донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

15.04.2014 справа №905/7260/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Діброви Г.І.суддівБойченка
К.І., Стойки О.В.при секретарі
Романовій А.О. від позивача:не
з»явився;від відповідача:не
з»явивсярозглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м. Краматорськ
Донецької області на рішення
господарського суду Донецької
областівід17.03.2014 рокуу справі№ 905/7260/13
(суддя Сич Ю.В.)за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю «Виробничо
- комерційна фірма «Ізомайстер», м.
Одесадо відповідачаПублічного
акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м. Краматорськ
Донецької області простягнення
основного боргу за виконані роботи за
договором підряду №28/1619 від 22.10.2012р. у
розмірі 40 826 грн. 04 коп., 3% річних у
розмірі 897 грн. 52 коп., пені в сумі 3019
грн. 07 коп., інфляційних у розмірі 204 грн.
09 коп. ВСТАНОВИВ:

У 2013 році Товариство з обмеженою
відповідальністю «Виробничо -
комерційна фірма «Ізомайстер», м. Одеса
звернулося до господарського суду
Донецької області з позовною заявою до
Публічного акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м.
Краматорськ Донецької області про
стягнення основного боргу за виконані
роботи за договором підряду №28/1619 від
22.10.2012р. у розмірі 40 826 грн. 04 коп., 3%
річних у розмірі 897 грн. 52 коп., пені в
сумі 3019 грн. 07 коп., інфляційних у
розмірі 204 грн. 09 коп.

Ухвалою господарського суду Донецької
області від 25.11.2013 року провадження у
справі №905/7260/13 було зупинено до
повернення матеріалів справи до
господарського суду Донецької області.
Ухвалою господарського суду Донецької
області від 06.02.2014 року провадження
у справі №905/7260/13 було поновлено.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 17.03.2014 р. позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробничо -
комерційна фірма «Ізомайстер», м.
Одеса були задоволені частково.
Стягнуто з Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь», м.
Краматорськ Донецької області на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробничо -
комерційна фірма «Ізомайстер», м. Одеса
суму основної заборгованості у розмірі
40 826 грн. 04 коп., пеню у розмірі 3019 грн. 07
коп., 3% річних у розмірі 844 грн. 60 коп. та
інфляційні у розмірі 105 грн. 58 коп. з
урахуванням ухвали господарського
суду Донецької області від 11.04.2014 р. В
іншій частині позовних вимог було
відмовлено.

Відповідач, Публічне акціонерне
товариство «Енергомашспецсталь», м.
Краматорськ Донецької області, з
прийнятим рішенням не згоден, вважає
його прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права
України. Тому він звернувся з
апеляційною скаргою, якою просить
Донецький апеляційний господарський
суд рішення господарського суду
Донецької області від 17.03.14 року
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити у задоволенні позовних
вимог у повному обсязі.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, про причину неявки суд не
повідомили, своїми процесуальними
правами, передбаченими статтею 22
Господарського процесуального кодексу
України, не скористалися, ніяких
клопотань з цього приводу судовій
колегії не надали. Явка сторін ухвалою
суду від 07.04.2014 р. не була визнана
обов'язковою, неявка без поважних
причин у судове засідання
представників сторін не тягне за собою
перенесення розгляду справи на інші
строки, тому справу розглянуто за
наявними в ній матеріалами, а повний
текст постанови направляється
сторонам по справі в установленому
порядку.

Судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду
вважає за необхідне розглянути
апеляційну скаргу, оскільки для
з'ясування фактичних обставин справи
достатньо матеріалів, що знаходяться в
матеріалах справи № 905/7260/13.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає справу та
викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді справи
норм матеріального та процесуального
права, що мають значення для справи.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення суду відповідає вимогам
чинного законодавства України,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.10.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «Енергомашспецсталь»
(замовник) та Товариством з обмеженою
відповідальністю
«Виробничо-комерційна фірма
«Ізомайстер» (підрядник) було укладено
договір підряду №28/1619, відповідно до
умов якого підрядник зобов»язався на
свій ризик виконати визначену даним
договором роботу за завданням
замовника, а замовник зобов'язався
прийняти та оплатити її.

