -
Очаківську об'єднану державну
податкову інспекцію Миколаївської
області Державної податкової служби.

Ухвалою Господарського суду
Миколаївської області від 11.06.2012р.
(суддя: Ржепецький В.О.) здійснено
процесуальне правонаступництво шляхом
заміни кредитора у справі Державної
податкової інспекції у Миколаївському
районі Миколаївської області на її
правонаступника - Очаківську об'єднану
державну податкову інспекцію
Миколаївської області Державної
податкової служби (т.1, а.с.79).

13.08.2012р. Публічне акціонерне
товариство «Дельта Банк» звернулось до
Господарського суду Миколаївської
області з заявою про визнання грошових
вимог та включення їх до реєстру вимог
кредиторів у розмірі 108 096, 57 грн.

Арбітражний керуючий Балєв В.П. подав
на затвердження до Господарського суду
Миколаївської області звіт
ліквідатора про виконану роботу, в
якому зазначив, що у ході ліквідаційної
процедури, відповідно до вимог п.5 ст. 52
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» ліквідатором
30.01.2012р. письмово повідомлено всіх
відомих кредиторів банкрута про
визнання його банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури, що
підтверджується повідомленнями від
30.01.2012р. та поштовими квитанціями від
01.02.2012р. (т.1, а.с.101-103).

З звіті ліквідатором, арбітражним
керуючим Балєвим В.П. зазначається, що
згідно відповідей реєструючих органів
за боржником сільськогосподарська
техніка, авіаційна техніка, морські або
річкові плавзасоби, земельні ділянки
та нерухомість не зареєстровані, що і
підтверджується штампом Державної
інспекції по нагляду за технічним
станом машин та обладнання від 29.08.2012р.
на запиті ліквідатора; листом
Департаменту льотної придатності
Державної авіаційної служби України
від 09.11.2012р. за №20.01.19-11288; довідкою КП
«Миколаївське міжміське бюро
технічної інвентаризації» № 1494 від
29.02.2012р.; листом Державної Інспекції
України з безпеки на морському та
річковому транспорті №3953-4/9.2.2/45-12 від
08.11.2012р.; листом відділу Держкомзему у
Миколаївському районі Миколаївської
області №02-16-11-209 від 17.02.2012р.; згідно
листа ДПІ у Миколаївському районі
Миколаївської області від 07.02.2012р.
№1618/29/278 у банкрута розрахункові
рахунки відсутні.

06.12.2013р. Арбітражний керуючий ФОП
ОСОБА_1 Балєв В.П. звернувся до
Господарського суду Миколаївської
області з клопотанням про затвердження
розміру оплати послуг за кожен місяць
здійснення повноважень, звіту про
оплату послуг та відшкодування витрат,
оплати послуг та відшкодування витрат
ліквідатора за рахунок кредиторів та
стягнення з кредиторів оплати послуг
та відшкодування витрат арбітражного
керуючого.

Ухвалою Господарського суду
Миколаївської області від 04.02.2014р.
(суддя: Ржепецький В.О.) затверджено
звіт ліквідатора та ліквідаційний
баланс Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1) станом на 24.01.2014р.;
клопотання арбітражного керуючого
Балєва В.П. №02-01/28 від 24.01.2014 року в
частині затвердження розміру оплати
послуг ліквідатора за кожен місяць
здійснення повноважень ліквідатора у
справі №5016/4069/2011 (15/86) про банкрутство
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 в
розмірі двох мінімальних заробітних
плат починаючи з 24.01.2012 року задоволено;
затверджено оплату послуг
арбітражного керуючого Балєва В.П. -
ліквідатора у справі №5016/4069/2011 (15/86) про
банкрутство Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 за кожен місяць
здійснення ним своїх повноважень у
справі в розмірі двох мінімальних
заробітних плат за рахунок коштів
кредиторів; затверджено звіт
арбітражного керуючого Балєва В.П. -
ліквідатора у справі №5016/4069/2011 (15/86) про
банкрутство Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про оплату послуг та
витрат ліквідатора частково на
загальну суму 43961,04 грн.; стягнуто з
Очаківської об'єднаної державної
податкової інспекції Миколаївської
області Державної податкової служби на
користь арбітражного керуючого Балєва
Валентина Петровича кошти в сумі 562, 70
грн. в якості оплати послуг за
здійснення повноважень ліквідатора у
справі №5016/4069/2011 (15/86) про банкрутство
фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та
відшкодування витрат в ліквідаційній
процедурі; стягнуто з Публічного
акціонерного товариства "Дельта Банк"
на користь арбітражного керуючого
Балєва Валентина Петровича кошти в
сумі 43398, 34 грн. в якості оплати послуг
за здійснення повноважень ліквідатора
у справі №5016/4069/2011 (15/86) про банкрутство
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 та
відшкодування витрат в ліквідаційній
процедурі; припинено підприємницьку
діяльність суб'єкта підприємницької
діяльності Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1; вимоги кредиторів вважати
погашеними; зобов'язано ліквідатора
примірники ліквідбалансу банкрута
надіслати на адресу державного
реєстратора та Головного управлінню
статистики у Миколаївській області;
провадження у справі припинено.

