м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3764/14 23.04.14
За позовом: Товариства з обмеженою
«Виробничо-поліграфічне підприємство
до Публічного
акціонерного товариства «УкрСиббанк»
третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
про визнання припиненим
Суддя Гавриловська І.О.
У судових засіданнях брали участь
представники учасників судового
Від позивача: ОСОБА_2 дов. № б/н від
ОСОБА_3 - дов. № б/н
Від відповідача: Лісовський С.В. -
Від третьої особи: ОСОБА_2 - дов. № б/н
ОСОБА_3 - дов. № б/н
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
На розгляд Господарського суду м. Києва
передано позов Товариства з обмеженою
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг» до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» про визнання
припиненим договору договору поруки №
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.03.2014 р. за даним позовом
порушено провадження у справі № 910/3764/14,
розгляд справи призначено на 07.04.2014
року о 10 год. 50 хв.; залучено до участі у
справі третьою особою, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача - ОСОБА_1, зобов'язано
учасників судового процесу надати
Через службу діловодства суду 28.03.2014 р.
від позивача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду, які
долучено до матеріалів справи.
У судовому засіданні 07.04.2014 р.
представник відповідача надав суду
документи, які долучено до матеріалів
справи.
У судовому засіданні було оголошено
перерву до 14.04.2014 р., зобов'язано
відповідача в строк до 11.04.2014 р. надати
письмовий відзив на позовну заяву,
статутні документи та оригінали
договору поруки; зобов'язано третю
особу надати суду письмові пояснення
У судовому засіданні 14.04.2014 р.
представники сторін надали суду
оригінали документів для огляду у
судовому засіданні.
У судовому засіданні 14.04.2014 р. було
оголошено перерву до 23.04.2014 р.; повторно
зобов'язано відповідача в строк до
18.04.2014 р. надати суду письмовий відзив
на позовну заяву, статутні документи та
оригінал договору поруки; зобов'язано
третю особу надати письмові пояснення
У судовому засіданні 23.04.2014 р.
представник позивача надав суду
оригінал договору поруки для огляду в
судовому засіданні; позовні вимоги
підтримав, просив їх задовольнити.
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
позивача, підтримала позицію позивача.
Представник відповідача надав суду
письмовий відзив на позовну заяву;
проти позову заперечив.
У судовому засіданні 23.04.2014 р. було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у даній справі.
Розглянувши подані матеріали справи та
заслухавши пояснення представників
учасників судового процесу,
Господарський суд міста Києва
29.11.2006 р. між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк», яке
змінило своє найменування на Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
(банк) та громадянкою України ОСОБА_1
(позичальник) було укладено договір про
відповідно до умов якого банк
зобов'язується надати позичальнику, а
позичальник зобов'язується прийняти,
належним чином використовувати і
повернути банку кредит (грошові кошти)
в іноземній валюті в сумі 257 000 (двісті
п'ятдесят сім тисяч) швейцарських
франків та сплатити проценти, комісії в
порядку і на умовах, визначених цим
Частиною 2 пункту 2.1. договору про
від 29.11.2006 р. передбачено, що у
забезпечення виконання зобов'язань
позичальника за даним договором банком
приймається порука, а саме: порука
Товариства з обмеженою
«Виробничо-поліграфічне підприємство
29.11.2006 р. між Акціонерним комерційним
інноваційним банком «УкрСиббанк», яке
змінило своє найменування на Публічне
акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
(кредитор) та Товариством з обмеженою
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг» (поручитель) було укладено
забезпечувалися зобов'язання третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні позивача -
ОСОБА_1 за договором про надання
У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 умов
договору про надання споживчого
акціонерне товариство «УкрСиббанк»
звернулось до Оболонського районного
суду міста Києва з позовною заявою про
стягнення суми заборгованості за
договором про надання споживчого
кредиту, процентів, нарахованих за
користування кредитом, та пені,
вказавши у позові двох солідарних
відповідачів: громадянку України
ОСОБА_1 (як позичальника) та Товариство
з обмеженою відповідальністю
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг» (як поручителя).
Ухвалою Оболонського районного суду м.
