ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.04.14р. Справа № 904/6556/13

За позовом Публічного акціонерного
товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", м.
Кривий Ріг, Дніпропетровська обл.

до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця", м.
Дніпропетровськ

про стягнення 88 906,56 грн.

Головуючий колегії Панна С.П.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

Від позивача Рейнюк І.В. -
юрисконсульт юридичного відділу за
довіреністю від 30.01.2014 року за № 52-16/108

Від відповідача Овчинніков Б.С. -
начальник юридичного сектора
відокремленого структурного
підрозділу за довіреністю від 01.01.2014
року за № 29

СУТЬ СПОРУ:

Відкрите акціонерне товариство
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" звернулось до господарського
суду Дніпропетровської області з
позовом до Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" про
стягнення збитків у розмірі 88 906,56 грн.,
судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідачем безпідставно списана
плата за користування вагонами з
рахунку позивача, оскільки вагони, що
прямували на адресу позивача
затримувались відповідачем на
станціях Чортомлик, Кривий
Ріг-Головний, Приворот, Кривий
Ріг-Західний, Новоблочна, Саксагань
Придніпровської залізниці, але вони не
є станціями призначеннями та не
являються підходами до станції
призначення. Відповідачем порушено
порядок оформлення факту затримки
вагонів, які надходили на адресу
позивача, оскільки саме акти є
підставою для оплати плати за
користування вагонами. Згідно
відомостей у актах про затримку
вагонів № 21 від 29.08.2012 року, № 7 від
28.08.2012 року, № 15 від 28.08.2012 року, № 20 від
27.08.2012 року, № 54 від 25.08.2012 року, № 6 від
25.08.2012 року, спірні вагони з моменту
прибуття на станції до видачі наказу
про їх затримку (від 10 годин до п'яти
діб) безпідставно знаходились на
станціях Чортомлик, Кривий
Ріг-Західний, Новоблочна, Саксагань і
не подавались під вантажні операції в
зв'язку з чим у подальшому і могло
виникнути скупчення вагонів на станції
призначення, оскільки спірні вагони
прибували із запізненням з причин їх
безпідставної затримки відповідачем
на зазначених станціях. Відповідачем
порушено порядок повідомлення
позивача, передбачений Правилами
користування вагонами та контейнерами,
отже не можуть бути підставою для
покладення матеріальної
відповідальності на позивача. Крім
того, відповідно до відомості плати за
користування вагонами № 04092788
відповідач нарахував плату за
користування вагоном № 52749983 в сумі 1231,90
грн., який був затриманий на ст. Кривий
Ріг-Західний за актом про затримку № 20
від 27.08.2012 року вагон № 52749983 не
зазначений, тобто даний вагон не
затримувався за вказаним актом і
нарахування суми 1231,90 грн. є
неправомірним. Згідно відомостей,
внесених у акти про затримку вагонів №
21 від 29.08.2012 року (ст. Чортомлик), № 54 від
25.08.2012 року (ст. Новоблочна), № 20 від
27.08.2012 року (Кривий Ріг-Західний), № 6 від
25.08.2012 року (ст. Саксагань) спірні вагони
з моменту прибуття на станції затримки
до видачі наказу про їх затримку (від
однієї до шести діб) безпідставно
знаходилась на вищевикладених
станціях та не подавались під вантажні
операції.

Відповідач з позовними вимогами не
погоджується (відзив на позовну заяву
від 03.09.2013 року) посилаючись на те, що:

- позивачем пропущено строк позовної
давності;

- вагони на момент видачі наказів ще не
прибули на станцію призначення і не
подавались на під'їзну колію, а були
затримані на шляху прямування згідно
вимог п. 9, 10 Правил користування
вагонами з причини зайнятості колій
станції призначення з вини одержувача;

- залізниця своїм локомотивом вивозить
вагони, узгоджені з диспетчером цеху
УЗТ, для передачі лише на
приймально-здавальні колії станції
Допоміжна, яка є межею між коліями
залізниці і власника під'їзної колії
ВАТ "ПівдГЗК"; подальший рух вагонів
здійснюється локомотивом власника
під'їзної колії, який до залізниці не
має ніякого відношення.

