ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р.
Справа № 920/1717/13

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Сіверін В. І., суддя
Терещенко О.І. , суддя Медуниця О.Є.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з"явився,

відповідача - не з"явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №682
С/1-7) на рішення господарського суду
Сумської області від 09.12.13 у справі

за позовом Сумської міської ради, м.
Суми

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Суми

про визнання недійсним договору та
зобов'язання повернути земельну
ділянку

та за зустрічним позовом Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1, м. Суми

до Сумської міської ради, м. Суми

про визнання незаконним та скасування
рішення і про визнання укладеною
додаткової угоди до договору

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського
суду Сумської області з позовом, в
якому просив визнати недійсним договір
оренди земельної ділянки від 02.02.2011
р.; зобов'язати ФОП ОСОБА_1 повернути
позивачу за актом приймання-передачі
земельну ділянку площею 0,0984 га,
розташовану по АДРЕСА_1, отриману на
підставі договору оренди земельної
ділянки від 02.02.2011 р.; судові витрати
покласти на відповідача.

Відповідач подав зустрічний позов, в
якому просив суд визнати незаконним та
скасувати рішення Сумської міської
ради від 19.06.2013 р. за №2485-МР "Про відмову
у поновленні підприємцю ОСОБА_1
договору оренди земельної ділянки",
визнати укладеною додаткову угоду до
договору оренди землі про його
поновлення та внесення змін до нього на
тих самих умовах, що були передбачені
договором та терміном до 04.07.2015 р. в
наданій редакції.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 09 грудня 2013 року по справі
№ 920/1717/13 (суддя Левченко П.І.)
первісний позов задоволено частково.
Визнано недійсним договір оренди
земельної ділянки від 02.02.2011 р. В
іншій частині первісний позов залишено
без розгляду. В задоволенні
зустрічного позову відмовлено
повністю. Стягнено з ФОП ОСОБА_1 судовий
збір в розмірі 1147,00 грн.

ФОП ОСОБА_1 з рішенням господарського
суду першої інстанції не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилається на порушення місцевим
господарським судом норм
матеріального, процесуального права та
неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи. Просить рішення
господарського суду скасувати та
прийняти нове, яким у задоволенні
первісного позову відмовити,
зустрічний позов задовольнити в
повному обсязі; судові витрати
покласти на Сумську міську раду.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, причини неявки суду не
повідомили, про дату, час та місце
проведення судового засідання
повідомлялись належним чином.

На думку суду обставини справи
свідчать про наявність у справі
матеріалів достатніх для її розгляду
та ухвалення законного і
обґрунтованого рішення. Крім того, суд
приймає до уваги, що судом сторонам
були створені належні умови для
надання усіх необхідних доказів
(надано достатньо часу для підготовки
до судового засідання, ознайомитись із
матеріалами справи, зняти з них копії,
надати нові докази тощо).

Беручи до уваги, що відповідно до
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
обов'язок доказування і подання
доказів покладено на сторони, суд
згідно за статтею 75 Господарського
процесуального кодексу України
розглядає справу за наявними
матеріалами.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування місцевим господарським
судом норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
встановила наступне.

Вивченням матеріалів справи
встановлено, що позивач у своїй
позовній заяві просить суд визнати
недійсним договір оренди земельної
ділянки від 02.02.2011 року, укладений між
сторонами та зареєстрований в
Управлінні Держкомзему у місті Суми за
№ 00145, а також зобов'язати
відповідача повернути позивачеві за
актом приймання-передачі земельну
ділянку площею 0,0984 га, розташовану по
АДРЕСА_1, отриману на підставі
згаданого договору.

Відповідач подав суду 08.11.2013 року
зустрічну позовну заяву про визнання
незаконним та скасування рішення
Сумської міської ради від 19.06.2013 року №
2485-МР "Про відмову у поновленні
підприємцю ОСОБА_1 договору оренди
земельної ділянки" та про визнання
укладеною додаткової угоди до договору
оренди землі від 02.02.2011 року,
зареєстрованого за № 00145 про його
поновлення (між Сумською міською радою
та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1.)
та внесення змін до нього на тих самих
умовах, які були передбачені договором,
та терміном до 04.07.2015 року, в наведеній у
прохальній частині зустрічної
позовної заяви редакції.

Позивач, в свою чергу, проти зустрічної
позовної вимоги заперечує. Зазначає,
зокрема, що відповідач пізніше, ніж
передбачено пунктом 2.2 договору оренди
земельної ділянки (пізніше, ніж за два
місяці до його закінчення) повідомив
позивача (орендодавця) про бажання
продовжити дію договору на новий
термін (мав повідомити до 04.05.2013 року, а
повідомив лише 15.05.2013 року). В той час, як
позивач своєчасно повідомив
відповідача (орендаря) про відмову в
поновленні спірного договору оренди
земельної ділянки (мав повідомити до
04.08.2013 року, а повідомив 19.07.2013 року).

