КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2014 р. Справа№ 910/18582/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Самардак А.В., дов.
б/н від 12.09.2013 року;

від відповідача - Будниченко О.В.,
дов. № 010-01/8434 від 27.12.2010 року;

Липська Н.В., дов.
№ 010-01/5421 від 05.07.2011 року.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Промтехнтранс»

на рішення Господарського суду
міста Києва

від 04.12.2013 року

у справі № 910/18582/13 (суддя
Нечай О.В.)

за позовом Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

до 1. Товариства з
обмеженою відповідальністю

«Промтехнтранс»,

2. Товариства з
обмеженою відповідальністю «Перша

Західно-Українська
Лізингова Компанія»

про визнання правочину
недійсним та застосування наслідків

недійсності
правочину

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 04.12.2013 року по справі № 910/18582/13
позов Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» задоволено
повністю.

Визнано недійсним Форвардний контракт
на продаж технологічного
транспортного засобу б/н від 27.06.2008
року, укладеного між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Промтехнтранс».

Зобов'язано Товариство з обмеженою
відповідальністю «Промтехнтранс»
повернути Товариству з обмеженою
відповідальністю «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» транспортний засіб -
кар'єрний самоскид БілАЗ-7547, 2007 року
випуску, заводський номер: 2456, шасі №
2456, реєстраційний номер Т3720ЛВ.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промтехнтранс» на
користь Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1 661,15
грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» на користь Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1 661,15 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Промтехнтранс»
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва від
04.12.2013 року по справі № 910/18582/13
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 27.01.2014 року
справу було прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 12.02.2014 року.

12.02.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
надійшов відзив на апеляційну скаргу, у
якому позивач просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.02.2014 року
розгляд справи було відкладено на
12.03.2014 року.

12.03.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
надійшли додаткові пояснення до
апеляційної скарги, у яких позивач
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 року
розгляд справи було відкладено на
26.03.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 26.03.2014 року
строк розгляду справи було подовжено
та відкладено на 02.04.2014 року.

02.04.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Публічного
акціонерного товариства «Укрсоцбанк»
надійшли додаткові письмові пояснення
до апеляційної скарги, у яких позивач
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
повного, всебічного та правильного
вирішення справи, а також невірно
застосовано норми матеріального і
процесуального права, що призвело до
прийняття невірного рішення по суті
спору.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Промтехнтранс» у
поясненнях, наданих у судових
засіданнях 12.02.2014 року та 12.03.2014 року,
підтримав доводи, викладені в його
апеляційній скарзі, просив суд рішення
Господарського суду міста Києва від
04.12.2013 року по справі № 910/18582/13
скасувати та прийняти нове рішення,
яким у задоволенні позову відмовити в
повному обсязі.

Представник Публічного акціонерного
товариства «Укрсоцбанк» у поясненнях,
наданих у судовому засіданні,
заперечував проти доводів апелянта,
викладених в апеляційній скарзі,
просив суд відмовити в задоволенні
скарги та залишити без змін
оскаржуване судове рішення місцевого
господарського суду як таке, що
прийняте з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Представник відповідача-2 у судове
засідання не з'явився.

Від арбітражного керуючого Товариства
з обмеженою відповідальністю «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» надійшло клопотання про
розгляд справи без його участі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши надані пояснення,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія встановила
наступне.

26.03.2008 року для виконання умов Договору
лізингу між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» (далі - відповідач-2,
позичальник, ТОВ «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія») та Акціонерно-комерційним
банком соціального розвитку
«Укрсоцбанк» (змінено назву на
Публічне акціонерне товариство
«Укрсоцбанк», далі - позивач, кредитор,
ПАТ «Укрсоцбанк») було укладено
Договір кредиту № 600/03.3-62 (далі -
Кредитний договір).

За умовами Кредитного договору
кредитор зобов'язався надати
позичальнику грошові кошти у тимчасове
користування на умовах забезпеченості,
повернення, строковості, платності та
цільового характеру використання, у
сумі 1 522 701,60 грн. зі сплатою 17,0 % річних
та комісій в розмірі та порядку,
визначеними тарифами на послуги по
наданню кредитів, які містяться в
додатку 1 до цього договору.

26.03.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ
«Перша Західно-Українська Лізингова
Компанія», задля забезпечення
виконання позичальником своїх
зобов'язань за Кредитним договором,
було укладено Договір застави майна,
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5, зареєстрований в
реєстрі за № 1475 (далі - Договір застави).