- позивач неправомірно намагається
перекласти вину затримки вагонів на
підходах до станції призначення на
залізницю при цьому ухиляється від
пояснень чому саме він несвоєчасно
забирав вагони, які прибули на його
адресу, чим порушив вимоги п. договору
№ ПР/М-08-2/11/247а НЮдч, п. 33 Правил видачі
вантажу, ст. ст. 46, 47 Статуту залізниць
України і через затримку вагонів на
станції Кривий Ріг спричинив ситуацію
зниження пропускної спроможності не
лише на станції призначення, а й на
підходах до неї;

- позивачем не надано письмових
звернень до відповідача щодо вчинення
дій зі спірними вагонами, а саме з
проханням доставити на їх адресу в
першу чергу саме затримані вагони за
наказами № 258, 228, 227, 242 доводять
правомірність його позовних вимог щодо
повернення спірної суми.

Ухвалою суду від 06.02.2014 року змінено
найменування позивача з ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" на ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат".

Справа розглядалась в колегіальному
складі суду.

Відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України у
справі оголошувались вступна та
резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Взаємовідносини залізниці з
контрагентами визначаються статутом
залізниць України, Правилами
перевезень вантажів та відповідними
договорами. Щодо порядку та умов
експлуатації залізничних під'їзних
колій, подачі та збирання вагонів
згідно зі ст. 21 Законом України "Про
залізничний транспорт" та ст. 71 Статуту
визначаються договором.

Взаємовідносини залізниці щодо подачі
та забирання вагонів між ДП
"Придніпровська залізниця" та ВАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" регулюються договором №
ПР/М-08-2/11-2476а НЮдч від 06.11.2008 року "Про
експлуатацію залізничної під'їзної
колії ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", яка
примикає до станцій Кривий Ріг
Придніпровської залізниці".

Пунктом 16 договору передбачено, що
збори і плати вносяться на підставі ст.
62 Статуту залізниць України за
передоплатою через розрахунковий
підрозділ залізниці з відповідними
оголошеннями Укрзалізницею
коефіцієнтами підвищення.

Відповідно до ст. 62 статуту залізниць
України порядок розрахунків за
перевезення і послуги встановлюється
Укрзалізницею згідно з чинним
законодавством. Належні за перевезення
вантажів і надання додаткових послуг
платежі можуть вноситися готівкою,
чеками, безготівково, якщо інше не
передбачено законодавством, на
станціях відправлення або
передоплатою через розрахункові
підрозділи залізниць. Остаточні
розрахунки між залізницями і
одержувачами за перевезення вантажів і
надання додаткових послуг
здійснюються на станціях призначення.

Відповідно до п. 2.3 Правил розрахунків
за перевезення вантажів, розрахунки за
перевезення вантажу та вантажобагажу
між залізницею і відправником
(одержувачем, експедитором)
здійснюються на підставі договору.

Між Публічним акціонерним товариством
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" та Державним підприємством
"Придніпровська залізниця" розрахунки
здійснюються на підставі договору про
організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги №
ПР/ДН-2-074/НЮп/672а від 28.12.2006 року.

Пунктом 3.2 додаткової угоди № 16 від
29.06.2011 року до договору №
ПР/ДН-2-074/НЮп/672а від 28.12.2006 року
передбачено, що у міру виконання
перевезень та надання послуг
відповідач відображає в особовому
рахунку використання вантажовласником
коштів для оплати перевезень вантажів,
інших додаткових послуг, а також
штрафів на підставі відповідних
первинних документів, які можуть бути
оформлені в електронному вигляді (з
застосуванням електронного цифрового
підпису).

За накладними №№ 46826020, 41919309, 41918269, 41919689,
41918582, 41918152, 41918160, 41918178, 41913344, 41912379, 41912312,
41912452, 41912429, 41912262, 41912882, 41912924, 41912932, 41912296,
47173976 (т. 2 а. с. 75-76, 81-101, 108-109)
відповідачем були прийняті порожні
вагони власності ТОВ "Спецвагон
Транслізинг", ТОВ "Металургійна
транспортна компанія", ТОВ "Істек", ТОВ
"Євразтранс Україна", ТОВ "Спецвагон
Транслізинг" для перевезення на адресу
одержувача ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат".

