м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3780/14 23.04.14За позовом
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «АХА Страхування»
до Приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
про стягнення 3455,05 грн.
Суддя Сташків Р.Б.
Представники сторін:
від позивача - Грабова І.А. (представник
від відповідача - не з'явилися.
Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «АХА Страхування»
(далі - Позивач) звернулося до
господарського суду міста Києва з
позовом про стягнення з Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» (далі -
Відповідач) заборгованості з
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної внаслідок ДТП, в розмірі
Заявлені позовні вимоги мотивовані
тим, що Відповідач, як страховик винної
в ДТП особи, всупереч вимогам Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» не відшкодував Позивачу
матеріальну шкоди, завдану
страхувальником Відповідача внаслідок
Відповідач письмових заперечень проти
На запит ухвали суду від Моторного
(транспортного) страхового бюро
України 26.03.2014 надійшла інформація по
полісу обов'язкового страхування №
В судові засідання представники
Відповідача не з'являлися, хоча судом
були вчинені всі дії щодо належного
повідомлення Відповідача про
призначення справи до розгляду в
засіданнях суду, про час і місце їх
проведення, оскільки ухвали суду
надсилалися на адреси
місцезнаходження Відповідача згідно
відомостей з ЄДРЮО та ФОП, та були
отримані ним 17.03.2014 та 10.04.2014, що
вбачається зі зворотних повідомлень
про вручення поштових відправлень.
Отже Відповідач, як учасник судового
процесу не був позбавлений права та
можливості (в матеріалах справи
відсутні докази протилежного)
забезпечити за необхідності участь у
судовому засіданні свого повноважного
А неможливість направлення
Відповідачем повноважного
представника та неможливість розгляду
справи без участі його представника
підлягає доведенню Відповідачем, як
учасником судового процесу на
загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК
України), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.
Суд також приймає до уваги, що явка
представників сторін у судові
засідання обов'язковою не визнавалась,
а отже направлення представника було
правом, а не обов'язком Відповідача, та
останнім не обґрунтовано підстав
необхідності прийняття його
представником особистої участі в
судовому засіданні.
Крім того, Відповідач не був
позбавлений права та можливості (в
матеріалах справи відсутні докази
протилежного) надати відзив на позов в
письмовому вигляді через канцелярію
суду, оскільки, як зазначалось вище, про
призначення судових засідань
Відповідачу було заздалегідь, з часу
отримання ним відповідних ухвал суду.
Судом враховано, що відповідно до
пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції», у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
Клопотань про відкладення розгляду
справи не надходило, та судом не
встановлено обставин, які б
перешкоджали чи не дозволяли
розглянути спір у даному судовому
Відтак, суд дійшов висновку про
відсутність встановлених ст. 77 ГПК
України підстав для відкладення
розгляду справи та відповідно до
статті 75 ГПК України, здійснює розгляд
справи за наявними в ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Позивача, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд
02.09.2013 по вул. Чупринки в м. Львові була
скоєна ДТП, а саме відбулося зіткнення
автомобіля «Опель», д.р.н. НОМЕР_1, яким
керував ОСОБА_2, з автомобілем «Рено»,
д.р.н. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3
Причинами ДТП стало те, що водій ОСОБА_2,
керуючи автомобілем «Опель», д.р.н.
НОМЕР_1 проявив неуважність до
дорожньої обстановки та її змін, не
дотримався безпечного бокового
інтервалу, внаслідок чого здійснив
зіткнення з припаркованим автомобілем
«Рено», д.р.н. НОМЕР_2, чим порушив пункти
2.10, 15, 13.1 ПДР України.
Дані обставини підтверджуються
короткою та розгорнутою довідками ДАІ
про дорожньо-транспортну пригоду,
копії яких містяться у матеріалах
справи.
Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено
автомобіль «Рено», д.р.н. НОМЕР_2
(Застрахований автомобіль), який
відповідно до залученої до матеріалів
справи копії реєстраційного талону
належить ОСОБА_3 на праві власності, та
який був застрахований Позивачем на
підставі Договору добровільного
страхування від 02.07.2013 (далі - Договір
добровільного страхування);
вигодонабувачем за вказаним договором
На підставі вищевказаного, за умовами
Договору добровільного страхування,
враховуючи рахунок № СПД-000490 від 17.09.2013
ремонтного СТО Застрахованого
автомобіля (ФОП ОСОБА_5) з ремонтною
калькуляцією до нього на суму 3455,05 грн.,
Позивачем було складено Страховий акт
до якого Позивач розрахував та
виплатив страхове відшкодування в
розмірі 3455,05 грн. на рахунок ремонтного
СТО Застрахованого автомобіля (ФОП
ОСОБА_5), що підтверджується залученою
до матеріалів справи копією платіжного
Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.