Ухвала мотивована тим, що ліквідатором
вимоги розділу ІІІ Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
виконані у повному обсязі.

Не погодившись із вказаною ухвалою,
Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк» звернулось до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення
господарським судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права просить ухвалу Господарського
суду Миколаївської області від 04.02.2014р.
по справі №5016/4069/2011(15/86) скасувати та
направити справу на розгляд до
Господарського суду Миколаївської
області.

Звертаючись з апеляційною скаргою,
апелянт посилається на те, що при
прийнятті оскаржуваної ухвали про
затвердження звіту ліквідатора та
припинення провадження у справі
господарським судом першої інстанції
не було прийнято до уваги те, що ФОП
ОСОБА_1 погасив заборгованість перед
ДПІ у Миколаївському районі
Миколаївської області, а отже
провадження у справі повинно бути
припинено.

В обґрунтування апеляційної скарги
апелянт зазначає, що суд першої
інстанції в порушенні положень Закону
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» не припинив
процедуру ліквідації, передбаченої
ст.52 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом», та переходу
до загальних судових процедур.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу
апелянт також посилається на те, що
судом першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали не було досліджено
питання щодо погодження ПАТ «Дельта
Банк» порядку продажу майна та його
початкової вартості і надання згоди на
продаж майна.

ПАТ «Дельта Банк» в обґрунтування
апеляційної скарги також зазначає, що
судом першої інстанції не було
прийнято до уваги той факт, що в
порушення норм ст. 48 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
ліквідатором не було відкрито
депозитний рахунок нотаріальної
контори або приватного нотаріуса для
зарахування коштів, які були отримані
від реалізації майна банкрута та
подальшого їх розподілу.

Крім того, в обґрунтування апеляційної
скарги апелянт послався на те, що судом
першої інстанції в порушенні приписів
ст.3-1 Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» стягнуто з
ПАТ «Дельта Банк» оплата послуг
ліквідатора за виконання ним своїх
повноважень, оскільки на думку банка
такі витрати стягуються з ініціюючого
кредитора.

Відповідно до ч.2 ст.101 ГПК України,
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Ознайомившись з матеріалами та
обставинами справи на предмет надання
їм попередньою судовою інстанцією
належної юридичної оцінки та повноти
встановлення обставин, дотримання норм
матеріального та процесуального права,
згідно з вимогами ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів дійшла висновку, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції
встановлено, що відповідно до
постанови Господарського суду
Миколаївської області від 24.01.2012р.
визнано банкрутом - Фізичну особу -
підприємця ОСОБА_1 та відкрито
ліквідаційну процедуру щодо нього.

З матеріалів справи вбачається, що за
результатами ліквідаційної процедури
ліквідатором подано до суду звіт про
виконану роботу, ліквідаційний баланс
та клопотання про затвердження розміру
оплати послуг за кожен місяць
здійснення повноважень, звіт про
оплату послуг та відшкодування витрат,
оплати послуг ліквідатора та
відшкодування витрат за рахунок
кредиторів та стягнення з кредиторів
оплати послуг арбітражного керуючого
та відшкодування витрат.