Вирішуючи питання про наявність або
відсутність правових підстав для
задоволення первісного або
зустрічного позовів та вимог
апеляційної скарги, колегія суддів
виходить з наступного.

04.07.2008 року Сумською міською радою
(позивачем) було прийнято рішення №
1712-МР "Про надання в оренду, продовження
терміну користування земельними
ділянками підприємствам, установам,
організаціям і підприємцям", яким
вирішено надати фізичній
особі-підприємцю ОСОБА_1 (відповідачу) в
оренду строком на 5 років земельну
ділянку площею 0,0984 га, розташовану по
АДРЕСА_1

На підставі згаданого рішення 02.02.2011
року між сторонами був укладений
договір оренди земельної ділянки,
зареєстрований в Управлінні
Держкомзему у м. Суми, про що у
Державному реєстрі земель вчинено
запис від 29.07.2011 року № 00145.

30.11.2011 року рішенням Сумської міської
ради № 990-МР "Про часткове скасування
рішення Сумської міської ради № 1712-МР
від 04.07.2008 року" скасовано вищезгадане
рішення в частині надання
відповідачеві в оренду земельної
ділянки.

Факт правомірності рішення Сумської
міської ради від 30.11.2011 року № 990-МР
встановлено постановою Харківського
апеляційного господарського суду у
справі № 5021/29/12 від 10.05.2012 року,
залишеною без змін постановою Вищого
господарського суду України від 29.11.2012
року (а.с. 20-27). У справі № 5021/29/12 брали
участь сторони даної справи.

Згідно ч. 2 ст. 35 ГПК України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони, а тому факт правомірності
рішення Сумської міської ради від
30.11.2011 року № 990-МР "Про часткове
скасування рішення Сумської міської
ради № 1712-МР від 04.07.2008 року" в частині
надання відповідачеві в оренду
земельної ділянки не потребує
доведення.

Згідно ст. 6 Закону України "Про оренду
землі", орендарі набувають право оренди
земельної ділянки на підставах і в
порядку, передбачених Земельним
кодексом України, Цивільним кодексом
України, цим та іншими законами України
і договором оренди землі.

Статтею 124 Земельного кодексу України
передбачена передача в оренду
земельних ділянок, що перебувають у
державній або комунальній власності,
на підставі рішення відповідного
органу виконавчої влади або органу
місцевого самоврядування шляхом
укладення договору оренди земельної
ділянки.

Статтею 16 Закону України "Про оренду
землі" також передбачено, що укладення
договору оренди земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності здійснюється на підставі
рішення відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування - орендодавця,
прийнятого у порядку, передбаченому
Земельним кодексом України, або за
результатами аукціону.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України "Про
оренду землі", порушення, зокрема, вимог
статті 6 цього Закону є підставою для
визнання договору недійсним
відповідно до закону.

У частині четвертій пункту 2.26
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
року № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин" зазначено, що
розглядаючи справи у спорах про
визнання недійсними договорів оренди,
суди повинні з'ясовувати питання
чинності рішень (розпоряджень) на
підставі яких було укладено такі
договори.

У даному випадку рішення Сумської
міської ради від 04.07.2008 року № 1712-МР, на
підставі якого між сторонами був
укладений спірний договір оренди
земельної ділянки від 02.02.2011 року, є
нечинним, оскільки правомірно
скасоване в частині надання
відповідачеві земельної ділянки в
оренду рішенням Сумської міської ради
від 30.11.2011 року № 990-МР.

Крім того, постановою Зарічного
районного суду м. Суми від 14.01.2013 року у
справі № 1805/11884/2012 (а.с. 40, 41), яка набрала
законної сили 25.01.2013 року, визнано
протиправним рішення Сумської міської
ради № 1712-МР від 04.07.2008 року в частині
надання в оренду відповідачеві
земельної ділянки розміром 0,0984 га в
АДРЕСА_1 терміном на п'ять років за
рахунок земель житлової та громадської
забудови Сумської міської ради.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства.

Недодержання стороною (сторонами)
правочину вищезгаданої вимоги, згідно
ч. 1 ст. 215 ЦК України, є підставою
недійсності правочину.

