ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.04.14р. Справа № 904/351/14За позовом
Прокурора Васильківського району в
інтересах держави в особі Головного
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с.
Васильківка Васильківського району
Дніпропетровської області

Третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - Державна інспекція
сільського господарства в
Дніпропетровській області,
м. Дніпропетровськ

про стягнення 7 931 грн. 24 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В

Представники:

від прокурора: Буршаєвський К.Л. -
прокурор відділу, посв. від 07.08.2013р.
№019367;

Масенко А.О. - прокурор
відділу, посв. від 24.01.2014р. №024234 (був
присутній у судовому засіданні
18.02.2014р.);

Захарчук В.О. - прокурор
відділу, посв. від 01.11.2012р. №012333 (був
присутній у судовому засіданні
04.03.2014р.);

Каюк М.С. - прокурор відділу, посв. від
27.08.2012р. №001456 (був присутній у судовому
засіданні 18.03.2014р.);

від позивача: Армашова І.М. - головний
спеціаліст юр. відділу, дов. від 28.03.2014р.
№9-4-0.6-2497/2-14;

від відповідача: не з'явився, про час і
місце судового засідання був
повідомлений належним чином;

від третьої особи: Григоренко О.С. -
представник, дов. від 12.11.2013р. №12/13-22/7070;

Філімонова О.М. - представник, дов. Від
06.02.2014р. №12/13-28/649 (був присутній у
судових засіданнях 18.02.2014р. та 04.03.2014р.);

Вовчук І.В. - представник, дов. Від
13.12.2013р. №12/13-28/7723 (був присутній у
судовому засіданні 18.03.2014р.).

СУТЬ СПОРУ:

Прокурор в інтересах держави в особі
позивача просить стягнути з
відповідача 7 931 грн. 24 коп. -
шкоди, завданої внаслідок нецільового
використання земельної ділянки та
самостійної зміни складу угідь,
наданих в оренду.

Відповідач відзиву на позов та інших
витребуваних господарським судом
документів не надав, його представник у
судове засідання не з'явився, про час і
місце судового засідання був
повідомлений належним чином.

Третя особа у письмових поясненнях
(вх.№13932/14 від 28.02.2014р.) підтримує позов,
оскільки, звільнивши земельну ділянку
площею 24,6656 га від багаторічних
насаджень, відповідач фактично змінила
склад сільськогосподарських угідь з
багаторічних насаджень на рілля,
відповідний проект землеустрою в
порядку, визначеному Законом України
"Про землеустрій" відповідачем не
розроблявся.

Клопотання про технічну фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобів представниками
прокурора, позивача та третьої особи
заявлено не було.

Ухвалою від 18.03.2014р. за клопотанням
позивача строк вирішення спору було
продовжено до 04.04.2014р.

У судовому засіданні було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представників
прокурора, позивача, третьої особи,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пунктів 2, 3 розпорядження
Васильківської районної державної
адміністрації Дніпропетровської
області від 18.08.2004р. №476-р-04 „Про
передачу земельних ділянок в оренду"
було передано ОСОБА_1 в оренду земельну
ділянку площею 30,6913 га, із них під садом
- 30,6913 га з земель запасу Письменської
селищної ради, терміном на 20 років для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва;
зобов'язано ОСОБА_1 в строк до 19.09.2004
року заключити договір оренди
земельної ділянки згідно з діючим
законодавством України.

08.09.2004р. між Васильківською районною
державною адміністрацією
Васильківського району
Дніпропетровської області, як
орендодавцем, та відповідачем -
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1,
як орендарем, було укладено договір
оренди землі (надалі - Договір оренди
землі), відповідно до пункту 1.1 якого
орендодавець надає, а орендар приймає в
строкове платне користування земельну
ділянку сільськогосподарського
призначення, яка знаходиться на
території Письменської селищної ради
Васильківського району
Дніпропетровської області.

Як вбачається Договір оренди землі
було зареєстровано у Васильківському
відділі Дніпропетровської
регіональної філії державного
підприємства „Центр державного
земельного кадастру", про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 24.03.2005р. №30.