Зі змісту звіту вбачається, що в ході
проведення ліквідаційної процедури
ліквідатором відповідно до вимог
ст.ст.26, 52 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
були здійсненні заходи щодо виявлення
майна банкрута, в рахунок погашення
якого можливо було б розрахуватися з
кредиторами.

З наявних матеріалах справи відповідей
реєструючих установ за боржником ФОП
ОСОБА_1 сільськогосподарська техніка,
авіаційна техніка, морські або річкові
плавзасоби, земельні ділянки та
нерухомість не зареєстровані.

Відповідно до акту від 25.10.2011р.
вбачається, що ФОП ОСОБА_1 не подає
протягом року до ДПІ згідно із
законодавством податкової
звітності-звіту суб'єкту малого
підприємства-фізичної особи платника
єдиного податку.

Судова колегія апеляційної інстанції
погоджується з доводами викладеними в
оскаржуваній ухвалі, а відтак не
погоджується з доводами викладеними в
апеляційній скарзі виходячи з
наступного.

Так, твердження апелянта щодо того, що
при прийнятті оскаржуваної ухвали про
затвердження звіту ліквідатора
господарським судом першої інстанції
не було взято до уваги той факт, ФОП
ОСОБА_1 погасив заборгованість перед
ДПІ у Миколаївському районі
Миколаївської області, а отже
провадження у справі повинно бути
припиненим, колегією суддів
апеляційної інстанції до уваги не
приймаються, оскільки пунктом 7 ч.1 та
ч.2 ст. 40 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлено, що у разі виконання
боржником всіх зобов'язань перед
кредиторами провадження у справі може
бути припинено лише до визнання
боржника банкрутом, а ФОП ОСОБА_1 було
визнано банкрутом 24.01.2012р., клопотання
про припинення провадження у справі
про банкрутство ФОП ОСОБА_1 ДПІ було
подано 10.04.2012р., тобто після винесення
судом постанови про визнання ФОП
ОСОБА_1 банкрутом, про що свідчать
матеріали справи. Крім того, ухвала
господарського суду від 08.05.2012року про
відмову в задоволенні клопотання не
оскаржувалась та набрала чинності.

Що стосується тверджень апелянта щодо
того, що судом першої інстанції в
порушенні положень Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
не припинено процедуру ліквідації,
передбаченої ст.52 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
та переходу до загальних судових
процедур, колегією суддів апеляційної
інстанції також до уваги не
приймаються виходячи з наступного.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлено, що у разі виявлення майна
відсутнього боржника, визнаного
банкрутом, сума виручки від реалізації
такого майна направляється на покриття
витрат, пов'язаних з провадженням у
справі про банкрутство.

Частиною 6 статті 52 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
встановлено, що за клопотанням
ліквідатора в разі виявлення ним майна
відсутнього боржника, визнаного
банкрутом, господарський суд може
винести ухвалу про припинення
процедури ліквідації, передбаченої
ст.52 Закону, і переходу до загальних
процедур банкрутства.

В ході ліквідаційної процедури ФОП
ОСОБА_1 ліквідатором було виявлено
майно, яке перубувало в заставі ПАТ
«Дельта Банк». Відповідно до ч.2 ст.26
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» визначено, що
майно банкрута, яке являється
предметом застави, включається до
ліквідаційної маси, але
використовується для першочергового
задоволення вимог заставного
кредитора. На виконання ч.2 ст. 26
вказаного Закону передбачено, що всі
кошти, які були одержані від реалізації
заставного майна банкрута,
ліквідатором направлені на
задоволення вимог ПАТ «Дельта Банк».

З наявних у справі матеріалів
вбачається, що будь-якого іншого майна
банкрута, кошти від реалізації якого
могли б бути направлені на покриття
витрат, пов'язаних з провадженням у
справі про банкрутство ФОП ОСОБА_1
ліквідатором не виявлено, а отже у
ліквідатора підстав для подання до
суду клопотання про припинення
процедури ліквідації передбаченої ст.52
Закону, і переходу до загальних
процедур банкрутства не було.

