ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Справа № 905/3526/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Плюшка І.А. - головуючого,

Кочерової Н.О.,

Самусенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну

скаргу Публічного акціонерного
товариства по газопостачанню та
газифікації "Донецькміськгаз"

на постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 25 грудня 2013
року

у справі № 905/3526/13

господарського суду Донецької області

за позовом Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Донецькміськгаз"

до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
Дім "Золотий Урожай"

про стягнення 2000412,30 грн.

за участю представників

позивача - Губар Д.Д.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Донецькміськгаз" звернулось до
господарського суду Донецької області
з позовом про стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Торговий
Дім "Золотий Урожай" 2000412,30 грн., яка
складається з 1986701,23 грн. - основний
борг, 2280,73 грн. - 3 % річних за період з 05
квітня 2013 року по 21 квітня 2013 року та
11430,34 грн. - пеня за період з 05 квітня 2013
року по 21 квітня 2013 року.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 15 жовтня 2013 року
(судді Величко Н.В., Сич Ю.В., Тоцький С.В.)
залишеним без змін постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 25 грудня 2013
року (судді Татенко В.М., Зубченко І.В.,
Радіонова О.О.) у справі № 905/3526/13 у
задоволенні позовних вимог відмовлено
у повному обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеними
рішенням та постановою Публічне
акціонерне товариство по
газопостачанню та газифікації
"Донецькміськгаз" звернулось до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою в якій просить
рішення господарського суду Донецької
області від 15 жовтня 2013 року та
постанову Донецького апеляційного
господарського суду від 25 грудня 2013
року скасувати та прийняти нове
рішення, яким задовольнити позовні
вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування зазначених вимог
заявник касаційної скарги посилається
на неправильне застосування судом
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, обговоривши доводи
касаційної скарги, перевіривши
матеріали справи, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування господарськими судами
першої та апеляційної інстанцій норм
процесуального права, вважає, що
касаційна скарга не підлягає
задоволенню з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що 03 грудня 2012 року між
Позивачем, як постачальником, та
Відповідачем, як споживачем, укладено
договір на постачання природного газу
№ 2013/ТП-ПР-6631, предмет якого передбачає,
що Позивач зобов'язується постачати
відповідачу протягом 2013 року природний
газ для забезпечення його потреб, а
відповідач зобов'язався цей газ
оплачувати на умовах цього договору
(п.1.1 договору).

Облік обсягів газу здійснюється згідно
з Правилами № 618 та Правилами № 1181 (п.3.2
Договору постачання).

Відповідно до п.3.3 Договору постачання,
кількість реалізованого газу
споживачу визначається на межі
балансової належності об'єктів
споживача за допомогою вузлів обліку,
визначених у додатку 1 до Договору
постачання.

Послуги з постачання газу
підтверджуються підписаним сторонами
актом приймання-передачі газу, що
оформлюється за даними вузлів обліку,
визначеному у додатку 1 до Договору
постачання згідно з роздрукованою
інформацією з обчислювачів про
кількість облікованого газу, характер
і тривалість аварійних ситуацій,
оперативні втручання у його роботу, або
з журналів обліку газу (додаток 6) та
відомостей про фактичне споживання
газу (додаток 7), у разі використання
побутових лічильників, (п.2.9 договору).

У пункті 3.5 Договору постачання сторони
також визначили, що на підставі
результатів вимірювання обсягу газу
вузлами обліку складаються щомісячні
акти приймання-передачі газу (додаток
5), що оформлюється згідно з даними
комерційного обліку природного газу.
Споживач зобов'язався щоденно (крім
вихідних та святкових днів) з 8-00 год. до
17-00 год. за телефонами надавати
постачальнику інформацію про об'єм
спожитого газу з початку звітного
місяця, приведеного до стандартних
умов (п.5.3.13 Договору постачання).

Розрахунки за реалізований
споживачеві газ здійснюються за
цінами, які встановлюються
національною комісією, що здійснює
державне регулювання у сфері
енергетики. У випадках, передбачених
законодавством, до ціни природного
газу додаються: збір у вигляді цільової
надбавки до діючого тарифу на
природний газ, тариф на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами, тариф
на транспортування газу розподільними
трубопроводами, тариф на постачання
природного газу за регульованим
тарифом, податок на додану вартість (п.
4.1, п. 4.2 договору).

Пунктом 4.6 Договору постачання
встановлено, що оплата вартості послуг
з постачання газу здійснюється
споживачем авансовими платежами в
розмірі 100 % вартості договірного
обсягу постачання газу за 5 календарних
днів до початку місяця поставки. У
випадку недоплати вартості послуг з
постачання газу за розрахунковий
період відповідач зобов'язався
провести остаточний розрахунок не
пізніше 5 операційних днів з дати
складання акту приймання-передачі газу
(п.4.6 Договору постачання).

