КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2014 р. Справа№
04/5026/1450/2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пантелієнка В.О.

суддів: Гарник Л.Л.

Остапенка О.М.

за участю секретаря Корінної
А.О.,

та представників:

від ініціюючого кредитора - не
з'явились,

ліквідатор - не з'явився,

від прокуратури - Некрасов О.М. -
посвідчення,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Управління Пенсійного фонду України
(далі - УПФУ) в м.Смілі та Смілянському
районі Черкаської області

на ухвалу

господарського суду Черкаської
області

від 18.03.2014р.

за скаргою УПФУ в м.Смілі та
Смілянському районі Черкаської

області

на бездіяльність
ліквідатора

у справі №04/5026/1450/2012 (суддя
Гура І.І.)

за заявою УПФУ в м.Смілі та
Смілянському районі Черкаської

області

до Товариства з
обмеженою відповідальністю

(далі - ТОВ) «Прод
Сміла Престиж»

про визнання
банкрутом відсутнього боржника,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Черкаської області від 18.03.2014р. у справі
№04/5026/1450/2012 відмовлено повністю у
задоволенні скарги УПФУ в м.Смілі та
Смілянському районі на бездіяльність
ліквідатора банкрута.

Не погоджуючись з винесеною ухвалою,
УПФУ в м.Смілі та Смілянському районі
Черкаської області подало апеляційну
скаргу, в якій просить ухвалу суду
першої інстанції від 18.03.2014р. скасувати
та прийняти нове рішення, яким повністю
задовольнити скаргу УПФУ в м.Смілі та
Смілянському районі на бездіяльність
ліквідатора банкрута.

Відзиви на апеляційну скаргу не
надходили.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014р.
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження та призначено до розгляду
на 23.04.2014р.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
прокуратури, який вважав скаргу
необґрунтованою, дослідивши докази,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
судом першої інстанції норм
законодавства, Київський апеляційний
господарський суд вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 4-1
Господарського процесуального кодексу
України господарські суди розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України „Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(далі - Закон).

Відповідно до вимог ч.2 ст.101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Постановою господарського суду
Черкаської області від 09.10.2012р. ТОВ
«Прод Сміла Престиж» було визнано
банкрутом та відкрито ліквідаційну
процедуру на 12 місяців, призначено
ліквідатором банкрута - арбітражного
керуючого Ярмолінського Юрія
Васильовича; скасовано арешт,
накладений на все майно боржника та
кошти на його рахунках ухвалою суду від
27.09.2012р.

Згідно Прикінцевих та Перехідних
положень Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
в редакції від 19.01.2013р. розгляд даної
справи здійснюється згідно Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції
від 04.11.2012р.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.01.2014р. до місцевого суду від
ініціюючого кредитора - УПФУ в м.Смілі
та Смілянському районі Черкаської
області надійшла скарга на
бездіяльність ліквідатора, у якій
скаржник просив господарський суд
зобов'язати арбітражного керуючого
Ярмолінського Юрія Васильовича:
прийняти до свого відання майновий
комплекс будівель, розташований в
АДРЕСА_1, що належить банкруту ТОВ «Прод
Сміла Престиж» та вжити заходи по
забезпеченню його збереження;
здійснити інвентаризацію та оцінку
зазначеного майнового комплексу;
реалізувати майновий комплекс для
задоволення вимог, включених до
реєстру вимог кредиторів, у порядку,
передбаченому Законом.

Повноваження ліквідатора встановлені
у ст.25 Закону, згідно до них, зокрема,
останній: приймає до свого відання
майно боржника, вживає заходів по
забезпеченню його збереження; вживає
заходів, спрямованих на пошук,
виявлення та повернення майна
банкрута, що знаходиться у третіх осіб;
реалізує майно банкрута для
задоволення вимог, включених до
реєстру вимог кредиторів, у порядку,
передбаченому цим Законом.

Як свідчать матеріали справи,
ліквідатором було виявлено належне
банкруту майно, а саме: майновий
комплекс будівель, що розташований:
АДРЕСА_1.

УПФУ в м.Смілі та Смілянському районі
було направлено ліквідатору банкрута
лист від 20.12.2013р. №14744/05, у якому
Управління наполягало на негайному
усуненні ліквідатором порушень шляхом
вчинення дій по прийняттю майнового
комплексу до свого відання, його оцінки
та реалізації, в порядку, визначеному
ст.30 Закону.