Як вбачається з матеріалів справи, на
шляху прямування відповідно до вимог п.
п. 9, 10 Правил користування вагонами,
затверджених наказом Міністерства
транспорту України 25.02.1999 року за № 119
та зареєстрованих в Міністерстві
юстиції України 15.03.1999 року за № 165/3458,
вищевказані вагони були затримані
згідно наказів № 227 від 25.08.2012 року, № 228
від 25.08.2012 року, № 258 від 29.08.2012 року, № 242
від 27.08.2012 року, № 244 від 28.08.2012 року, № 246
від 28.08.2012 року через неможливість
приймання їх станцією призначення
Кривий Ріг Придніпровської залізниці у
зв'язку з неприйняттям вагонів
вантажовласником ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" з
причини скупчення вагонів на станції
Кривий Ріг Придніпровської залізниці і
несвоєчасного вивільнення колій від
вантажу, що прибув на адресу позивача
та здійсненням необхідних операцій з
обробки вагонів як позивача, так і
інших контрагентів ДП "Придніпровська
залізниця".

За фактом неприйняття вищевказаних
вагонів ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
згідно з нормами п. п. 9, 10 Правил
користування вагонами та контейнерами
на станціях:

- Чортомлик складено акт про затримку
вагонів форми ГУ-23а № 21 від 29.08.2012 року
(т. 1 а. с. 182) та акт загальної форми ГУ-23
за № 697 від 29.08.2012 року (т. 1 а. с. 181), які з
повідомленням про затримку вагонів (т. 1
а. с. 183) вручено представнику
позивача, що підтверджується розписом
представника ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
другому екземплярі повідомлення;

- Кривий Ріг-Головний складено акт про
затримку вагонів форми ГУ-23а № 7 від
28.08.2012 року (т. 1 а. с. 200) та акт загальної
форми ГУ-23 за № 3272 від 28.08.2012 року (т. 1 а.
с. 198), які з повідомленням про затримку
вагонів (т. 1 а. с. 201-202) вручено
представнику позивача, що
підтверджується розписом представника
ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" на другому екземплярі
повідомлення;

- Приворот складено акт про затримку
вагонів форми ГУ-23а № 15 від 28.08.2012 року
(т. 1 а. с. 222) та акт загальної форми ГУ-23
за № 15 від 28.08.2012 року (т. 1 а. с. 221), які з
повідомленнями про затримку вагонів (т.
1 а. с. 223) вручено представнику позивача,
що підтверджується розписом
представника ВАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
другому екземплярі повідомлення;

- Кривий Ріг-Західний складено акт про
затримку вагонів форми ГУ-23а № 20
від 27.08.2012 року (т. 1 а. с. 226) та акт
загальної форми ГУ-23 за № 54 від 27.08.2012
року (т. 1 а. с. 225), які з повідомленням
про затримку вагонів (т. 1 а. с. 227)
вручено представнику позивача, що
підтверджується розписом представника
ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" на другому екземплярі
повідомлення;

- Новоблочна складено акт про затримку
вагонів форми ГУ-23а № 54 від 25.08.2012 року
(т. 1 а. с. 229-230) та акт загальної форми
ГУ-23 за № 54 від 25.08.2012 року (т. 2 а. с. 228),
які з повідомленням про затримку
вагонів (т. 1 а. с. 232) вручено
представнику позивача, що
підтверджується розписом представника
ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" на другому екземплярі
повідомлення;

- Саксагань складено акт про затримку
вагонів форми ГУ-23а № 6 від 25.08.2012 року
(т. 2 а. с. 79) та акт загальної форми ГУ-23
за № 6 від 25.08.2012 року (т. 2 а. с. 80), які з
повідомленням про затримку вагонів (т. 2
а. с. 78) вручено представнику позивача,
що підтверджується розписом
представника ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" на
другому екземплярі повідомлення.

Відповідно до відомостей плати за
користування вагонами 02092767, 03092779, 04092788
(т. 1 а. с. 168-170, 185-188, 204-206) за весь час
затримки вагонів на підходах до ст.
Кривий Ріг за актами ф. ГУ-23 № 697 від
29.08.2012 року, № 7 від 28.08.2012 року, № 15 від
28.08.2012 року, № 54 від 27.08.2012 року, № 54 від
25.08.2012 року, № 6 від 25.08.2012 року та час
незабирання вагонів з колій станції
відповідачем було нараховано плату та
користування спірними вагонами.
Відомість плати за користування
вагонами підтверджено підписом
працівника станції Кривий Ріг як того
чітко передбачає графа "Підпис
працівника станції" форми ГУ-46 згідно
додатку № 1 до п. 3 Правил.