Відповідно до п.п.1.2, 1.3 договору,
предмет підряду: ПАТ ЕМСС. Посилення
каркасу будівлі 1 прольоту КПЦ-1. Об»єм,
характер та вартість робіт,
передбачених п.1.2 даного договору,
визначаються кошторисом, узгодженим
сторонами, а також договірною ціною, що
є невід»ємною частиною договору та
підставою для проведення
взаєморозрахунків.

Згідно з п.1.4 договору, ціна договору
складає без ПДВ 77308 грн. 00 коп., крім того
20% ПДВ у розмірі 15461 грн. 60 коп. Загальна
сума договору складає 92769 грн. 60 коп.
згідно кошторисів:

- кошторис №256п/12 на суму 30128 грн. 00
коп. без ПДВ, крім того ПДВ 20% у розмірі
6025 грн. 60 коп. Загальна кошторисна
вартість складає 36153 грн. 60 коп. -
Посилення каркасу будівлі та прольоту
КПЦ-1. Естакада 2 черги.

- кошторис №257п/12 на суму 47180 грн. 00
коп. без ПДВ, крім того ПДВ 20% у розмірі
9436 грн. 00 коп. Загальна кошторисна
вартість складає 56616 грн. 00 коп. -
Посилення каркасу будівлі та прольоту
КПЦ-1. Естакада 1 черги.

Відповідно до п.4.4 договору, замовник
здійснює оплату за виконані роботи
протягом 15 календарних днів за
фактично виконаний обсяг після
підписання форм КБ-2в, КБ-3 та отримання
рахунку на оплату.

Згідно з п.8.1 договору, приймання - здача
виконаних робіт здійснюється
сторонами за актом упродовж 5 днів з
моменту повідомлення замовника про
готовність предмету підряду до здачі.

За п.10.4 договору, за прострочку оплати
виконаних робіт замовник сплачує
підряднику пеню у розмірі 0,4% від суми
заборгованості за кожний день
прострочення, але не більше подвійної
облікової ставки НБУ.

Договір набирає силу з моменту його
підписання і діє до 31.12.2012 р. (п.13.5
договору)

На виконання умов договору підряду
№28/1619 від 22.10.2012 року позивач виконував
будівельні роботи, а відповідач в свою
чергу приймав вказані роботи, що
підтверджується, зокрема, актами
приймання виконаних будівельних робіт
(за формою №КБ-2в) №256-1/10 за жовтень 2012 р.
на суму 32 407 грн. 20 коп., №256-2/11 за
листопад 2012 р. на суму 3 740 грн. 64 коп.,
№257-1/10 за листопад 2012 р. на суму 4678 грн. 20
коп. та довідками про вартість
виконаних будівельних робіт (за формою
КБ-3), які оформлені належним чином та
підписані уповноваженими
представниками сторін і скріплені
печатками підприємств без зауважень та
заперечень, в добровільному порядку,
проте у встановлений договором строк
не здійснив оплату за виконані роботи
за вказаними актами приймання
виконаних будівельних робіт та
довідками про вартість виконаних
робіт.

19.08.2013 р. позивач направив на адресу
відповідача претензію №06/08-2013 з
вимогою сплатити заборгованість, в
тому числі й за договором підряду №28/1619
від 22.10.2012 р. у розмірі 40 826 грн. 04 коп.

Враховуючи наведене, позивач звернувся
із позовом до господарського суду
Донецької області про стягнення з
Публічного акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м. Краматорськ
Донецької області основного боргу за
виконані роботи за договором підряду
№28/1619 від 22.10.2012р. у розмірі 40 826 грн. 04
коп., 3% річних у розмірі 897 грн. 52 коп.,
пені в сумі 3019 грн. 07 коп., інфляційних у
розмірі 204 грн. 09 коп.

Дослідивши фактичні обставини справи,
оцінивши докази на їх підтвердження,
надавши правову кваліфікацію
відносинам сторін і виходячи з фактів,
встановлених у процесі розгляду
справи, правових норм, які підлягають
застосуванню, та матеріалів справи,
судова колегія дійшла висновку, що:

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

У відповідності до приписів ст. 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно норм ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 837 Цивільного
кодексу України встановлено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку,

переробку, ремонт речі або на виконання
іншої роботи з переданням її
результату замовникові.