У листі від 30.12.2013р. №04/5026/1450-39
ліквідатором була надана відповідь
УПФУ в м.Смілі та Смілянському районі, з
посиланням на певні факти, а саме:
нерухоме майно банкрута та технічна
документація має статус речового
доказу у кримінальній справі, яка була
зупинена апеляційним судом Черкаської
області; у ліквідатора відсутні
оригінали документів про право
власності, технічна документація на
майно банкрута, при цьому банкрут не є
особою, що бере участь у кримінальній
справі, тому не має процесуальних
повноважень на вирішення питання
повернення йому майна, визнаного
речовим доказом в порядку КПК України;
ліквідатор утримується від вчинення
дій з продажу нерухомого майна за
наявності статусу майна «речовий
доказ» з огляду на можливу перешкоду
правосуддю в кримінальній справі, що
перебуває на розгляді в апеляційному
суді Черкаської області; в межах
повноважень арбітражним керуючим були
вчинені всі можливі дії в інтересах
боржника та його кредиторів, на даний
час неможливо закінчити всі необхідні
дії ліквідаційної процедури,
направлені на продаж майна банкрута.

Згідно Витягу з державного реєстру
правочинів №12349398, виданого 21.12.2012р.,
23.09.2008р. було зареєстровано договір
купівлі-продажу №3150917 комплексу
будівель за адресою: АДРЕСА_1;
відчужувач - ОСОБА_5, набувач - ТОВ «Прод
Сміла Престиж», який нотаріально
посвідчений 23.09.2008р. №14704 приватним
нотаріусом ОСОБА_6

На запит ліквідатора щодо
інвентаризаційної справи у листі №686
від 21.12.2012р. Комунальне підприємство
"Черкаське обласне об'єднане бюро
технічної інвентаризації" повідомило,
що інвентаризаційна справа на комплекс
будівель, які знаходяться за адресою:
АДРЕСА_1 була вилучена 17.04.2009р. УСБУ в
Черкаській області, про що було
складено протокол виїмки, у зв'язку з
чим виготовити копію
інвентаризаційної справи неможливо.

Постановою старшого
слідчого-криміналіста СВ УСБУ в
Черкаській області ст. лейтенанта
юстиції Осадчого В.А. від 09.06.2009р. було
визнано в якості речових доказів
будівлі майнового комплексу, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та
передано вищевказані будівлі на
відповідальне зберігання директору
ТОВ «Прод Сміла Престиж» Плосконосу
О.О.

Відповідно до протоколу виїмки
старшого слідчого-криміналіста СВ УСБУ
в Черкаській області ст. лейтенанта
юстиції Осадчого В.А. від 17.04.2009р. було
проведено виїмку інвентаризаційної
справи на комплекс будівель, що
знаходяться за адресою: АДРЕСА_1.

У листі Управління Служби безпеки
України в Черкаській області від
15.06.2009р. №73/6-1009, адресованому
начальнику виробничого відділу
Комунального підприємства "Черкаське
обласне об'єднане бюро технічної
інвентаризації" було вказано, що
постановою слідчого майновий комплекс
визнано речовим доказом по
кримінальній справі №20 і з метою
забезпечення збереження цілісності
майнового комплексу Управління Служби
безпеки України в Черкаській області
просило заборонити будь-які операції,
пов'язані з реєстрацією,
перереєстрацією, постановкою та
зняттям з обліку майнового комплексу,
до прийняття судом рішення по
кримінальній справі № 20.

У листі Управління Служби безпеки
України в Черкаській області №6/Я-1-п/104
від 08.01.2013р., адресованому ліквідатору
банкрута, було повідомлено, що
матеріали кримінальної справи
знаходяться в апеляційному суді
Черкаської області.

У листі апеляційного суду Черкаської
області №2461/13 від 06.03.2013р. на клопотання
ліквідатора банкрута щодо речових
доказів, було повідомлено, що ухвалою
суду від 19.12.2011р. апеляційний розгляд
справи зупинено до розшуку ОСОБА_9

Ліквідатором було направлено
засновнику ТОВ «Прод Сміла Престиж»
ОСОБА_10 вимогу №04/5026/1450-26 від 23.08.2013р., у
якій ліквідатор повторно просив
передати документацію і майновий
комплекс. Також ліквідатор повідомляв
засновника, що оскільки 09.06.2009р. на
відповідальне зберігання йому згідно
протоколу передачі на зберігання
речових доказів, акту-прийому передачі,
розписки - було передано майно ТОВ
«Прод Сміла Престиж», яке визнано
речовим доказом по кримінальній
справі, а саме майновий комплекс, то
УСБУ листом №6/10-42/14 надало згоду на
участь в передачі майнового комплексу.
Однак, лист повернувся з довідкою
пошти: за закінченням терміну
зберігання".