Києва від 10.02.2014 р. було відкрито
провадження у цивільній справі
пр.№2/756/1702/14-ц. ун.№756/1538/14-ц за позовом
ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ТОВ
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг» про стягнення заборгованості.
Звертаючись до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою,
Товариство з обмеженою
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг» зазначило, що позивач
дізнався про існування додаткової
угоди № 3 від 28.10.2010 р. до договору про
29.11.2006 р., якою вносилися суттєві зміни
до вказаного договору без згоди
позивача (поручителя), лише з отриманих
матеріалів копії позовної заяви у
вказаній цивільній справі.
Відповідно до п.1.2. договору поруки №
позивача про всі умови основного
договору (договір про надання
р.), які були відомі станом на 29.11.2006 р. -
дату підписання вищезазначених
Зі змісту додаткової угоди № 3 до
договору про надання споживчого
без згоди позивача (поручителя, ТОВ
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг») змінив розмір процентної
ставки за користування кредитними
коштами понад встановлений кредитним
Згідно п.5 додаткової угоди № 3 до
договору про надання споживчого
також домовились, що за користування
кредитними коштами понад встановлений
договором термін встановлюється
процентна ставка у подвійному розмірі
від ставки, що діє для строкової суми
осново боргу на дату встановлення
такого прострочення. Такий розмір
процентної ставки застосовується до
всієї простроченої суми основного
боргу позичальника за договором.
Тобто, позивач вважає, що п. 5 додаткової
угоди № 3 до договору про надання
фактично було змінено умови основного
договору та збільшено обсяг
відповідальності позивача.
Відповідно до п.2.1. договору поруки №
згоди поручителя змінювати умови
основного договору з боржником,
внаслідок чого збільшується обсяг
відповідальності поручителя. Під
«згодою поручителя» сторони розуміють
візування поручителем змін до
основного договору (шляхом
проставлення підпису уповноваженої
особи та печатки поручителя, якщо
останній є юридичною особою) та/або
отримання його письмової згоди з
такими змінами, та/або шляхом обміну
листами, факсимільними повідомленнями,
та/або укладення поручителем
додаткової угоди до цього договору
щодо внесення відповідних змін.
29.11.2006 р. встановлено, що листування між
сторонами за цим договором
здійснюється шляхом направлення або
надання однією стороною відповідних
повідомлень (рекомендованих листів)
іншій стороні на її адресу, що
визначена як адреса для листування у
розділі 6 цього договору.
Підтвердженням факту відправлення
повідомлення (рекомендованого листа) є
поштова квитанція або інший поштовий
документ, що підтверджує факт
відправки або вручення, або отримання
Позивач у позовній заяві вказав на те,
29.11.2006 р. встановлений особливий спосіб
повідомлення позивача про зміни до
умов основного договору. Однак
відповідач, в супереч п.2.1. договору
поруки, не повідомив позивача про такі
зміни, чим порушив його умови.
Крім того, за твердженням позивача,
відповідач також не повідомляв про
укладення додаткової угоди № 1 від
31.01.2009 р., додаткової угоди № 2 від 17.06.2009
р. до договору про надання споживчого
Таким чином, в зв'язку з тим, що
відповідач у передбачений пунктом 2.1
порядок не повідомив позивача про
зміну процентної ставки, внаслідок
чого збільшився обсяг
відповідальності поручителя, тому
позивач вказує на необхідність
застосування ч. 1 ст. 559 ЦК України, що
має наслідком припинення договору
Також у позовній заяві Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг» вказало на те, що договір
дію на підставі ч. 4 ст. 559 Цивільного
Відповідно до ч.4 ст.559 ЦКУ порука
припиняється після закінчення строку,
встановленого в договорі поруки. У
разі, якщо такий строк не встановлено,
порука припиняється, якщо кредитор
протягом шести місяців від дня
настання строку виконання основного
зобов'язання не пред'явить вимоги до
29.11.2006 р. передбачено, що цей договір
набирає чинності з моменту його
підписання обома сторонами та діє до
повного припинення всіх зобов'язань
боржника за основним договором
(договір про надання споживчого
Виходячи з вищезазначеного в п.3.1.