Відтак, Позивач, здійснивши виплату
страхового відшкодування, набув права
потерпілої особи в межах здійсненої
Як вбачається з матеріалів справи,
шкоду було заподіяно водієм автомобіля
«Опель», д.р.н. НОМЕР_1, ОСОБА_2, під час
експлуатації вказаного автомобіля, і
його вину у вчиненні ДТП та скоєнні
адміністративного правопорушення за
ст. 124 КУпАП встановлено постановою
Яворівського районного суду
Львівської області від 24.09.2013 у справі
№ 460/3534/13-п.
На час скоєння вищевказаної ДТП
цивільно-правова відповідальність
ОСОБА_2, як особи, яка експлуатує
автомобіль «Опель», д.р.н. НОМЕР_1 на
законних підставах, була застрахована
Відповідачем на підставі договору
(полісу) № АС/1075099 обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів. Вказаним
договором (полісом) передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду
заподіяну майну третіх осіб становить
Отже, Відповідач є особою на яку
полісом № АС/1075099 покладено обов'язок з
відшкодування шкоди, завданої під час
експлуатації автомобіля «Опель», д.р.н.
НОМЕР_1, на час спірної ДТП.
Позивач (його представник) звертався до
Відповідача з претензією № ЛВ1944 про
здійснення страхового відшкодування в
зв'язку з ДТП у розмірі здійсненої
Позивачем страхової виплати, та дану
вимогу Відповідачем було отримано
16.01.2014, що вбачається зі зворотного
повідомлення про вручення поштового
В матеріалах справи відсутні докази
задоволення Відповідачем вимоги
Позивача в добровільному порядку.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.
Відповідно до пункту 7.38 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів
(затверджена наказом Міністерства
юстиції України, Фонду державного
майна України від 24 листопада 2003 року №
142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві
юстиції України 24 листопада 2003 року за
№ 1074/8395) значення коефіцієнта
фізичного зносу (Ез) приймається таким,
що дорівнює нулю для нових складників
та для складників КТЗ, строк
експлуатації яких не перевищує 5 років -
для легкових КТЗ виробництва країн СНД
та 7 років - для інших легкових КТЗ.
Зі свідоцтва про реєстрацію
пошкодженого Застрахованого
автомобіля, виробництва не СНД, копія
якого міститься у матеріалах справи,
вбачається, що рік випуску автомобіля -
2013, а отже на момент ДТП строк його
експлуатації не перевищував 7 років.
Таким чином підстав для вирахування
зносу в даному випадку не має, та
Відповідачем не доведено суду
Судом також враховано, що у пункті 7.39
вищезазначеної Методики наведені
винятки стосовно використання
зазначених у пункті 7.38 Методики вимог.
Разом з тим, Відповідачем у супереч
статті 33 ГПК України не доведено суду,
що існують обставини, зазначені у
пункті 7.39 Методики, які дають підстави
для визначення іншого розміру
коефіцієнта фізичного зносу.
Так, розмір шкоди (як оціненої так і
фактично завданої) та коефіцієнт
фізичного зносу Застрахованого
автомобіля підлягають доведенню перед
судом сторонами спору належними
засобами доказування відповідно до
статей 32, 34 ГПК України.
Відповідачем не надано суду доказів на
спростування встановленого Позивачем
у страховому акті розміру шкоди,
завданої власнику Застрахованого
автомобіля, та нульового коефіцієнту
фізичного зносу складових автомобіля.
Відповідачем також не заявлялося
клопотання про витребування доказів в
порядку ст. 38 ГПК України на
спростування наведеного і
обґрунтуваного Позивачем розміру
шкоди, а також не заявлялося клопотання
про призначення експертизи в порядку
Висновку сертифікованого оцінювача
або аварійного комісара щодо
встановлення іншого обґрунтованого на
думку Відповідача розміру шкоди,
завданої внаслідок пошкодження
Застрахованого автомобіля у ДТП, та на
доведення іншого ніж нульовий
коефіцієнту фізичного зносу
Застрахованого автомобіля,
Відповідачем суду також надано не було.