ЯК правомірно зазначає місцевий
господарський суд в оскаржуваному
рішенні, оскільки спірний договір
оренди земельної ділянки від 02.02.2011
року укладений сторонами на підставі
нечинного (скасованого) протиправного
рішення Сумської міської ради від
04.07.2008 року № 1712-МР в частині надання в
оренду земельної ділянки
відповідачеві, то він суперечить
статтям 6, 16 Закону України "Про оренду
землі", статті 124 Земельного кодексу
України, що згідно частини першої
статті 203 та частини першої статті 215 ЦК
України, а також згідно частини другої
статті 15 Закону України "Про оренду
землі" є підставою для визнання
договору недійсним.

Відтак, перша позовна вимога позивача
за первісним позовом щодо визнання
недійсним договору оренди земельної
ділянки від 02.02.2011 року, укладеного між
сторонами та зареєстрованого 29.07.2011
року в Управлінні Держкомзему у м. Суми
за № 00145, є обґрунтованою,
правомірною та підлягаючого
задоволенню.

Друга позовна вимога позивача за
первісним позовом правомірно залишена
місцевим господарським судом без
розгляду на підставі пункту 5 частини
першої статті 81 ГПК України, згідно
пункту 2.23 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
року "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України",
оскільки при поданні позовної заяви не
сплатив судовий збір у встановленому
розмірі, та не виконав вимоги ухвали
господарського суду Сумської області
від 09.10.2013 року щодо подання доказів
сплати судового збору у розмірі 12143,15
грн. з другої позовної вимоги майнового
характеру.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви,
колегія суддів зазначає, що з цією
позовною заявою у даній справі
відповідач звернувся до
господарського суду за захистом свого
порушеного права на поновлення
договору оренди земельної ділянки від
02.02.2011 року, зареєстрованого 29.07.2011 року
за № 00145, виходячи з того, що він
має право використовувати земельну
ділянку, надану йому в оренду на
підставі рішення Сумської міської ради
від 04.07.2008 року № 1712-МР за згаданим вище
договором оренди земельної ділянки від
02.02.2011 року, укладеним між сторонами.

Виходячи зі змісту статей 15 та 16 ЦК
України, статті 20 ГК України, статті 1
ГПК України, кожна особа (кожний суб'єкт
господарювання) має право на захист
свого порушеного або оспорюваного
права і охоронюваних законом
інтересів.

Однак у даному випадку відповідач не
має права на оренду земельної ділянки
площею 0,0984 га в АДРЕСА_1, не має права
використовувати цю земельну ділянку
комунальної форми власності за
відсутності чинного рішення
орендодавця (Сумської міської ради) про
надання цієї земельної ділянки йому в
користування (в оренду), тобто рішення,
на підставі якого був укладений
договір оренди земельної ділянки.

Згідно частини четвертої пункту 2.1
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 17.05.2011
року № 6 "Про деякі питання практики
розгляду справ у спорах, що виникають
із земельних відносин", за відсутності
рішення органу виконавчої влади або
місцевого самоврядування про надання
земельної ділянки у власність або в
користування юридична особа або
фізична особа не має права
використовувати земельну ділянку
державної або комунальної форми
власності.

Вищевикладене стало підставою для
задоволення первісного позову
позивача в частині вимоги щодо
визнання недійсним договору оренди
земельної ділянки від 02.02.2011 року,
укладеного між сторонами на підставі
нечинного рішення Сумської міської
ради.

За таких обставин, місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку про те, що у відповідача
відсутнє право використовувати
земельну ділянку за договором оренди
земельної ділянки від 02.02.2011 року, тобто
відсутнє право за захистом якого
відповідач звернувся до
господарського суду з зустрічною
позовною заявою, відсутнє право на
поновлення недійсного договору оренди
земельної ділянки, а тому в задоволенні
зустрічного позову відповідачеві має
бути відмовлено повністю, оскільки ні
рішенням про відмову у поновленні
спірного договору оренди земельної
ділянки, ні відмовою від укладення
додаткової угоди до того договору
позивач не порушив прав та
охоронюваних законом інтересів
відповідача.

Беручи до уваги всі наведені обставини
в їх сукупності, судова колегія дійшла
висновку, що під час розгляду справи
господарським судом першої інстанції
фактичні обставини справи встановлені
на основі всебічного, повного і
об'єктивного дослідження поданих
доказів, висновки суду відповідають
обставинам справи та їм надана
правильна юридична оцінка, прийняте
рішення відповідає нормам чинного
законодавства та підстав для його
скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 99, 101, 103, 105 Господарського
процесуального кодексу України,
колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду Сумської
області від 09.12.2013 року залишити без
змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її підписання і може бути оскаржена
протягом 20 днів до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови складено 17.04.2014
року.

Головуючий суддя
Сіверін В. І.

Суддя
Терещенко О.І.

Суддя
Медуниця О.Є.