Згідно з ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу
України, якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов»язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк, або за згодою
замовника, - достроково.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач, на виконання умов договору
підряду №28/1619 від 22.10.2012 року виконував
будівельні роботи, а відповідач в свою
чергу приймав вказані роботи, що
підтверджується, зокрема, актами
приймання виконаних будівельних робіт
(за формою №КБ-2в) №256-1/10 за жовтень 2012 р.
на суму 32 407 грн. 20 коп., №256-2/11 за
листопад 2012 р. на суму 3 740 грн. 64 коп.,
№257-1/10 за листопад 2012 р. на суму 4678 грн. 20
коп. та довідками про вартість
виконаних будівельних робіт (за формою
КБ-3), які оформлені належним чином та
підписані уповноваженими
представниками сторін і скріплені
печатками підприємств без зауважень та
заперечень, в добровільному порядку,
проте у встановлений договором строк
не здійснив повної оплати виконаних
робіт за вказаними актами приймання
виконаних будівельних робіт та
довідками про вартість виконаних
робіт.

Судова колегія погоджується з
висновком суду першої інстанції, що
рахунок-фактура є документом, який
містить тільки платіжні реквізити, на
які потрібно перерахувати грошові
кошти, та, що ненадання позивачем
відповідачу рахунку-фактури не є
відкладальною умовою у розумінні
статті 212 Цивільного кодексу України та
не є простроченням кредитора в
розумінні ст. 613 Цивільного кодексу
України, тому наявність або
відсутність рахунка-фактури не
звільняє відповідача від обов'язку
сплатити вартість виконаних робот з
врахуванням того, що відповідач не
довів взагалі факт ненадання позивачем
рахунків-фактур, а тільки відсутні
письмові докази їх надсилання з
одночасною відсутністю доказів
заперечень відповідача в момент
підписання актів приймання-передачі
робіт щодо неотримання
рахунків-фактур. Тому в даному випадку
кінцевий термін по оплаті за виконані
роботи за договором підряду №28/1619 від
22.10.2012 року за актом приймання
виконаних будівельних робіт (за формою
№КБ-2в) №256-1/10 за жовтень 2012 р. від 31.10.2012
р. становить 15.11.2012 р., за актами №256-2/11,
№257-1/10 за листопад 2012 р. від 30.11.2012 р. -
15.12.2012 р.

Враховуючи вищевикладене та те, що на
момент прийняття судом першої
інстанції рішення по справі,
відповідач відповідно до вимог статей
33, 34, 36 Господарського процесуального
кодексу України не надав ані суду
першої інстанції, ані суду апеляційної
інстанції письмових належних та
допустимих доказів оплати позивачу
заборгованості за виконані й прийняті
роботи за договором підряду №28/1619 від
22.10.2012 року за актами приймання
виконаних будівельних робіт (за формою
№КБ-2в) №256-1/10 за жовтень 2012 р., №256-2/11
за листопад 2012 р., №257-1/10 за листопад 2012
р., Донецький апеляційний
господарський суд вважає, що судом
першої інстанції правомірно зроблений
висновок про неналежне виконання
відповідачем його договірних
зобов'язань всупереч вимогам статей 525,
526, 530 Цивільного кодексу України та
задоволення позовних вимог про
стягнення суми заборгованості за
виконані і прийняті роботи в розмірі 40
826 грн. 04 коп. Крім того, відповідач
своїми діями по частковому виконанню
своїх договірних зобов»язань з оплати
за виконані роботи за договором
підряду №28/1619 від 22.10.2012 року
визнав факт отримання ним рахунків на
оплату, на підставі яких й була
здійснена оплата за вказаним договором
і позивачем також була направлена
відповідачу претензія № 06/08-2013 від
19.08.2013 р. з вимогою про сплату залишку
суми основного боргу, яка залишена
відповідачем без задоволення та
відповіді.

При зверненні до суду позивач також
просив стягнути з відповідача на його
користь 3% річних за загальний період
прострочки з листопада 2012 р. по серпень
2013 р. у розмірі 897 грн. 52 коп., а також
інфляційні в розмірі 204 грн. 09 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитору
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом)
не має характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013
року).