За умовами Договору застави ТОВ «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» як заставодавець передало у
заставу ПАТ «Укрсоцбанк» як
заставодержателю у якості
забезпечення виконання зобов'язань за
Кредитним договором наступні
транспортні засоби:

- кар'єрний самоскид БілАЗ-7547, 2007 року
випуску, заводський номер: 2514, шасі №
2574, реєстраційний номер Т3721ЛВ,
зареєстрований
Держртехгіпромнаглядом, що належить
йому на праві свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії ЛВ № 001224,
виданого Держртехгіпромнаглядом 20.03.2008
року;

- кар'єрний самоскид БілАЗ-7547, 2007 року
випуску, заводський номер: 2456, шасі №
2456, реєстраційний номер Т3720ЛВ,
зареєстрований
Держртехгіпромнаглядом, що належить
йому на праві свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу серії ЛВ № 001225,
виданого Держртехгіпромнаглядом 21.03.2008
року.

Згідно п. 1.2. Договору застави, загальна
заставна вартість предмету застави за
згодою сторін становить 2 175 288,00 грн.

У п. 1.5.6. Договору застави встановлено,
що заставодавцю відомо про те, що на
момент укладення даного договору
предмет застави переданий в лізинг
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Промтехнтранс»
(далі - відповідач-1, ТОВ
«Промтехнтранс»), згідно з Договорами
оперативного лізингу № 080220/ОЛ-01182, №
080220/ОЛ-01181 від 20.02.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 572 Цивільного
кодексу України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Приписами ст. 1 Закону України «Про
заставу» встановлено, що застава - це
спосіб забезпечення зобов'язань, якщо
інше не встановлено законом. У силу
застави кредитор (заставодержатель)
має право в разі невиконання боржником
(заставодавцем) забезпеченого заставою
зобов'язання одержати задоволення з
вартості заставленого майна переважно
перед іншими кредиторами.

Згідно з частинами 1 та 3 ст. 3 Закону
України «Про заставу», заставою може
бути забезпечена будь-яка дійсна
існуюча або майбутня вимога, що не
суперечить законодавству України,
зокрема така, що випливає з договору
позики, кредиту, купівлі-продажу,
оренди, перевезення вантажу тощо.
Застава має похідний характер від
забезпеченого нею зобов'язання.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про
заставу» передбачено, що предметом
застави можуть бути майно та майнові
права.

20.02.2008 року між ТОВ «Промтехнтранс» як
лізингоодержувачем та ТОВ «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» як лізингодавцем було
укладено Договір оперативного лізингу
(оренди) № 080220/ОЛ-01181 (далі - Договір
лізингу).

За умовами Договору лізингу
лізингодавець зобов'язується знайти,
купити та передати у користування
лізингоодержувачу майно, спеціально
придбане лізингодавцем у продавця
(виробника) відповідно до встановлених
лізингоодержувачем специфікацій та
умов за спеціальну сплату (лізингові
платежі).

Відповідно до п. 1.5. Договору лізингу,
предмет лізингу є власністю
лізингодавця протягом усього строку
дії цього договору і після його
закінчення підлягає поверненню
лізингодавцю.

Згідно з ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу
України за договором лізингу одна
сторона (лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі).

27.06.2008 року між ТОВ «Промтехнтранс» як
покупцем та ТОВ «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» як продавцем було укладено
Форвардний контракт на продаж
технологічного транспортного засобу
(далі - Форвардний контракт).

За умовами Форвардного контракту,
після закінчення дії Договору №
080220/ОЛ-01181 оперативного лізингу (оренди)
від 20.02.2008 року, але не пізніше 21.03.2011
року, ТОВ «Перша Західно-Українська
Лізингова Компанія» зобов'язується
продати ТОВ «Промтехнтранс»
транспортний засіб, що був переданий
ним в користування в оренду, відповідно
до специфікації (Додаток № 1 до
Договору оперативного лізингу), а ТОВ
«Промтехнтранс» має право його купити.

У Додатку № 1 до Форвардного контракту
зазначено характеристику
технологічного транспортного засобу:
кар'єрний самоскид БілАЗ-7547, 2007 року
випуску, заводський номер: 2456, шасі №
2456, реєстраційний номер Т3720ЛВ.