Пунктом 4 Правил користування вагонами
та контейнерами встановлено, що
відомості плати за користування
вагонами, контейнерами складаються на
вагони, контейнери, що подаються під
навантаження та вивантаження, є
документами обліку часу перебування
вагонів, контейнерів у пунктах
навантаження та вивантаження та на
під'їзних коліях і містять розрахунки
платежів за користування вагонами,
контейнерами.

Як встановлено матеріалами справи,
відповідачем плата за користування
вагонами нарахована за відомостями
плати за користування вагонами
№№ 02092767, 03092779, 04092788 (т. 1 а. с. 168-170, 185-188,
204-206) на загальну суму 74088,80 грн.

Вказана плата списана з особового
рахунку ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", що
підтверджується переліками, які
включено до розрахунку за звітну добу
щодо відправлення, видачі вантажів і
додаткових зборів №№ 20120904 від 04.09.2012
року, № 20120905 від 05.09.2012 року (т. 1 а. с.
171-179, 207-213).

ПАТ "Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" вважає, що плата за
користування вагонами нарахована
відповідачем та списана з його
особового рахунку неправомірно, чим
позивачу завдано збитків.

Частиною 1 статтею 225 Глави 25
Господарського кодексу України
передбачено, що до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила Господарське
правопорушення, включаються: вартість
втраченого, пошкодженого або знищеного
майна, визначена відповідно до вимог
законодавства; додаткові витрати
(штрафні санкції, сплачені іншим
суб'єктам, вартість додаткових робіт,
додатково витрачених матеріалів тощо),
понесені стороною, яка зазнала збитків
внаслідок порушення зобов'язання
другою стороною; неодержаний прибуток
(втрачена вигода), на який сторона, яка
зазнала збитків, мала право
розраховувати у разі належного
виконання зобов'язання другою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди у випадках,
передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 Глави 25
Господарського кодексу України
учасник господарських відносин, який
вчинив господарське правопорушення,
зобов'язаний вжити необхідних заходів
щодо запобігання збиткам у
господарській сфері інших учасників
господарських відносин або щодо
зменшення їх розміру, а у разі якщо
збитків завдано іншим суб'єктам, -
зобов'язаний відшкодувати на вимогу
цих суб'єктів збитки у добровільному
порядку в повному обсязі, якщо законом
або договором сторін не передбачено
відшкодування збитків в іншому обсязі.

Стаття 908 Цивільного кодексу України,
яка кореспондується із ст. 307
Господарського кодексу України
встановлює, що умови перевезення
вантажу, пасажирів і багажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно зі ст. 119 Статуту залізниць
України за користування вагонами і
контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами,
громадянами - суб'єктами
підприємницької діяльності вноситься
плата. Порядок визначення плати за
користування вагонами (контейнерами)
та увільнення від зазначеної плати у
разі затримки вагонів (контейнерів), що
виникла з вини залізниці,
встановлюється Правилами користування
вагонами і контейнерами. Зазначена
плата вноситься також за час затримки
вагонів на станціях призначення і на
підходах до них в очікуванні подання їх
під вивантаження, перевантаження з
причин, що залежать від
вантажоодержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства.

Плата за користування вагонами не є
мірою відповідальності, яка може
застосовуватись лише за наявності вини
у сторони у зобов'язанні.

Порожні приватні власні вагони, які
перевозяться залізницею за повними
перевізними документами зі сплатою
провізної плати, мають статус "вантажу",
які залізниця зобов'язана доставити на
станцію призначення у цілості та
збереженості і видати їх одержувачу,
зазначеному в накладній, а одержувач
має щодо залізниці права та обов'язки,
передбачені Статутом залізниць
України, зокрема, обов'язок отримати їх
від залізниці, а у разі несвоєчасного
приймання вагонів від залізниці -
сплатити плату за користування
вагонами, які знаходяться на коліях
залізниці чи на станціях підходу, та
збір за зберігання у розмірах,
встановлених Тарифним керівництвом №
1, а також інші права та обов'язки, які
має одержувач відносно вантажу, що
прибув на його адресу.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