Судова колегія, перевіривши розрахунок
3% річних, як плати за користування
чужими грошовими коштами за період
прострочки відповідачем сплати
вартості робіт за актом приймання
виконаних будівельних робіт (за формою
№КБ-2в) №256-1/10 від 31.10.2012 р. на суму 32 407
грн. 20 коп. за період з листопада 2012 р. по
серпень 2013 р. та за актами приймання
виконаних будівельних робіт (за формою
№КБ-2в) №256-2/11, №257-1/10 від 30.11.2012 р. на
загальну суму в розмірі 8 418 грн. 84 коп.
за період з грудня 2012 р. по серпень 2013 р.
вважає, що господарський суд дійшов
вірного висновку (з урахуванням ухвали
господарського суду Донецької області
від 11.04.2014 р.), що позивач невірно
визначив початок нарахування 3% річних
на суму боргу за вказаними актами
приймання виконаних будівельних робіт
та підлягає стягненню з відповідача на
користь позивача 3% річних у розмірі 844
грн. 60 коп. як плата за користування
чужими грошовими коштами в період
прострочки виконання відповідачем
його грошового зобов»язання за
загальний період з 16.11.2012 р. по 31.07.2013 р. з
відмовою в іншій частині нарахованих 3%
річних у розмірі 52 грн. 92 коп. через
невірний розрахунок позивача.

Суд апеляційної інстанції вважає, що
господарський суд правомірно частково
задовольнив позовні вимоги позивача
про стягнення інфляційних за загальний
період грудень 2012 року - липень 2013 року
у розмірі 105 грн. 58 коп. у зв»язку з
невірним розрахунком позивача з
відмовою в іншій частині цих позовних
вимог.

Також позивач при зверненні до суду
просив стягнути з відповідача на його
користь пеню у розмірі 3 019 грн. 07 коп.

Згідно приписів ст. ст. 216 - 218
Господарського кодексу України,
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій. Господарськими санкціями
визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки.
Господарські санкції застосовуються в
установленому законом порядку за
ініціативою учасників господарських
відносин. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п. 10.4 договору, за
прострочку оплати виконаних робіт
замовник сплачує підряднику пеню у
розмірі 0,4% від суми заборгованості за
кожний день прострочення, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції дійшов вірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині нарахування суми пені у
розмірі 3019 грн. 07 коп. за період
прострочки виконання відповідачем
його договірного грошового
зобов'язання за актом приймання
виконаних будівельних робіт (за формою
№КБ-2в) №256-1/10 за жовтень 2012 р. від 31.10.2012
р. на суму 32 407 грн. 20 коп. за період з
16.11.2012 р. по 15.05.2013 р. та за актами
приймання виконаних будівельних робіт
(за формою №КБ-2в) №256-2/11, №257-1/10 за
листопад 2012 р. від 30.11.2012 р. на загальну
суму в розмірі 8 418 грн. 84 коп. за період
з 16.12.2012 р. по 13.06.2013 р.

Враховуючи наведене, судова колегія
вважає, що судом першої інстанції
правомірно частково задоволено
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Виробничо -
комерційна фірма «Ізомайстер», м. Одеса
до Публічного акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м. Краматорськ
Донецької області та стягнуто з
відповідача на користь позивача
основний борг у розмірі 40 826 грн. 04 коп.,
пеню у розмірі 3019 грн. 07 коп., 3% річних у
розмірі 844 грн. 60 коп. та інфляційні у
розмірі 105 грн. 58 коп. з відмовою у
позовних вимогах про стягнення 3%
річних у розмірі 52 грн. 92 коп. та
інфляційних у розмірі 98 грн. 51 коп.

Доводи апеляційної скарги не прийняті
судовою колегією до уваги, оскільки не
підтверджені матеріалами справи та не
впливають на правомірність прийнятого
господарським судом рішення.

Отже, відповідно до статті 47
Господарського процесуального кодексу
України, судове рішення прийняте
суддею за результатами дослідження
усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що відповідно до вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
Донецької області від 17.03.2014 року по
справі № 905/7260/13 ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають суттєве значення для вирішення
спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права України, а
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору по
апеляційній скарзі покладаються на
скаржника.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м.
Краматорськ Донецької області на
рішення господарського суду Донецької
області від 17.03.2014 р. у справі № 905/7260/13
залишити без задоволення, рішення
господарського суду Донецької області
від 17.03.2014 р. у справі № 905/7260/13 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття, направляється сторонам
по справі в триденний строк та може
бути оскаржена до Вищого
господарського суду України через
Донецький апеляційний господарський
суд у двадцятиденний строк.

Головуючий
Г.І. Діброва

Судді
К.І. Бойченко

О.В. Стойка

Надр. 6 прим:

1 - у справу;

2,3 - позивачу;

4 - відповідачу;

5 - ДАГС;

6- ГС Дон. обл.

Довгалюк К.Г.