м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/4046/14 16.04.14За позовом
Публічного акціонерного товариства
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алекс Дженерал
про стягнення 3 160,69 грн.
Суддя Лиськов М.О.
від позивача: Іващенко О.В. за
довіреністю від 27.11.2013
від відповідача : не з'явився
Відповідно до ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 16.04.2014 оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.03.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява №93/21/1104 від 05.03.2014 Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
(надалі - позивач) до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Алекс
Дженерал Сервіс " (надалі - відповідач)
про стягнення 3 160,69 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначає, що відповідач неналежно
виконував взяті на себе зобов'язання у
частині внесення плати за надані
послуги, відповідно до договору № 530647
на постачання теплової енергії у
гарячій воді від 11.07.2003, внаслідок чого
у відповідача перед позивачем виникла
заборгованість у розмірі 3 160,69 грн.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 14.03.2014 прийнято позовну заяву
до розгляду та порушено провадження по
справі № 910/4046/14, розгляд справи
призначено на 31.03.2014.

12.03.2014 через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
представника позивача надійшли

В судове засідання, призначене на
17.03.2014, представник позивача з'явився,
надав пояснення та подав документи на
виконання вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі.

В судове засідання, призначене на
17.03.2014, представник відповідача не
з'явився, витребувані ухвалою суду
документи не надіслав, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
повідомлений.

Ухвалою суду від 17.03.2014 на підставі ст. 77
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд відкладав
розгляд справи на 16.04.2014.

В судове засідання, призначене на
16.04.2014, представник позивача з'явився,
надав пояснення та подав документи на
виконання вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі.

В судове засідання, призначене на
16.04.2014, представник відповідача не
з'явився, витребувані ухвалою суду
документи не надіслав, причин не явки
суд не повідомив, хоча про час та місце
розгляду справи, був належним чином
повідомлений.

Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосуванням
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
України.

Ухвала суду, позовна заява надсилались
відповідачу на юридичну адресу
підприємства згідно відомостей
єдиного державного реєстру
підприємств та організацій України
(довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах
справи). У відповідності з положеннями
п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного
суду України "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" від
18.09.97 особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце її розгляду судом, якщо ухвалу
про порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від
15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб
-учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах
справи доказів, необхідних для повного
та об'єктивного вирішення справи,
розгляд справи відбувся з урахуванням
положень ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України за
наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

11.07.2003 між позивачем (надалі -
Енергопостачальна організація) та
відповідачем (далі по тексту - Абонент)
(разом - сторони), було укладено договір
№530647 на постачання теплової енергії у
гарячій воді (належним чином
засвідчена копія договору міститься в
матеріалах справи, надалі - Договір або
Договір про надання послуг).

Відповідно до п. 1.1 Договору предметом
вказаного Договору є постачання,
користування та своєчасна сплата в
повному обсязі спожитої теплової
енергії у гарячій воді.

Згідно пункту 2.2.1 Договору
Енергопостачальна організація
зобов'язується постачати теплову
енергію у вигляді гарячої води на
потреби: опалення та вентиляцію - в
період опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року; в
кількості та в обсягах згідно з
Додатком №1 до цього Договору.

Абонент відповідно до пункту 2.3.1
Договору зобов'язується додержуватися
кількості споживання теплової енергії
по кожному параметру в обсягах, які
визначені у Додатку №1 до Договору, не
допускаючи їх перевищення, та
своєчасно сплачувати вартість
спожитої теплової енергії.

Додатком №4 до Договору сторони
погодили, що абонент щомісяця з 12 по 15
число самостійно отримує табуляграму
фактичного споживання теплової
енергії за попередній період, акт
звірки на початок розрахункового
періоду та платіжну вимогу-дручення,
куди включена вартість теплової
енергії на поточний місяць, з
урахуванням остаточного сальдо
розрахунків на початок розрахункового
періоду. Сплату за вказаними
документами абонент виконує не пізніше
25 числа поточного місяця. (п.п. 2, 3
Додатку).

Відповідно до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Позивач вказує, що за період з 01.01.213 по
01.02.2014 у відповідача виникла
заборгованість за використану теплову
енергію, яка станом на 01.02.2013 становить 2
867,04 грн., що підтверджується
відомостями обліку споживання
теплової енергії, обліковими картками
(табуляграмами) та Довідкою про
надходження коштів за спожиту теплову
енергію.

Спір виник у справі у зв'язку із
неналежним, на думку позивача,
виконанням відповідачем грошового
зобов'язання за Договором по сплаті
спожитої теплової енергії.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського
кодексу України встановлено, що
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону. Оплата
енергії, що відпускається,
здійснюється, як правило, у формі
попередньої оплати. За погодженням
сторін можуть застосовуватися планові
платежі з наступним перерахунком або
оплата, що провадиться за фактично
відпущену енергію.

Однак в порушення умов договору
відповідач не виконав свої
зобов'язання щодо сплати
заборгованості за використану теплову
енергію, внаслідок чого утворилась
заборгованість.

За таких обставин, суд вважає позовні
вимоги про стягнення заборгованості за
спожиту теплову енергію у розмірі 2 867,04
грн. обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Позивачем заявлено вимоги про
стягнення з відповідача 199,20 грн. пені в
розмірі подвійної ставки НБУ належної
до сплати суми за кожен день
прострочення, відповідно до п. 7
Додатку 4 до Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу
України, штрафні санкції за порушення
грошових зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу
України нарахування штрафних санкцій
за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" розмір
пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період за який сплачується
пеня.

Таким чином, враховуючи вищевикладене,
з відповідача на користь позивача
підлягає стягненню сума пені в розмірі
199,20 грн. у відповідності до п. 7 Додатку 4
до Договору, оскільки судом
встановлено порушення відповідачем
строків виконання грошового
зобов'язання. Позовна заява містить
розрахунок суми пені згідно п. 7 Додатку
4 до Договору, при перевірці якого судом
встановлено, що позивач правильно
здійснив вказаний розрахунок.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача інфляційну складову боргу
у розмірі 16,86 грн. та 3% річних у розмірі
77,59 грн. за прострочення виконання
грошового зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Суд перевірив та погоджується з
наданим позивачем розрахунком
інфляційної складової боргу та 3%
річних, а тому вважає за можливе
стягнути з відповідача інфляційні
втрати у розмірі 16,86 грн. та 3% річних у
розмірі 77,59 грн.

За таких обставин, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог в повному обсязі.

Судові витрати розподіляються
відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України.

Оскільки часткове погашення боргу
здійснено після звернення позивача до
суду, то судові витрати за подачу
позову в цій частині покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Алекс Дженерал
Сервіс (01004, м. Київ, Вулиця Горького,
будинок 20 Б, офіс 21; ідентифікаційний
код 14298084) на користь Публічного
акціонерного товариства "Київенерго"
(01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5;
ідентифікаційний код 00131305) основний
борг у розмірі 2 867 (дві тисячі вісімсот
шістдесят сім) грн. 04 коп., інфляційну
складову боргу у розмірі 16 (шістнадцять
) грн. 86 коп., 3% річних у розмірі 77
(сімдесят сім) грн. 59 коп., пеню у розмірі
199 (сто дев'яносто дев'ять) грн. 56 коп. та
судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча
вісімсот двадцять сім) грн.. 00 коп.

3.Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 22.04.2014

Суддя
М.О. Лиськов