З матеріалів справи вбачається, що
ліквідатор направляв прокурору
Черкаської області лист №04/5026/1450-36 від
19.12.2013р., у якому просив доручити УСБУ в
Черкаській області вчинити дії по
комісійному проведенню за участю
представників слідства/прокуратури,
ОСОБА_10 та ліквідатора банкрута
фіксації технічного стану майнового
комплексу, визнаного речовим доказом і
забезпечити передачу зазначеного
майна ліквідатору банкрута з метою
подальшого продажу в порядку,
передбаченому ст.30 Закону.

У листі №04/5026/1450-35 від 12.12.2013р.,
адресованому Городищенському ВВ КП
"ЧООБТІ" ліквідатор, посилаючись на
відсутність у нього документів, просив
провести технічну інвентаризацію
комплексу будівель. У відповіді
Городищенського ВВ КП "ЧООБТІ" №144 від
26.12.2013р. ліквідатора було повідомлено,
що не має можливості вчинити
відповідні дії, оскільки згідно
інструкції щодо проведення технічної
інвентаризації замовлення приймається
особисто від власника або його
представника при пред'явленні
доручення та оригіналів документів.

Неодноразово ліквідатор банкрута
звертався до приватного нотаріуса
ОСОБА_6 з проханням виготовити
дублікат договору купівлі-продажу
вказаного майнового комплексу
будівель, однак йому було відмолено, що
підтверджується листами, які наявні в
матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та докази
у всій сукупності, колегія суддів
погоджується з висновком місцевого
суду, що скарга УПФУ в м.Смілі та
Смілянському районі на бездіяльність
ліквідатора не підлягає задоволенню,
оскільки ліквідатором були дотримані
вимоги ст.25 Закону та вживались всі
можливі заходи по прийняттю майнового
комплексу до свого відання, його оцінки
та реалізації, в порядку, визначеному
ст.30 Закону, про що свідчать
вищевказані листи.

Крім того, до місцевого суду прокурором
були подані письмові пояснення на
скаргу УПФУ в м.Смілі та Смілянському
районі на бездіяльність ліквідатора, у
яких зазначено, що вищевказаний
майновий комплекс постановою старшого
слідчого-криміналіста СВ УСБУ в
Черкаській області Осадчого В.А. від
09.06.2009р. було визнано речовим доказом у
кримінальній справі по обвинуваченню
ОСОБА_9 за ч.5 ст.191 КК України. Оскільки,
на даний час, виправдувальний вирок
стосовно ОСОБА_9 не набрав чинності у
зв'язку з його оскарженням у
апеляційному порядку, на даній стадії
кримінального процесу до прийняття
остаточного рішення судом у
кримінальній справі, можливість
вирішення питання про реалізацію
майнового комплексу, який визнано
речовим доказом,
кримінально-процесуальним
законодавством не передбачено.

Відповідно до ст.80
Кримінально-процесуального кодексу
України (в редакції 1960 року) речові
докази зберігаються до набрання
вироком законної сили або до
закінчення строку оскарження
постанови чи ухвали про закриття
справи.

Відповідно до ст.81 КПК України питання
про речові докази вирішується вироком,
ухвалою чи постановою суду, або
постановою органу дізнання, слідчого,
прокурора про закриття справи.

Згідно ст.330 КПК України при
постановленні вироку, суд вирішує
питання про речові докази, керуючись
правилами, викладеними в статті 81 цього
Кодексу.

За нормами КПК України, якщо суд при
постановлені вироку не вирішив питання
про речові докази, він не позбавлений
права вирішувати це питання у стадії
виконання вироку відповідно до ст.ст.
409, 411 КПК України.

Таким чином, до прийняття остаточного
рішення апеляційним судом у
кримінальній справі, можливість
вирішення питання про реалізацію
майнового комплексу, який визнано
речовим доказом,
кримінально-процесуальним
законодавством не передбачено.

Тому, місцевий суд законно і
обґрунтовано відмовив у задоволенні
скарги УПФУ в м.Смілі та Смілянському
районі на бездіяльність ліквідатора
банкрута.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

За таких обставин, Київський
апеляційний господарський суд не
вбачає підстав для задоволення
апеляційної скарги, зміни чи
скасування ухвали суду першої
інстанції.

Керуючись ст.ст.99, 101, 103, 105 ГПК України,
ст.25 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", Київський
апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу УПФУ в м.Смілі та
Смілянському районі Черкаської
області залишити без задоволення, а
ухвалу господарського суду Черкаської
області від 18.03.2014р. по справі
№04/5026/1450/2012 - без змін.

Справу №04/5026/1450/2012 повернути до
господарського суду Черкаської
області.

Постанова може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя
В.О. Пантелієнко

Судді
Л.Л. Гарник

О.М. Остапенко