встановлено строку дії поруки, а умова
про дію договору до повного припинення
зобов'язань боржника за основним
договором не є установленням строку
У зв'язку з тим, що в пункті 3.1. договору
поруки відсутній строк дії договору
(дата, місяць, рік - ч. 1 ст.252 ЦК) та
оскільки відповідач при виникненні
непогашеного боргу в третьої особи не
направив своєї вимоги позивачу
протягом 6 місяців (з 25.06.2012 р. по 25.12.2012
р.), тому порука є припиненою згідно ч.4
ст.559 ЦК і позивач не несе
відповідальність за припиненим
Таким чином, як стверджує позивач,
припинив свою дію з 26.12.2012 р. після
закінчення 6-ти місяців з моменту
виникнення у третьої особи перед
відповідачем боргу, що передбачено ч. 4
ст.559 ЦКУ, ч. 1 ст.252 ЦКУ, розділу 1
«Узагальнення ВСУ судової практики
розгляду цивільних справ які виникають
з кредитних правовідносин».
Саме за таких обставин на розгляд
Господарського суду міста Києва
передані позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг» до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» про визнання
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача не підлягають
задоволенню з наступних підстав.
За приписами ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є таке
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Зазначена норма
кореспондується з приписами статті 193
Господарського кодексу України.
Так, згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
У відповідності до ч. 2 статті 193
Господарського кодексу України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язань, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.
Згідно з ч. 7 статті 193 Господарського
кодексу України, не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язання, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.
Приписами статті 530 ЦК України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
Як зазначено у ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).
Статтею 553 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором поруки
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
У разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554
Підставою для поруки є договір, що
встановлює зобов'язальні
правовідносини між особою, яка
забезпечує виконання зобов'язання
боржника, та кредитором боржника.
Господарським судом встановлено, що у
забезпечення виконання зобов'язань
громадянки України ОСОБА_1 за договором
про надання споживчого кредиту №
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг» та Публічним акціонерним
товариством «УкрСиббанк» був
Отже, порука є спеціальним заходом
майнового характеру, спрямованим на
забезпечення виконання основного
зобов'язання, чим обумовлюється
додатковий характер поруки стосовно
основного зобов'язання.
У ст. 553 Цивільного кодексу України
поруку визначено як договір, за яким
поручитель поручається перед
кредитором боржника за виконання ним
свого обов'язку, і в даному випадку,
порука має похідний характер від
забезпечуваного нею зобов'язання -
своєчасного виконання кредитного
У відповідності до частини 1 статті 559
Цивільного кодексу України, порука
припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
Відповідно до постанови Верховного
Суду України від 17 січня 2011 року закон
пов'язує припинення договору поруки із
зміною основного зобов'язання за
відсутності згоди поручителя на таку
зміну та за умови збільшення обсягу
відповідальності поручителя.
У постанові Судової палати в цивільних
справах від 20.02.2013 у справі №6-172цс12
Верховний Суд України зазначив, що до
припинення поруки призводять такі
зміни умов основного зобов'язання без
згоди поручителя, які призвели або
можуть призвести до збільшення обсягу
відповідальності останнього.
Збільшення відповідальності
поручителя внаслідок зміни основного
зобов'язання виникає в разі: підвищення
розміру процентів; відстрочення
виконання, що призводить до збільшення
періоду, за який нараховуються
проценти за користування чужими
грошовими коштами; установлення
(збільшення розміру) неустойки;
встановлення нових умов щодо порядку
зміни процентної ставки в бік
Судом встановлено та матеріалами
справи підтверджується, що 28.10.2010 р. між
Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» та громадянкою України
ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду №
3 до договору про надання споживчого
якої сторони домовились викласти п. 1.2.2
вказаного договору у наступній
редакції: «позичальник у будь-якому
випадку зобов'язаний повернути кредит
у повному обсязі в термін, не пізніше
29.11.2021 р., якщо тільки не застосовується
інший термін повернення кредиту,
встановлений на підставі додаткової
угоди сторін або до вказаного терміну
(достроково) відповідно до умов
Крім того, п. 5 вказаної додаткової
угоди сторони домовились, що за
користування кредитними коштами понад
встановлений договором термін
встановлюється процентна ставка у
подвійному розмірі від ставки, що діє
для строкової суми осново боргу на дату
встановлення такого прострочення.