З огляду на те, що Форвардним
контрактом було фактично досягнуто
домовленості між відповідачами без
згоди ПАТ «Укрсоцбанк» як
заставодержателя, про відчуження
предмету застави за Договором застави,
позивач просить визнати Форвардний
контракт недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного
кодексу України зміст правочину не
може суперечити цьому Кодексу, іншим
актам цивільного законодавства, а
також інтересам держави і суспільства,
його моральним засадам.

Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 215 Цивільного
кодексу України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 2 ст. 586 Цивільного
кодексу України заставодавець має
право відчужувати предмет застави,
передавати його в користування іншій
особі або іншим чином розпоряджатися
ним лише за згодою заставодержателя,
якщо інше не встановлено договором.

Статтею 17 Закону України «Про заставу»
передбачено, що заставодавець може
відчужувати заставлене майно тільки за
згодою заставодержателя.

Пунктом 1.11. Договору застави передача
предмету застави у володіння,
користування та розпорядження іншим
особам без письмової згоди
заставодержателя забороняється.

У матеріалах справи відсутні будь-які
докази того, що ПАТ «Укрсоцбанк» як
заставодержатель, надавало згоду на
продаж предмета застави.

Відповідачі, уклавши Форвардний
контракт, порушили вимоги ст. 586
Цивільного кодексу України, ст. 17
Закону України «Про заставу» та умови
п. 1.11 Договору застави.

Роз'ясненням Вищого арбітражного суду
України «Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних із
застосуванням Закону України «Про
заставу» від 24.12.1999 року № 02-5/602 також
передбачено, що відчуження майна, яке є
предметом застави, можливе лише за
згодою заставодержателя. Угода про
відчуження заставленого майна,
укладена з порушенням згаданих вимог
законодавчих актів, може бути визнана
господарським судом недійсною.

Відповідно до п. 2.5.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
від 29.05.2013 року № 11 визнання правочину
(господарського договору) недійсним
господарським судом є наслідком його
вчинення з порушенням закону, а не
заходом відповідальності сторін. Тому
для такого визнання, як правило, не має
значення, чи усвідомлювали (або повинні
були усвідомлювати) сторони
протиправність своєї поведінки під час
вчинення правочину; винятки з цього
правила можливі, якщо вони випливають
із закону.

ТОВ «Промтехнтранс» заперечуючи проти
задоволення позовних вимог, зазначає,
що умови Форвардного контракту не були
виконані, оскільки ТОВ «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» не передало у власність
відповідачу-1 транспортний засіб, що
унеможливлює визнання вказаного
правочину недійсним.

Проте, в матеріалах справи міститься
акт приймання-передачі, за яким ТОВ
«Перша Західно-Українська Лізингова
Компанія» передало ТОВ
«Промтехнтранс» вказаний транспортний
засіб на виконання умов Договору
лізингу.

Відповідно до п. 13.1 Договору лізингу
після закінчення строку дії даного
договору, лізингоодержувач повертає
предмет лізингу лізингодавцеві у
задовільному стані з урахуванням
звичайного зносу, за адресою
лізингодавця.

Докази повернення ТОВ «Промтехнтранс»
предмета лізингу ТОВ «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» в матеріалах справи
відсутні.

Крім того, постановою Господарського
суду міста Києва від 05.12.2011 року у
справі № 44/277-б було визнано ТОВ «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» банкрутом, припинено
процедуру розпорядження майном,
відкрито ліквідаційну процедуру.

Відповідно до ч. 1 та абз. 2 ч. 2 ст. 26
Закону України «Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом» (у редакції,
яка діяла на момент визнання
відповідача-2 банкрутом та відкриття
ліквідаційної процедури) усі види
майнових активів (майно та майнові
права) банкрута, які належать йому на
праві власності або повного
господарського відання на дату
відкриття ліквідаційної процедури та
виявлені в ході ліквідаційної
процедури, включаються до складу
ліквідаційної маси. Майно банкрута, що
є предметом застави, включається до
складу ліквідаційної маси, але
використовується виключно для
першочергового задоволення вимог
заставодержателя.

З листа Територіального управління
Державної служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України у
Львівській області № 3/04-01-05/1477 від
24.05.2013 року, наданого на запит
арбітражного керуючого вбачається, що
транспортний засіб: кар'єрний самоскид
БілАЗ-7547, 2007 року випуску, заводський
номер: 2456, шасі № 2456, реєстраційний
номер Т3720ЛВ, зареєстрований
Держртехгіпромнаглядом, було знято з
обліку 20.04.2012 року.