Пунктом 6.2.2 Договору постачання
визначено, що у разі порушення
споживачем строків оплати,
передбачених розділом 4 договору, із
споживача стягується пеня в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період, за який сплачується
пеня, від суми простроченого платежу за
кожен день прострочення платежу.

Строк дії Договору постачання сторони
визначили з 01 січня 2013 року до 31 грудня
2013 року з можливістю пролонгації на
наступний календарний рік у випадку
відсутності за місяць до закінчення
терміну дії договору заяв з боку сторін
про припинення його дії або перегляд
його умов (п.10.1 Договору).

У додатку № 1 до Договору постачання
сторони визначили перелік комерційних
вузлів обліку газу та споживаючого
обладнання (а.с.16-19), у тому числі по
об'єкту Хлібозавод № 2, що розташований
за адресою: м. Донецьк, Кіровський
район, вул. Адигейська, 13а та Хлібозавод
№ 3, за адресою: м. Донецьк,
Будьонівський район, вул. Білецького,
8а.

Додатком № 2 до Договору постачання
сторонами визначено договірні обсяги
постачання газу на 2013 рік на рівні 2505
тис. м3., у тому числі у березні - 228000 тис.
м3 (а.с.20).

11 березня 2013 року, 13 березня 2013 року та 21
березня 2013 року представниками
Позивача у присутності Відповідача
було проведено перевірку вузла обліку
Відповідача за адресою: м. Донецьк, вул.
Адигейська, 13а (Хлібозавод № 2) та за
адресою: м. Донецьк, вул. Белецького, 8а
(Хлібозавод № 3).

За результатами яких складено: акти про
виявлені порушення № 00145717 (зафіксовано
відсутність масла в стакані масло
газового лічильника типу ЛГ-К-6-400 зав. №
4599 (а.с.25)); № 00145718 (зафіксовано
виток газу на регуляторі тиску та на
лічильному механізмі лічильника типу
РГ-К-250 зав. № 4300, різниця між
показаннями газового лічильника та
коректора обсягу газу Універсал-02 № 7186
по коду 88 (т.1 а.с.26)) та № 00145713,
(зафіксовано методом омилювання виток
газу на лічильному механізмі газового
лічильника № РГК-ЕхG250 зав.№4300, різниця
між показаннями газового лічильника та
коректора обсягу газу Універсал-02 № 7186
по коду 88 (т.1 а.с.27)). Данні акти були
підписано відповідачем без зауважень.

В обґрунтування вимог позову Позивач
послався на той факт, що на виконання
умов Договору постачання ним було
складено та надано відповідачу акт
приймання-передачі природного газу від
31 березня 2013 року № 2013/ТП-ПР-6631 на обсяг
582496 м3., проте зазначений акт
приймання-передачі Відповідачем
підписаний не був, у зв'язку з його
незгодою з визначеним обсягом
спожитого газу, остаточний розрахунок
Відповідачем не здійснений, що
зумовило звернення до суду з цим
позовом.

Відповідно до ст. 4-3, 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести певними
засобами доказування ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що за своєю правовою
природою договір № 02-007 від 23 січня
2006 року - є договорами поставки, тому
спірні відносини, регулюються главою 30
розділом 1 Господарського кодексу ("ГК")
України та главою 54 розділом 1
Цивільного кодексу ("ЦК") України (ч.6 ст.
265 ГК України).

Приписи статті 265 ГК України
встановлюють, що за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Приписи п.6 ст. 265 ГК України
встановлюють, що реалізація суб'єктами
господарювання товарів не
господарюючим суб'єктам здійснюється
за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Відповідно до ч.1,2 ст.712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частини 1, 2, 3 ст. 692 ЦК України
встановлено, що Покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Згідно ст. 193 ГК України, яка
кореспондується зі ст. 526 ЦК України,
зобов'язання повинні виконуватись у
повному обсязі та у встановлені строки.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не припустима.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що
якщо у зобов'язанні встановлено строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 ЦК України
зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що:

- зазначені лічильники газу (РГ-К-0250 №
4300 та ЛГ-К-6-400 № 4599) Позивачем було
знято, опломбовано та направлено для
проведення позачергової повірки
згідно актів перевірки від 27 березня 2013
року (т.1 а.с.28-30) до лабораторії ПАТ
"Донецькоблгаз" Артемівське УГГ;