Твердження апелянта щодо того, що судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали не було досліджено
питання щодо погодження ПАТ «Дельта
Банк» порядку продажу майна та його
початкової вартості і надання згоди на
продаж майна, з посиланням на порушення
вимог ч.4 ст.42 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
колегією суддів апеляційної інстанції
до уваги не приймаються виходячи з
наступного.

Так, провадження у справі про
банкрутство ФОП ОСОБА_1 порушено
ухвалою господарського суду від
08.12.2011р. за ознаками ст. 52 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом».

Відповідно до постанови
Господарського суду Миколаївської
області від 24.01.2012р. ФОП ОСОБА_1 було
визнано банкрутом за ознаками ст. 52
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» та відкрито
відносно нього ліквідаційну процедуру.

З 19.01.2013р. Закон України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
викладено у редакції згідно із Законом
України від 22.12.2011р. №4212-VІ.

Таким чином, виходячи із приписів п.1-1
розділу Х «Прикінцеві та перехідні
положення» Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції Закону від 22.12.2011р., згідно
яких - положення цього Закону
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження в яких порушено до
набрання чинності цим Законом;
положення цього Закону, що регулюють
продаж майна в провадженні у справі про
банкрутство, застосовуються
господарськими судами під час розгляду
справ про банкрутство, провадження у
яких порушено до набрання чинності цим
Законом - провадження у справі про
банкрутство та ліквідаційна процедура
банкрута - ФОП ОСОБА_1 здійснюється за
положеннями Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
в редакції Закону від 30.06.1999р.

Відповідно до п.40 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
28.03.2013р., №01-06/606/2013 «Про Закон України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(у редакції Закону від 22.12.2011р. №4212-VІ)
зазначено, що положення Закону, якими
врегульовано ліквідаційну процедуру,
застосовуються господарськими судами
під час розгляду справ про банкрутство,
провадження у яких порушено до
набрання чинності Законом, якщо на цей
момент господарським судом не було
прийнято постанову про визнання
боржника банкрутом і відкриття
ліквідаційної процедури. Норми нової
редакції Закону у справах про
банкрутство відсутнього боржника не
застосовуються, оскільки процедура
банкрутства такого боржника цією
редакцією взагалі не передбачена.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»,
за якою здійснена ліквідаційна
процедура ФОП ОСОБА_1, майнові активи,
що є предметом застави, на відміну від
нової редакції Закону, включаються до
складу ліквідаційної маси, але
використовуються виключно для
першочергового задоволення вимог
заставодержателя. При цьому отримання
згоди заставного кредитора на продаж
майна, що є предметом застави Законом
України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» в редакції
Закону від 30.06.1999р. не передбачено.

Крім того, суд апеляційної інстанції
зазначає, що протягом всієї
ліквідаційної процедури ФОП ОСОБА_1
скарги на дії ліквідатора, заперечень
стосовно його дій ані апелянтом ПАТ
«Дельта Банк», ані іншими учасниками у
справі про банкрутство не подавалися і
судом не розглядалися.

Суд апеляційної інстанції також не
погоджується з твердженнями апелянта
щодо того, що судом першої інстанції не
було прийнято до уваги той факт, що в
порушення норм ст. 48 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
ліквідатором не було відкрито
депозитний рахунок нотаріальної
контори або приватного нотаріуса для
зарахування коштів, які були отримані
від реалізації майна банкрута та
подальшого їх розподілу виходячи з
наступного.

Норма закону щодо відкриття
депозитного рахунку нотаріальної
контори або приватного нотаріуса для
зарахування коштів, які отримані від
реалізації майна банкрута та
подальшого їх розподілу за рішенням
господарського суду передбачена при
ліквідаційній процедурі
громадянина-підприємця за ознаками
ст.ст. 47-49 Закону, а ст. 52 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
такої норми не передбачено.

Що стосується посилань апелянта на те,
що судом першої інстанції в порушенні
приписів ст.3-1 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» оплату
послуг ліквідатора за виконання ним
своїх повноважень, колегією суддів
апеляційної інстанції до уваги не
приймаються виходячи з наступного.