Таким чином, твердження ТОВ
«Промтехнтранс», що предмет застави не
було відчужено на його користь не
відповідають дійсності та
спростовуються матеріалами справи.

Крім того, ТОВ «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» визнало позовні вимоги з
огляду на те, що Форвардний контракт
суперечить приписам чинного
законодавства, а саме Закону України
«Про заставу».

З огляду на наведене вище, колегія
суддів погоджується з висновком суду
першої інстанції, що Форвардний
контракт було укладено з порушенням
норм чинного законодавства, а тому
зазначений правочин підлягає визнанню
недійсним.

Стосовно вимог позивача про
застосування наслідків недійсності
правочину у вигляді двосторонньої
реституції, а саме, зобов'язати ТОВ
«Промтехнтранс» повернути ТОВ «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» технологічний транспортний
засіб - кар'єрний самоскид БілАЗ-7547, 2007
року випуску, заводський номер: 2456, шасі
№ 2456, реєстраційний номер Т3720ЛВ,
колегія суддів зазначає наступне.

Приписами ст. 216 Цивільного кодексу
України передбачено, що недійсний
правочин не створює юридичних
наслідків, крім тих, що пов'язані з його
недійсністю. У разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування.

Вимога про застосування наслідків
недійсності нікчемного правочину може
бути пред'явлена будь-якою
заінтересованою особою. Суд може
застосувати наслідки недійсності
нікчемного правочину з власної
ініціативи.

Як передбачено у п. 2.13 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними» від 29.05.2013 року № 11, вимога
про застосування наслідків
недійсності правочину може бути
заявлена як самостійно, так і, з
урахуванням припису частини першої
статті 58 ГПК, бути об'єднана з вимогою
повернути одержане за цим правочином у
натурі або про відшкодування його
вартості (якщо повернення у натурі
неможливе). У разі задоволення позову
господарський суд у резолютивній
частині рішення зазначає про визнання
правочину недійсним (у тому числі й на
майбутнє) і одночасно може зазначити
про застосування передбачених законом
наслідків, вказавши, зокрема, розмір
сум, що підлягають стягненню, та/або
найменування майна, що підлягає
передачі, і місце його знаходження
(пункт 4 частини першої статті 84 ГПК), а
за необхідності й строк виконання
певних дій (абзац другий частини другої
цієї статті ГПК).

Як встановлено вище, до ТОВ
«Промтехнтранс» перейшло право на
предмет Форвардного контракту.

В матеріалах справи відсутні належні
докази на підтвердження виконання ТОВ
«Промтехнтранс» своїх зобов'язань за
Форвардним контрактом щодо оплати
транспортного засобу - кар'єрного
самоскиду БілАЗ-7547, 2007 року випуску,
заводський номер: 2456, шасі № 2456,
реєстраційний номер Т3720ЛВ.

Таким чином, у суду наявні підстави для
застосування реституції у вигляді
повернення відповідачем-1 відповідачу-2
вказаного вище транспортного засобу.

З огляду на зазначене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції про визнання недійсним
Форвардного контракту на продаж
технологічного транспортного засобу і
застосування наслідків недійсності
вказаного правочину, шляхом повернення
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Промтехнтранс»
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Перша
Західно-Українська Лізингова
Компанія» транспортного засобу -
кар'єрного самоскиду БілАЗ-7547, 2007 року
випуску, заводський номер: 2456, шасі №
2456, реєстраційний номер Т3720ЛВ.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені в апеляційній
скарзі, не знайшли свого підтвердження
під час розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду міста
Києва від 04.12.2013 року по справі № 910/18582/13
прийнято з повним та всебічним
дослідженням обставин, які мають
значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права, у зв'язку з чим
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промтехнтранс» задоволенню не
підлягає.

У зв'язку з відмовою в задоволенні
апеляційної скарги, відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, витрати по сплаті судового
збору за її подання і розгляд
покладаються на Товариство з обмеженою
відповідальністю «Промтехнтранс»
(апелянта).

Керуючись ст.ст. 32-34, 49, 99, 101 - 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Промтехнтранс» залишити без
задоволення, а рішення Господарського
суду міста Києва від 04.12.2013 року по
справі № 910/18582/13 залишити без змін.

2. Матеріали справи № 910/18582/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

3. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 07.04.2013
року.