- з паспортів лічильників газу
ЛГ-К-150-400-Ех зав. № 4599 та РГ-К-G-250 зав. №
4300, а також Методик повірки лічильників
газу турбінних ЛГ (СГ), ЛГ-К-Ех (СГ-К-Ех)
та лічильників газу роторних РГК-Ех
(РГ-К-Кх) вбачається, що лічильники газу,
що належать ТОВ "Золотий урожай", ЛГ-К-
G-400 зав. № 4599 та РГ-К-G-250 зав. .№ 4300 мають
промислове призначення (т.1 а.с.98-147, т.2
а.с.29-41);

- з наданих позивачем довідок ДП
"Донецькстандартметрологія" № 133 та №
134 від 28 березня 2013 року (т.1 а.с.31, 32)
лічильник газу ЛГ-К-150-400-Ех зав. № 4599 не
відповідає метрологічним параметрам
згідно вимог Державного стандарту
України Р 50-071-98 "Лічильники газу
побутові. Методи та засоби повірки",
лічильник газу РГ-К-250 зав. № 4300 -
порушена герметичність згідно вимог
Державного стандарту України Р 50-071-98
"Лічильники газу побутові. Методи та
засоби повірки" (т.2 а.с.4-26);

- 31 березня 2013 року за № 2013/ТП-ПР-6631
позивачем складено та надано
відповідачу акт приймання-передачі
природного газу на обсяг 582496 м3., який
відповідачем підписаний не був;

- листом-відповіддю від 14 серпня 2013 року
ДП "Донецькстандартметрологія"
повідомило голову правління
"Донецькміськгаз" про допущення
неточностей при зазначенні
використаних нормативних документах
при повірки лічильників ЛГ-К-150-400-Ех
зав. № 4599 та РГ-К-G-250 зав. № 4300 у довідках
№ 133 та № 134 від 28 березня 2013 року, з
вказівкою про те, що: лічильник
ЛГ-К-150-400-Ех зав. № 4599 "…не відповідає
вимогам п.5.2.1 методик повірки
Ф62.784.001.Д1…", а лічильник РГ-К-G-250 зав. №
4300 "…не відповідає вимогам п.5.3
методики повірки Ф62.784.008.Д2…";

- листом № 3147 від 08 квітня 2013 року ДП
"Донецькстандартметрологія"
повідомило Відповідача щодо
анулювання результатів повірки та
довідок щодо непридатності
лічильників, що ПАТ "Донецькміськгаз" з
метою проведення експертної повірки
спірних лічильників не зверталось. При
проведенні планової повірки в
Артемівському УГГ були представлені 2
лічильника газу на позачергову повірку
без інформації про їх власника (т.2
а.с.65-66);

- за результатами проведеної ДП
"Івано-Франківськстандартметрологія"
повірки, згідно методики повірки
Фб2.284.008 Д2, лічильника газу ЛГ-К-150-400-Ех
зав. № 4599 та лічильника газу РГ-К-G-250
зав. № 4300 встановлено їх придатність до
користування, про що мається відмітка у
паспортах цих лічильників та з
зазначенням, що виконання ремонтних
робі не було потрібно, так як
лічильники були у справному стані (т.1
а.с.149-150, т.2 а.с.29-41).

Відносини, які виникають між
газопостачальними, газорозподільними,
газотранспортними підприємствами та
споживачами природного газу (крім
населення), а також взаємовідносини між
суб'єктами господарювання під час
передачі з газорозподільних мереж
споживачу природного газу, у тому числі
видобутого з газових і
газоконденсатних родовищ, та нафтового
газу, отриманого з нафтових родовищ
регламентовані Правилами № 1181 та № 618.

Якщо в результаті повірки засіб
вимірювальної техніки визначають не
придатним до застосування, то вчений
зберігач або державний повірник
(повірник), анулює свідоцтво про
повірку і (або) гасить попередній
відбиток повірочного тавра чи робить
відповідний запис в експлуатаційних
документах (п.5.6.6 метрології
Національного стандарту України ДСТУ
2708:2006 "Повірка засобів вимірювальної
техніки. Організація та порядок
проведення" ).

Суди попередніх інстанцій прийшли до
вірного висновку про те, що лист ДП
"Донецькстандартметрологія" від 14
серпня 2013 року та видані на підставі
нього нові довідки № 133 та № 134 від 28
березня 2013 року (т.2 а.с.44-45) не можуть
бути прийняті судом, як належні докази
у розумінні статей 33-34 ГПК України,
враховуючи таке.