При цьому, наведені в ремонтній
калькуляції до рахунку № СПД-000490 від
17.09.2013 (ремонтного СТО Застрахованого
автомобіля) матеріли, деталі та роботи
знаходяться у причинно-наслідковому
зв'язку з завданими Застрахованому
автомобілю пошкодженнями внаслідок
ДТП, що відображені в довідках ДАІ, і
Відповідачем не надано доказів
протилежного, а також, як зазначалось
вище, не спростовано належними
засобами доказування, що вартість
робіт по відновленню автомобіля в
розмірі 3455,05 грн. є необґрунтованою або
Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
завжди зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту. Франшиза - частина збитків,
що не відшкодовується страховиком
згідно з договором страхування (стаття
9 Закону України «Про страхування»).
Враховуючи вищезазначені обставини,
умови полісу № АС/1075099 та положення
статей 12, 22, 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», статей 9, 27 Закону України
«Про страхування» та статей 993, 1192 ЦК
України, у Відповідача в зв'язку з
настанням ДТП виник обов'язок
відшкодувати Позивачу шкоду, в межах
ліміту його відповідальності за
виходячи з вартості відновлювального
ремонту Застрахованого автомобіля, з
врахуванням нульового коефіцієнту
фізичного зносу (3455,05 грн.), при цьому в
межах суми, що перейшла до Позивача у
порядку регресу в зв'язку з виплатою
страхового відшкодування (3455,05 грн.), за
мінусом франшизи (0 грн.), та отже в сумі
З матеріалів справи слідує, що Позивач
(повноважний представник) з метою
отримання коштів від Відповідача
звернувся до останнього з претензією №
ЛВ1944 від 09.01.2014 про виплату страхового
відшкодування за полісом № АС/1075099.
Дана заява та документи, які необхідні
для виплати страхового відшкодування
на користь Позивача, були отримані
Відповідачем 16.01.2014, що вбачається зі
зворотного повідомлення про вручення
поштового відправлення.
Разом з цим, враховуючи вимоги пункту
36.2 статті 36 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страхове відшкодування
(регламентна виплата) за полісами
ОСЦПВВНТЗ повинно бути виплачено
страховиком (МТСБУ) протягом 15 днів з
дня узгодження ним розміру страхового
відшкодування з особою, яка має право
на отримання відшкодування, за
наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування.
Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України,
статтею 193 ГК України зобов'язання
мають виконуватися належним чином та у
встановлений строк відповідно до
закону, інших правових актів, договору.
Одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.
Відповідачем було отримано відповідну
заяву Позивача з усіма обов'язковими
додатками, зазначеними у статті 35
вказаного Закону, 16.01.2014, що вбачається
зі зворотного повідомлення про
вручення поштового відправлення.
Подальші листи Позивача до Відповідача
мали похідний характер від первинної
претензії, та документи, що надавалися
з цими листами не були обов'язковими за
приписами статті 35 вказаного Закону.
Отже, відповідно до пункту 36.2 статті 36
Закону України «Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів», Відповідач мав
право прийняти рішення про здійснення
страхового відшкодування
(регламентної виплати) та виплатити
його або прийняти вмотивоване рішення
про відмову у здійсненні страхового
відшкодування (регламентної виплати), у
строк до 90 днів з дня отримання заяви
Позивача, тобто в строк по 16.04.2014
А тому, враховуючи, що станом на день
винесення рішення у даній справі сплив
встановлений законом строк, проте
Відповідачем не було виплачено
Позивачу визнаний судом обґрунтованим
розмір шкоди, то позовні вимоги про
стягнення 3455,05 грн. з Відповідача в
примусовому порядку визнаються судом
обґрунтованими та задовольняються.
Проте, оскільки даний позов було подано
Позивачем до суду 07.03.2014, тобто
передчасно до закінчення строку,
наданого законом Відповідачу на
розгляд вимоги Позивача, то станом на
день подання позову Відповідач ще не
порушив права Позивача та отже не був
винним у виникненні даного судового
спору, тому судовий збір згідно зі ст. 49
ГПК України за передчасне звернення
Позивача до суду з даним позовом,
покладається на останнього та не
Виходячи з викладеного та керуючись
статтями 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд
Позовні вимоги задовольнити.
Стягнути з Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» (м. Київ,
вул. Фрунзе, 40; ідентифікаційний код
20602681) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «АХА Страхування» (м. Київ,
вул. Іллінська, 8; ідентифікаційний код
20474912) 3455 (три тисячі чотириста п'ятдесят
п'ять) грн. 05 коп. відшкодування
матеріальної шкоди (виплати страхового
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 25.04.2014

Суддя
Сташків Р.Б.