В оренду передається земельна ділянка
загальною площею 30,6913 га, в тому числі
під багаторічними насадженнями - 30,6913
га (пункт 1.2 Договору оренди землі).

Земельна ділянка, яка передається в
оренду, знаходиться у занедбаному
стані, на протязі 5 років не
оброблялась, що перешкоджає її
ефективному використанню (пункт 1.4
Договору оренди земельної ділянки).

Відповідно до пункту 2.1 Договору оренди
земельної ділянки договір укладено на
20 років.

Пунктом 9.4 Договору оренди землі
сторони узгодили, що орендар
зобов'язаний, зокрема, використовувати
орендовану земельну ділянку за
цільовим призначенням відповідно до
мети, визначеної у пункті 4.1 цього
договору.

09.04.2013р. третьою особою - Державною
інспекцією сільського господарства в
Дніпропетровській області було
проведено перевірку дотримання вимог
земельного законодавства при
використанні фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 земельної
ділянки площею 30,6913 га на території
Письменської селищної ради, про що
складено акт від 09.04.2013р. №15 перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства (надалі - Акт перевірки
№15).

Актом перевірки №15встановлено, що: -
під багаторічними насадженнями
знаходиться ділянка площею 6,0257 га; -
решта земельної ділянки площею 24,6656га
знаходиться в обробленому стані
(проведена оранка ґрунту); - ОСОБА_1
здійснила викорчовку саду і перевела
багаторічні насадження у
сільськогосподарські угіддя - ріллю.
Акт складено головним спеціалістом
відділу оперативного контролю за
дотриманням вимог земельного
законодавства Управління контролю за
використанням та охороною земель,
державним інспектором сільського
господарства в Дніпропетровській
області Тюрею Олександром Івановичем у
присутності відповідача.

Як вбачається ОСОБА_1 з Актом перевірки
№15 не погодилася та зауважила, що сад
був прийнятий у занедбаному стані, на
площі 20 га багато дерев були відсутні,
дерева, що залишилися, були заражені
раком; земля оброблена з метою знищення
бур'янів та підготовки до посадки
молодняка, в даний час відповідно до
агротехнічних вимог земля відпочиває
перед посадкою молодого саду.

Відповідно до розрахунку, здійсненого
третьою особою - Державною інспекцією
сільського господарства в
Дніпропетровській області, розмір
шкоди, заподіяної відповідачем
внаслідок використання земельної
ділянки не за цільовим призначенням,
яка розташована за межами населеного
пункту с. Рубанівське Васильківського
району Дніпропетровської області,
становить 7 931 грн. 24 коп., яку
запропоновано перерахувати на рахунок
Письменської селищної ради.

Як вбачається в подальшому 18.07.2013р.
третьою особою також було проведено
перевірку дотримання відповідачем
вимог земельного законодавства, в ході
якої встановлено, що відповідач
продовжує використовувати земельну
ділянку площею 24,6656 га під посівами
соняшнику з весни 2013 року, про що
складено Акт від 18.07.2013р. №315/8 перевірки
дотримання вимог земельного
законодавства (надалі - Акт перевірки
№315/8).

Відповідач з Актом перевірки №315/8
також не погодилася, оскільки вважає,
що земельну ділянку використовує
згідно договору оренди для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва, в даний час згідно
агротехнічних вимог земля відпочиває
перед посадкою молодого саду, соняшник
посіяний для знищення порослі
молодняка дерев.

Прокурор вважає, що відповідачем
внаслідок нецільового використання
земельної ділянки та самостійної зміни
складу угідь порушено інтереси держави
в особі позивача - Головного управління
Держземагенства у Дніпропетровській
області завдано шкоду, що і є причиною
спору.

Враховуючи викладене суд доходить
висновку про необґрунтованість вимог
прокурора, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1
Господарського процесуального кодексу
України підприємства, установи,
організації, інші юридичні особи (у
тому числі іноземні), громадяни, які
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів, а
також для вжиття передбачених цим
Кодексом заходів, спрямованих на
запобігання правопорушенням.