Такий розмір процентної ставки
застосовується до всієї простроченої
суми основного боргу позичальника за
Таким чином, підписавши додаткову
угоду № 3 до договору про надання
р., сторони збільшили відповідальність
поручителя внаслідок зміни основного
У зобов'язаннях, в яких беруть участь
поручителі, збільшення кредитної
процентної ставки навіть за згодою
банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови в
договорі поруки, не дає підстав для
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.
Проте, дослідивши матеріали справи та
докази, надані представниками
учасників судового процесу,
господарський суд прийшов до висновку,
що посилання позивача на те, що
відповідач у передбачений пунктом 2.1
порядок не повідомив позивача про
зміну процентної ставки, внаслідок
чого збільшився обсяг
відповідальності поручителя, є
безпідставними, виходячи з наступного.
29.11.2006 р. передбачено, що кредитор не
вправі без згоди поручителя змінювати
умови основного договору з боржником,
внаслідок чого збільшується обсяг
відповідальності поручителя. Під
«згодою поручителя» сторони розуміють
візування поручителем змін до
основного договору (шляхом
проставлення підпису уповноваженої
особи та печатки поручителя, якщо
останній є юридичною особою) та/або
отримання його письмової згоди з
такими змінами, та/або шляхом обміну
листами, факсимільними повідомленнями,
та/або укладення поручителем
додаткової угоди до цього договору
щодо внесення відповідних змін.
У судовому засіданні 07.04.2014 р.
представник відповідача надав
господарському суду оригінали
додаткових угод № 1, 2 до договору
копії вказаних додаткових угод для
долучення до матеріалів справи.
Судом встановлено, що 28.10.2010 р.
(одночасно з укладенням додаткової
угоди № 3 до договору про надання
р.) між позивачем та відповідачем було
укладено додаткову угоду № 2 до
У тексті додаткової угоди № 2
зазначено, що у зв'язку з укладенням між
Публічним акціонерним товариством
«УкрСиббанк» та громадянкою України
ОСОБА_1 додаткової угоди № 3 до договору
про надання споживчого кредиту №
надає свою згоду на зміну основного
зобов'язання, що забезпечується
саме: схема погашення кредиту; кінцевий
термін виконання основного
зобов'язання - 29 листопада 2021 року, якщо
інший термін не буде встановлено
згідно умов кредитного договору.
Також, додатковою угодою № 2 від 28.10.2010
від 29.11.2006 р. пунктом 5.11 наступного
змісту: «сторони ознайомлені з усіма
умовами договору (ів), що обумовлюють
основне зобов'язання, в тому числі
стосовно можливості зміни розміру
зобов'язань у більшу та/або меншу
сторону, строку і порядку його
виконання, забезпеченого цим договором
та/або договорами. Сторони досягли
згоди відносно розміру, строку і
порядку виконання зобов'язань, що
забезпечуються відповідно до цього
договору, розуміючи при цьому
можливість зміни розміру зобов'язань у
більшу та/або меншу сторону, строку і
порядку його виконання у випадках,
передбачених умовами договору (ів), що
обумовлюють основне зобов'язання.
Сторони підтверджують, що згідно цього
договору забезпечується також і розмір
зобов'язань, строк і порядок їх
виконання, який може бути змінено до
умов вищевказаних договору (ів), що
обумовлюють основне зобов'язання».
Вказана додаткова угода підписана та
скріплена печатками представниками
Зокрема, зі сторони поручителя
(позивача) додаткова угода № 2 до
підписана довіреною особою ОСОБА_5,
також її підпис знаходиться у графі
«оригінал даної додаткової угоди
отримано 28 жовтня 2010 року». На кожному з
підписів ОСОБА_5 знаходиться відтиск
печатки Товариства з обмеженою
«Виробничо-поліграфічне підприємство
За таких обставин, Господарський суд
міста Києва приходить до висновку, що
позивач (поручитель, Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг») був належним чином та в
порядку (встановленому п. 2.1 договору
про укладення між відповідачем та
громадянкою України ОСОБА_1 додаткової
угоди № 3 до договору про надання
р. ще в день укладення вказаної
додаткової угоди, тобто 28.10.2010 р.
