ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року Справа № 926/1079/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Коробенка
Г.П. (доповідач), Куровського
С.В.розглянувши матеріали касаційної
скаргиДТГО "Львівська залізниця"на
постановуЛьвівського апеляційного
господарського суду від 10.02.2014р.у
справігосподарського суду
Чернівецької областіза позовомДТГО
"Львівська залізниця" в особі
відокремленого підрозділу
"Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень"до1) Глибоцької
районної державної адміністрації, 2)
ТзОВ "Компанія з управління активами
"ВОК Інвестмен"про визнання недійсним
розпорядження Глибоцької
райдержадміністрації та договору
оренди земельної ділянки за участю
представників сторін:

позивача: Левчук І.М. (представник за
дов. від 01.01.2014р. № НЮ-21),

відповідача 1-2: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

ДТГО "Львівська залізниця"
звернулося до Глибоцької районної
державної адміністрації та ТОВ
"Компанія з управління активами "ВОК
Інвестмент" з позовом про визнання
недійсними розпорядження Глибоцької
районної державної адміністрації від
29.11.2007р. № 616 про затвердження проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в оренду та укладеного
відповідачами на його підставі
договору оренди земельної ділянки від
27.02.2008р., зареєстрованого у
Чернівецькій філії ДП "Центр ДЗК"
29.02.2008р. за № 01.

Позовні вимоги обґрунтовуються
тим, що оскаржуване розпорядження
Глибоцької РДА прийнято з порушенням
вимог ст. 68, 84, 149 Земельного кодексу
України та ст. 23 Закону України "Про
транспорт". Крім того, позивач
стверджує, що відповідач не погоджував
з ним проект відведення земельної
ділянки, акт встановлення і узгодження
зовнішніх меж землекористування в
натурі та не надавав згоди на вилучення
земельної ділянки з постійного
користування.

Господарським судом на підставі ст.
25 ГПК України здійснено заміну
відповідача -2 - ТОВ "Компанія з
управління активами "ВОК Інвестмент"
його правонаступником ТОВ "ВОК
Інвестмент".

Рішенням господарського суду
Чернівецької області від 17.12.2013р. у
справі №926/1079/13, залишеним без змін
постановою Львівського апеляційного
господарського суду від 10.02.2014р., в
позові було відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятими
рішенням та постановою, ДТГО "Львівська
залізниця" звернулось з касаційною
скаргою до Вищого господарського суду
України, в якій просить їх скасувати та
прийняти нове рішення, яким позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
мотивуючи скаргу тим, що при прийнятті
рішення судом було дано неналежну та
неповну оцінку обставинам та
матеріалам справи, невірно застосовано
норми матеріального права, порушено
норми процесуального права.

Колегія суддів, приймаючи до уваги
межі перегляду справи в касаційній
інстанції, проаналізувавши на підставі
фактичних обставин справи
застосування норм матеріального та
процесуального права при винесенні
оспорюваних судових актів, знаходить
необхідним касаційну скаргу залишити
без задоволення, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи,
29.11.2007р. головою Глибоцької районної
державної адміністрації було прийнято
розпорядження №616 "Про затвердження
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в оренду ТОВ "КзУА
"ВОК-Інвестмент" на території
Сучевенської сільської ради, яким
затверджено проект відведення
земельної ділянки в оренду ТОВ "КзУА
"ВОК-Інвестмент", площею 29,3281 га, за
межами населеного пункту с. Просіка для
обслуговування викуплених будівель та
споруд колишнього майнового комплексу
птахофабрики "Глибоцька" в с. Просіка,
Сучевенської сільської ради,
Глибоцького району Чернівецької
області та встановлено розмір орендної
плати в розрахунку 1% нормативної
грошової оцінки, що складає 27247,43 грн.

На підставі даного розпорядження
між Глибоцькою райдержадміністрацією
та ТОВ "КзУА "ВОК-Інвестмент" був
укладений договір оренди земельної
ділянки від 27.02.2008р., зареєстрований у
Чернівецькій регіональній філії ДП
"Центр ДЗК" 29.02.2008р. за №4АА001034.

Предметом спору у даній справі є
визнання недійсним зазначено
розпорядження Глибоцької
райдержадміністрації та договору
оренди земельної ділянки.

Відповідно до п. 1 ст. 21 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації" місцева державна
адміністрація розробляє та забезпечує
виконання затверджених у
встановленому законом порядку програм
раціонального використання земель,
лісів, підвищення родючості ґрунтів, що
перебувають у державній власності.

Частиною 1 ст. 124 ЗК України
встановлено, що передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
здійснюється на підставі рішення
відповідного органу виконавчої влади
або органу місцевого самоврядування
шляхом укладення договору оренди
земельної ділянки.