Так, приписами ст. 3-1 Закону України
«Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
(в редакції, яка діяла на момент
порушення провадження у справі про
банкрутство), надання послуг
професійного (ліцензованого)
арбітражного керуючого відбувається
на платній основі.

Частиною 12 вказаної статті
передбачено, що відшкодування витрат
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
у зв'язку з виконанням ним своїх
обов'язків здійснюються в порядку,
встановленому цим Законом, за рахунок
коштів, одержаних від продажу майна
боржника, або за рахунок коштів
кредиторів чи коштів, одержаних у
результаті виробничої діяльності
боржника; оплата послуг арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) за
період від дня винесення господарським
судом ухвали про порушення провадження
у справі про банкрутство і до дня
першого засідання комітету кредиторів,
на якому встановлюється розмір оплати
послуг та відшкодування витрат
арбітражного керуючого, здійснюється
кредитором або боржником, за заявою
якого порушено справу, у максимальному
розмірі, визначеному цією статтею.

Порядок покладення та розподілу витрат
на оплату послуг арбітражного
керуючого у справі про банкрутство
відсутнього боржника спеціальними
нормами ст.52 Закону України «Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом»
не встановлений, зокрема, частиною 1
пункту 10 статті 3-1 Закону України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції, яка діяла на момент
порушення провадження у справі про
банкрутство) визначено три джерела
оплати послуг та відшкодування витрат
арбітражного керуючого у зв'язку із
виконанням ним своїх обов'язків: за
рахунок коштів, одержаних від продажу
майна боржника, або за рахунок коштів
кредиторів чи коштів, одержаних у
результаті виробничої діяльності
боржника.

Згідно з приписами частини 12 статті 3-1
Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції,
яка діяла на момент порушення
провадження у справі про банкрутство)
встановлено, що оплата послуг,
відшкодування витрат арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) у
зв'язку з виконанням ним своїх
обов'язків здійснюються в порядку,
встановленому цим Законом, за рахунок
коштів, одержаних від продажу майна
боржника, або за рахунок коштів
кредиторів чи коштів, одержаних у
результаті виробничої діяльності
боржника. Оплата послуг арбітражного
керуючого (розпорядника майна,
керуючого санацією, ліквідатора) за
період від дня винесення господарським
судом ухвали про порушення провадження
у справі про банкрутство і до дня
першого засідання комітету кредиторів,
на якому встановлюється розмір оплати
послуг та відшкодування витрат
арбітражного керуючого, здійснюється
кредитором або боржником, за заявою
якого порушено справу, у максимальному
розмірі, визначеному цією статтею.

Положеннями частини 14 статті 3-1 Закону
України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (в редакції,
яка діяла на момент порушення
провадження у справі про банкрутство)
встановлено, що оплата послуг
арбітражного керуючого (розпорядника
майна, керуючого санацією, ліквідатора)
за кожен місяць здійснення ним своїх
повноважень встановлюється та
виплачується в розмірі, встановленому
комітетом кредиторів і затвердженому
господарським судом, якщо інше не
встановлено цим Законом, але не менше
двох мінімальних заробітних плат та не
більше середньомісячної заробітної
плати керівника боржника за останні
дванадцять місяців його роботи перед
порушенням провадження у справі про
банкрутство.

Таким чином, суд апеляційної інстанції
прийшов до висновку, що ліквідатору ФОП
ОСОБА_1 Балєву В.П. повинна бути
сплачена заробітна плата за умови
виконання розпорядником майна вимог
Закону України „Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

З огляду на викладене, судова колегія
апеляційної інстанції зазначає, що
оскаржувана ухвала суду прийнята з
додержанням норм матеріального та
процесуального права, а відтак
підстави для її зміни або скасування
відсутні.

Керуючись ст.ст. 85, 99, 101-106 ГПК України,

колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду
Миколаївської області від 04.02.2014р. у
справі № 5016/4069/2011(15/86) - залишити без
змін, а апеляційну скаргу без
задоволення.

Постанова відповідно до вимог ст.105 ГПК
України набирає законної сили з дня її
прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Повий текст постанови підписано 10
квітня 2014р.

Головуючий суддя Жеков В.І. Судді
Пироговський В.Т. Аленін О.Ю.