Таким чином, посилання позивача на
порушення відповідачем п. 2.1 договору
Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного
кодексу України порука припиняється
після закінчення строку, встановленого
в договорі поруки. У разі, якщо такий
строк не встановлено, порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя. Якщо
строк основного зобов'язання не
встановлений або встановлений
моментом пред'явлення вимоги, порука
припиняється, якщо кредитор не
пред'явить позову до поручителя
протягом одного року від дня укладення
Згідно з ч. 1 статті 251 ЦК України
строком є певний період у часі, зі
спливом якого пов'язана дія чи подія,
яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями,
тижнями, днями або годинами (частина
перша статті 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події,
яка має юридичне значення,
законодавець пов'язує термін, який
визначається календарною датою або
вказівкою на подію, яка має неминуче
настати (частина друга статті 251 та
частина друга статті 252 ЦК України).
З договору поруки вбачається, що в
ньому не встановлено строку, після
якого порука припиняється, а умова
договору поруки (пункт 3.1.) про його дію
до повного припинення всіх зобов'язань
боржника за основним договором не є
встановленим сторонами строком
припинення дії поруки, оскільки
суперечить частині першій статті 251 та
частині першій статті 252 ЦК України,
тому в цьому разі підлягають
застосуванню норми частини четвертої
статті 559 ЦК України про те, що порука
припиняється, якщо кредитор протягом
шести місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання не
пред'явить вимоги до поручителя.
Як зазначено в п. 24 Постанови ВССУ №5
від 30.03.2012р. у разі неналежного
виконання позичальником своїх
зобов'язань за договором строк
пред'явлення кредитором до поручителя
вимоги про повернення отриманих у
кредит коштів має обчислюватися з
моменту настання строку погашення
зобов'язання згідно з такими умовами,
тобто з моменту настання строку
виконання зобов'язання у повному
обсязі або у зв'язку із застосуванням
права на повернення кредиту
достроково. Таким строком не може бути
лише несплата чергового платежу.
Пред'явленням вимоги до поручителя є як
направлення/вручення йому вимоги про
погашення боргу (залежно від умов
договору), так і пред'явлення до нього
позову. При цьому в разі пред'явлення
вимоги до поручителя кредитор може
звернутися до суду протягом шести
місяців від дня настання строку
виконання основного зобов'язання.
У додатковій угоді № 3 до договору про
від 29.11.2006 р. строк виконання основного
зобов'язання чітко визначений - не
пізніше 29.11.2021 р. (п. 3.1 вказаної
Як вбачається з матеріалів справи,
Публічне акціонерне товариство
«УкрСиббанк» застосувало своє право на
повернення кредиту достроково, подавши
позов до Оболонського районного суду
міста Києва, в результаті чого ухвалою
суду від 10.02.2014 р. було відкрито
провадження у справі пр.№2/756/1702/14-ц.
ун.№756/1538/14-ц за позовом ПАТ
«УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ТОВ
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг» про стягнення заборгованості.
Таким чином, Господарський суд міста
Києва приходить до висновку, що
посилання Товариства з обмеженою
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг» на ч. 4 ст. 559 Цивільного
кодексу України щодо визнання договору
Згідно статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, враховуючи вищенаведене,
оцінивши всі надані представниками
учасників судового процесу докази,
документи та пояснення в їх сукупності,
Господарський суд м. Києва дійшов
висновку у позові Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Виробничо-поліграфічне підприємство
«Оберіг» до Публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк» про визнання
29.11.2006 р. відмовити.
Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються на позивача.
На підставі викладеного та керуючись
ст. ст. 251, 252, 509, 526, 530, 553, 554, 559, 610
Цивільного кодексу України, ст. 193
Господарського кодексу України, ст. ст.
32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва
1. У позові відмовити повністю.
2. Дане рішення набирає законної
сили після закінчення десятиденного
строку з дня складення його повного
тексту і може бути оскаржене в порядку,
передбаченому чинним законодавством
Повне рішення складено 24.04.2014 р.
Суддя