Відповідно до п. 12 розділу X
Перехідних положень ЗК України до
розмежування земель державної і
комунальної власності повноваження
щодо розпорядження землями в межах
населених пунктів, крім земель,
переданих у приватну власність, та
земель, на яких розташовані державні, в
тому числі казенні, підприємства,
господарські товариства, у статутних
фондах яких державі належать частки
(акції, паї), здійснюють відповідні
сільські, селищні, міські ради, а за
межами населених пунктів - відповідні
органи виконавчої влади.

Згідно п. "а" ст. 17 ЗК України до
повноважень місцевих державних
адміністрацій у галузі земельних
відносин належить розпорядження
землями державної власності в межах,
визначених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України "Про
місцеві державні адміністрації" на
виконання Конституції України, законів
України, актів Президента України,
Кабінету Міністрів України,
міністерств та інших центральних
органів виконавчої влади, власних і
делегованих повноважень голова
місцевої державної адміністрації в
межах своїх повноважень видає
розпорядження.

Таким чином, законодавством
передбачено право районної державної
адміністрації самостійно вирішувати
питання щодо надання у користування
земельні ділянки, а також те, що
способом волевиявлення адміністрації,
яка здійснює право розпорядження
землями державної власності щодо
регулювання земельних відносин, є
прийняття відповідного розпорядження
головою місцевої державної
адміністрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону
України "Про місцеві державні
адміністрації" акти місцевих державних
адміністрацій, що суперечать
Конституції України, законам України,
рішенням Конституційного Суду України,
актам Президента України та Кабінету
Міністрів України або інтересам
територіальних громад чи окремих
громадян, можуть бути оскаржені до
органу виконавчої влади вищого рівня
або до суду.

Статтею 21 ЦК України передбачено,
що суд визнає незаконним та скасовує
правовий акт індивідуальної дії,
виданий органом державної влади,
органом влади Автономної Республіки
Крим або органом місцевого
самоврядування, якщо він суперечить
актам цивільного законодавства і
порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ст. 68 ЗК України до
земель залізничного транспорту
належать землі смуг відведення
залізниць під залізничним полотном та
його облаштуванням, станціями з усіма
будівлями і спорудами енергетичного,
локомотивного, вагонноколійного,
вантажного і пасажирського
господарства, сигналізації та зв'язку,
водопостачання, каналізації; під
захисними та укріплювальними
насадженнями, службовими,
культурно-побутовими будівлями та
іншими спорудами, необхідними для
забезпечення роботи залізничного
транспорту.

Статтею 65 ЗК України передбачено,
що землями промисловості, транспорту,
зв'язку, енергетики, оборони та іншого
призначення визнаються земельні
ділянки, надані в установленому
порядку підприємствам, установам та
організаціям.

Згідно ч.2 ст. 4 Закону України "Про
залізничний транспорт" визначення
територіальних меж залізниць
здійснюється за рішенням Кабінету
Міністрів України за поданням
центрального органу виконавчої влади в
галузі транспорту.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України
право постійного користування
земельною ділянкою виникає після
одержання її користувачем документа,
що посвідчує право постійного
користування земельною ділянкою та
його державної реєстрації.

Право постійного користування
земельною ділянкою посвідчується
державним актом за формою,
встановленою Кабінетом Міністрів
України (ч. 1 ст. 126 ЗК України).

Як встановлено господарським судом
першої та апеляційної інстанції, у
позивача відсутній державний акт на
право постійного користування
земельною ділянкою із зазначенням меж
земельної ділянки.

Судом також встановлено, що
згідно акту обстеження від 13.07.2007р. про
встановлення межових знаків і
погодження меж земельних ділянок, які
передаються у власність або оренду на
території с. Просіка, Сучевенської
сільської ради ТОВ "Компанія з
управління активами "ВОК Інвестмент",
межі спірної земельної ділянки були
погоджені суміжними
землекористувачами, зокрема і
представником Львівської залізниці.

За таких обставин, оскільки
матеріалами справи підтверджено, що
спірна земельна ділянка відведена, а
згодом передана відповідачеві-2 у
порядку, передбаченому Земельним
кодексом України, а у ВП
"Івано-Франківська дирекція
залізничних перевезень" ДТГО
"Львівська залізниця" відсутні
документи, що посвідчують право
постійного користування земельною
ділянкою та державної реєстрації
такого права, висновок господарського
суду першої та апеляційної інстанції
про відмову в задоволенні позову,
колегія суддів визнає правомірним та
обґрунтованим.

З огляду на викладене, доводи
касаційної скарги не спростовують
висновків викладених в оскаржуваному
рішенні та постанові і не можуть бути
підставою для їх зміни чи скасування,
оскільки вони відповідають чинному
законодавству України і обставинам
справи.

Керуючись ст. 1115, 1117, 1118, 1119 - 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні касаційної скарги
відмовити.

Постанову Львівського
апеляційного господарського суду від
10.02.2014р. у справі №926/1079/13 залишити без
змін.

Головуючий суддя :
Н.Г. Ткаченко

Судді:
Г.П. Коробенко

С.В.Куровський