З матеріалів справи вбачається, що сума
збитків складається із стягненої
залізницею плати за користування
вагонами за відомостями плати за
користування вагонами форми ГУ-46 №№
02092767, 03092779, 04092788 (т. 1 а. с. 168-170, 185-188, 204-206)
на загальну суму 74088,80 грн. (без ПДВ), яка
була нарахована на підставі актів про
затримку вагонів ф. ГУ-23а та актів
загальної форми ГУ-23 складених на
станціях затримок Чортомлик,
Новоблочна, Кривий Ріг-Західний, Кривий
Ріг-Головний, Саксагань згідно наказів
№ 246 від 28.08.2012 року, № 244 від 28.08.2012 року,
№ 227 від 25.08.2012 року, № 228 від 25.08.2012 року,
№ 258 від 29.08.2012 року, № 242 від 27.08.2012 року
(т. 1 а. с. 203, 224, т. 2 а. с. 70, 77, 102, 110).

Матеріали справи свідчать, що акти
форми ГУ-23 на віднесення на
відповідальність вантажовласника
підписано лише представниками
залізниці (т. 1 а. с. 198-199, 221, т. 2 а. с. 72, 80,
105-107, 113).

Посилання на зазначені вище акти
загальної форми, як на підтвердження
затримки вагонів на колії станції
Кривий Ріг з вини одержувача, зазначені
у положеннях про зайнятість колій (т. 2
а. с. 114-180).

Відповідно до п. 8 Правил користування
вагонами та контейнерами у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції
та вантажовласником.

Аналогічний припис міститься в п. 5.10
роз'яснень Вищого господарського суду
України від 29.09.2008 року № 04-5/225.

Акти загальної форми на віднесення на
відповідальність вантажовласника, в
порушення пункту 8 Правил користування
вагонами та контейнерами, підписано
лише представниками відповідача і,
відповідно, не можуть вважатись
належним доказом підтвердження
викладених в них обставин.

Посилання відповідача на п. 3 Правил
складання актів суд вважає
необґрунтованим, оскільки Правила
користування вагонами та контейнерами
є спеціальною правовою нормою, яка
визначає порядок і умови користування
вагонами та контейнерами, порядок
визначення плати за їх користування.
Доводи про те, що на станціях Допоміжна
та Кривий Ріг, відсутні повноважні
представники вантажоотримувача до
уваги не приймаються, оскільки
відповідачем не надано доказів виклику
представників вантажоотримувача для
підписання актів на віднесення на
відповідальність вантажовласника, в
порядку визначеному Правилами
користування вагонами та контейнерами.
Крім того, акти загальної форми про
відмову в підписанні спірних актів не
складались, до справи позивачем не
залучено. Не узгодженість сторонами
порядку та місця підписання актів на
віднесення на відповідальність
вантажовласника не позбавляє позивача
від обов'язку складання актів в
порядку, визначеному законодавством, а
саме п. 8 Правил користування вагонами
та контейнерами.

З положення про зайнятість колій
вбачається наступне:

- за наказом № 228 від 25.08.2012 року
відставлення вагонів на колії № 3
відбувалось більше доби з 16 год. 40 хв.
28.08.2012 року до 16 год. 50 хв. 29.08.2012 року, на 5
колії відставлення вагонів
відбувалось 11 годин з 17 год. 30 хв. 27.08.2012
року до 03 год. 10 хв. 28.02.2012 року, тоді як
дані колії є приймально-відправними;
колія № 4 12 годин використовувалась для
накопичення вагонів, а саме з 12 год. 40
хв. 02.09.2012 року до 02 год. 15 хв. 03.09.2012 року,
колія № 6 використовувалась для
накопичення вагонів більше доби з 09
год. 20 хв. 23.08.2012 року до 15 год. 30 хв. 24.08.2012
року, колія № 9 була вільна з 10:55 год.
27.08.2012 року до 19:20 год. (8 год.), колія № 12
була вільна з 00:55 год. 29.08.2012 року до 15:50
год. (15 год.), колія № 1б була вільною з
14:30 год. 01.09.2012 року до 00:10 год. 02.09.2012 року
(10 год.), колія № 14 була вільною з 21:20 год.
24.08.2012 року до 13:35 год. 25.08.2012 року (16 год.);