Зі змісту Інструкції методик повірки
Ф62.784.001.Д1 та Ф62.784.008.Д2 (т. 1 а.с. 98 - 146)
вбачається, що методика повірки
Ф62.784.001.Д1 взагалі не містить п.5.2.1., на
який є посилання у новій довідці № 134
від 28 березня 2013 року (т.2 а.с. 45), а п.5.3
методики повірки Фб2.284.008 Д2, на який є
посилання у новій довідці № 133 від 28
березня 2013 року (т.2 а.с. 44) не передбачає
жодних вимог, які можуть бути визнані
порушеними чи не порушеними при
повірці лічильників та взагалі - бути
підставою для визнання засобу
вимірювальної техніки непридатним,
оскільки цей пункт визначає лише
порядок підготовки до проведення
повірки.

Крім того, суди попередніх інстанцій
зазначили, що Метрологією
Національного стандарту України ДСТУ
2708:2006 "Повірка засобів вимірювальної
техніки. Організація та порядок
проведення", Закон України № 113/98 - ВР
від 11 лютого 1998 року "Про метрологію та
метрологічну діяльність" не
передбачено складання за результатами
повірки засобів вимірювальної техніки
декількох документів від однієї дати, з
однаковим вихідним номером але з
різним змістом, як і не передбачено
можливості внесення виправлень
помилок у довідки про непридатність
засобів вимірювальної техніки шляхом
видачі "нової" довідки від тієї ж дати
та за тим же номером.

Відповідно до п. 3.12.4. Правил № 1181, якщо
власником комерційного вузла обліку
газу є споживач, перерахунки обсягу
споживання/розподілу/транспортування
природного газу за період відсутності
(несправності) ЗВТ здійснюються
газорозподільним/газотранспортним
підприємством за показами дублюючого
вузла обліку, а у разі відсутності
дублюючого вузла обліку - за проектною
номінальною потужністю
неопломбованого газового обладнання
(до якого здійснюється газопостачання)
з урахуванням кількості годин роботи
газового обладнання споживача.

Пунктом 5.13.2. Правил обліку природного
газу передбачено, що у разі якщо
власником комерційного вузла обліку
газу є споживач, перерахунки об'єму
протранспортованого газу за період
відсутності (несправності) ЗВТ
здійснюються обліковою організацією
за проектною номінальною потужністю
неопломбованого газового обладнання з
урахуванням кількості годин роботи
газового обладнання споживача.

За таких обставин, цілком
обґрунтованим є висновок суду першої
та апеляційної інстанцій, стосовно
того, що визначення об'єму спожитого
відповідачем природного газу у
звітному місяці (березні 2013р.) має бути
розраховано лише за період відсутності
ЗВТ, починаючи з дати зняття ЗВТ до
моменту встановлення повіреного ЗВТ, з
урахуванням кількості годин роботи
газового обладнання ТОВ "Торговий дім
"Золотий Урожай".

Розраховуючи кількість спожитого
відповідачем протягом березня 2013 року
газу суд першої інстанції дійшов
вірного висновку щодо вартості, яка
підлягає сплаті позивачеві за
отриманий газ, з урахуванням наказу ПАТ
"Донецькміськгаз" за № 278 від 28 грудня
2012 року та п.4.1, п.4.2 договору.

У зв'язку з тим, що за спірний період
ніякого порушенням зобов'язання чи
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання за відповідачем судом не
встановлено, відповідно ніякі правові
наслідки встановлені договором або
законом застосовуватися не можуть.

Заперечення скаржника, викладені ним в
апеляційній скарзі, не знайшли
підтвердження під час перевірки
спірного рішення суду та
спростовуються наявними в матеріалах
справи доказами.

Колегія суддів вищого господарського
суду дійшла висновку про те, що
оскаржувана постанова суду
апеляційної інстанції та рішення суду
першої інстанції прийняті з повним,
всебічним та об'єктивним з'ясуванням
обставин, які мають значення для
справи, а також з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
у зв'язку з чим, правові підстави для
задоволення касаційної скарги
відсутні.

Таким чином, доводи заявника
касаційних скарг про порушення і
неправильне застосування судами
першої та апеляційної інстанцій норм
матеріального та процесуального права
під час прийняття оскаржуваних
процесуальних документів не знайшли
свого підтвердження, в зв'язку з чим
підстав для зміни чи скасування
законного та обґрунтованого судового
рішення колегія суддів Вищого
господарського суду України не вбачає.

З огляду на зазначене, Вищий
господарський суд України дійшов
висновку, що постанову суду
апеляційної інстанції слід залишити
без змін, а касаційну скаргу - без
задоволення.

На підставі наведеного вище і
керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111
Господарського процесуального кодексу
України,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
"Донецькміськгаз" залишити без
задоволення.

2. Постанову Донецького
апеляційного господарського суду від 25
грудня 2013 року зі справи № 905/3526/13
залишити без змін.

Головуючий суддя
І. А. Плюшко

Судді
Н. О. Кочерова

С. С. Самусенко