Отже, право на позов у особи в силу
вимог статті 1 Господарського
процесуального кодексу України
виникає після порушення відповідачем
її прав і охоронюваних законом
інтересів.

Згідно з частиною 3 статті 2
Господарського процесуального кодексу
України прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, в чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах; у разі відсутності
такого органу або відсутності у нього
повноважень щодо звернення до
господарського суду прокурор зазначає
про це в позовній заяві.

У разі прийняття господарським судом
позовної заяви, поданої прокурором в
інтересах держави в особі органу,
уповноваженого здійснювати функції
держави у спірних правовідносинах,
зазначений орган набуває статусу
позивача (частина 2 статті 29
Господарського процесуального кодексу
України).

Як вбачається Прокурор
Васильківського району звернувся до
господарського суду із позовом в
інтересах держави в особі Головного
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області, м.
Дніпропетровськ до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 за участю
Третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача - Державної інспекції
сільського господарства в
Дніпропетровській області про
стягнення шкоди, заподіяної внаслідок
використання земельної ділянки не за
цільовим призначенням.

Відповідно до пункту 4 статті 122
Земельного кодексу України
центральний орган виконавчої влади з
питань земельних ресурсів у галузі
земельних відносин та його
територіальні органи передають
земельні ділянки
сільськогосподарського призначення
державної власності, крім випадків,
визначених частиною восьмою цієї
статті, у власність або у користування
для всіх потреб.

Відповідно до пункту 1 Положення про
Державне агентство земельних ресурсів
України Державне агентство земельних
ресурсів України (Держземагентство
України) є центральним органом
виконавчої влади з питань земельних
ресурсів та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності, діяльність
якого спрямовується і координується
Кабінетом Міністрів України через
Міністра аграрної політики та
продовольства України (далі - Міністр),
входить до системи органів виконавчої
влади і забезпечує реалізацію
державної політики у сфері земельних
відносин та топографо-геодезичної і
картографічної діяльності.

В обґрунтування необхідності захисту
інтересів держави в особі Головного
управління Держземагенства у
Дніпропетровській області прокурор
посилається на статтю 80 Земельного
кодексу України, відповідно до пункту
в) якої суб'єктом права власності на
землі державної власності є держава,
яка реалізує це право через відповідні
органи державної влади.

Проте, незважаючи на наявність у
позивача на момент розгляду справи
права на передачу земельних ділянок
сільськогосподарського призначення
державної власності у власність або у
користування для всіх потреб, суд не
вбачає заподіяння шкоди, визначеної
прокурором у позовній заяві, державі
саме в особі позивача. Відповідно до
розрахунку розміру шкоди шкода має
бути перерахована на рахунок
Письменської селищної ради.

Частинами 1, 2 статті 18 Земельного
кодексу України передбачено, що до
земель України належать усі землі в
межах її території, в тому числі
острови та землі, зайняті водними
об'єктами, які за основним цільовим
призначенням поділяються на категорії.

Відповідно до частини 1 статті 19 цього
Кодексу землі України за основним
цільовим призначенням поділяються на
такі категорії: а) землі
сільськогосподарського призначення; б)
землі житлової та громадської
забудови; в) землі природно-заповідного
та іншого природоохоронного
призначення; г) землі оздоровчого
призначення; ґ) землі рекреаційного
призначення; д) землі
історико-культурного призначення; е)
землі лісогосподарського призначення;
є) землі водного фонду; ж) землі
промисловості, транспорту, зв'язку,
енергетики, оборони та іншого
призначення.

Згідно з пунктом 4.1 Договору оренди
землі (розділ 4 Договору оренди землі
УМОВИ ВИКОРИСТАННЯ ТА ЦІЛЬОВЕ
ПРИЗНАЧЕННЯ ЗЕМЕЛЬНОЇ ДІЛЯНКИ)
земельна ділянка
сільськогосподарського призначення
передається в оренду для ведення
товарного сільськогосподарського
виробництва.

Отже, земельна ділянка, передана
відповідачу в оренду, віднесена до
земель сільськогосподарського
призначення.

Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 20
Земельного кодексу України віднесення
земель до тієї чи іншої категорії
здійснюється на підставі рішень
органів державної влади, Верховної
Ради Автономної Республіки Крим, Ради
міністрів Автономної Республіки Крим
та органів місцевого самоврядування
відповідно до їх повноважень; зміна
цільового призначення земельних
ділянок державної або комунальної
власності провадиться Верховною Радою
Автономної Республіки Крим, Радою
міністрів Автономної Республіки Крим,
органами виконавчої влади або органами
місцевого самоврядування, які
приймають рішення про затвердження
проектів землеустрою щодо відведення
земельних ділянок та передачу цих
ділянок у власність або надання у
користування відповідно до
повноважень, визначених статтею 122
цього Кодексу; зміна цільового
призначення земельних ділянок
приватної власності здійснюється за
ініціативою власників земельних
ділянок.

Відповідно до частини 5 статті 20
Земельного кодексу України земельні
ділянки сільськогосподарського
призначення використовуються їх
власниками або користувачами виключно
в межах вимог щодо користування
землями певного виду використання,
встановлених статтями 31, 33-37 цього
Кодексу.

Частинами 1, 3, 4, 6 статті 35 Земельного
кодексу України передбачено, що
громадяни України із земель державної
і комунальної власності мають право
набувати безоплатно у власність або на
умовах оренди земельні ділянки для
ведення індивідуального або
колективного садівництва. Іноземці та
особи без громадянства, а також
юридичні особи, можуть мати земельні
ділянки для ведення індивідуального
або колективного садівництва на умовах
оренди. Земельні ділянки, призначені
для садівництва, можуть
використовуватись для закладання
багаторічних плодових насаджень,
вирощування сільськогосподарських
культур, а також для зведення
необхідних будинків, господарських
споруд тощо.

Таким чином, земельні ділянки виду
використання - для садівництва можуть
бути використані як для закладання
багаторічних насаджень так і для
вирощування сільськогосподарських
культур.

Частинами 2, 3 статті 22 Земельного
кодексу України передбачено, що до
земель сільськогосподарського
призначення належать, зокрема,
сільськогосподарські угіддя (рілля,
багаторічні насадження, сіножаті,
пасовища та перелоги); землі
сільськогосподарського призначення
передаються у власність та надаються у
користування, в тому числі, громадянам -
для ведення особистого селянського
господарства, садівництва,
городництва, сінокосіння та випасання
худоби, ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Як вбачається відповідно до
розпорядження Васильківської районної
державної адміністрації
Дніпропетровської області від 18.08.2004р.
№476-р-04 „Про передачу земельних
ділянок в оренду" та Договору від
08.09.2004р. оренди землі відповідачу
земельну ділянку було надано для
ведення товарного
сільськогосподарського виробництва.

Прокурором не доведено, що
відповідачем земельна ділянка
використовувалася не для ведення
сільськогосподарського виробництва.
Іншого цільового призначення умовами
розпорядження та Договору оренди землі
не визначено.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень, а частиною 2 статті 34
Господарського процесуального кодексу
України встановлено, що обставини
справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Отже, прокурором не доведено обставин,
на які він посилається як підставу
своїх вимог, доказів в їх підтвердження
не надано.

Крім того суд вважає за необхідне
зазначити, що наявність зміненої
розпорядженням голови Васильківської
районної державної адміністрації від
28.03.2005р. №153-р-05 та пунктом 3.1 Договору
оренди землі орендної плати за
користування земельною ділянкою
згідно ставок, передбачених для земель
під багаторічними насадженнями, які
знаходяться на стадії реконструкції,
не може свідчити про використання
відповідачем земельної ділянки не за
цільовим призначенням.

З урахуванням викладеного позовні
вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання.

СУДДЯ
Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК
України

"07" квітня 2014р.