- за наказом № 242 від 25.08.2012 року
відставлення вагонів на колії № 3
відбувалось більше доби з 16 год. 40 хв.
28.08.2012 року до 16 год. 50 хв. 29.08.2012 року,
тоді як дана колія є
приймально-відправною, колії № 4, № 5
була зайнята не з вини позивача,
відставлення вагонів на колії № 5
відбувалось більше доби з 17 год. 30 хв.
27.08.2012 року до 03 год. 10 хв. 28.08.2012 року,
тоді як дана колія є
приймально-відправною; колія № 5 09
годин використовувалась для
накопичення вагонів, а саме з 23 год. 45
хв. 02.09.2012 року до 09 год. 10 хв. 03.09.2012 року;
колія № 6 була вільною протягом доби з
22:15 год. 29.08.2012 року до 22:30 год. 30.08.2012
року; колія № 9 була вільною 27.08.2012 року
до 19:20 год.; колія № 12 була вільною
протягом 14 годин з 00:55 год. 29.08.2012 року о
15:50 год. 29.08.2012 року; колія № 1б була
вільною протягом 10 годин з 14:30 год.
01.09.2012 року до 00:10 год. 02.09.2012 року;

- за наказом № 258 від 29.08.2012 року колії №
12 була вільною 15 годин з 00:55 год. 29.08.2012
року до 15:50 год. 29.08.2012 року; на коліях №
4, 5, 6, 1б виконувались технологічні
процеси і вина позивача у зайнятості
колій відсутня.

Відповідачем не надано доказів
неможливості подачі спірних вагонів на
вищевказані вільні колії у вказаний
час. У положенні про зайнятість колій
відповідач посилається, що деякі колії
певний час використовувались для
проведення маневрових робіт, обгону
локомотива, згідно ЄТП роботи під'їзної
колії на станції Кривий Ріг, але
будь-яких доказів проведення цих робіт
суду не надано.

Розділ II Єдиного технологічного
процесу роботи станції Кривий Ріг та
під'їзної колії ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
передбачає, що операції по прибуттю
поїздів на станцію Кривий Ріг (обробка
поїздів), згідно даного розділу та
графіку обробки составу порожніх
напіввагонів відповідачу на обробку
вагонів надається 216 хв., що дорівнює 3,6
год.; операції з обробки завантаженого
маршруту, що прибув для подавання на
під'їзну колію ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" ДП
"Придніпровська залізниця" на обробку
вагонів надається 174 хв., що дорівнює 2,9
год.; операції з обробки поїзда свого
формування по відправленню зі станції
Кривий Ріг ДП "Придніпровська
залізниця" повинна здійснити за 52 хв.

Із положення про зайнятість колій
вбачається, що мали місце непоодинокі
випадки значного порушення залізницею
вищевказаних нормативів.

Так, на колії № 3 поїзд № 1404 стояв під
обробкою з 04:55 год. до 09:55 год. 25.08.2012 року
(05 год. 00 хв.), на колії № 9 поїзд № 3551 з
04:00 год. до 16:30 год. 25.08.2012 року (12 год. 30
хв.); на колії № 12 поїзд № 3521 знаходився
під обробкою 25.08.2012 року з 01:05 год. до 15:15
год. (14 год. 10 хв.), на колії № 3 поїзд № 3561
знаходився під обробкою 27.08.2012 року з
10:10 год. до 23:30 год. (13:20 год.); на колії № 5
поїзд № 2317 знаходився під обробкою
27.08.2012 року з 04:20 год. до 15:50 год. (11:30 год.);
на колії № 4 поїзд № 1603 знаходився під
обробкою з 21:35 год. 28.08.2012 року до 20:45 год.
29.08.2012 року (23:10 год.); на колії № 5 поїзд
№ 3001 знаходився під обробкою 28.09.2012
року з 03:40 год. до 10:00 год. (06:20 год.).

Згідно Єдиного технологічного процесу
роботи під'їзної колії Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" і
станції примикання Кривий Ріг
Придніпровської залізниці, станція
Кривий Ріг має 26 колій: з яких 13 колій
призначені для приймально-відправних
операцій (ІА, Іб, ІІА, ІІ, 3,4,5,6,8,9,11,12,14).
Відповідачем надано положення про
зайнятість лише 10 колій, в той час як
колії ІА, ІІА, ІІ також призначені для
приймально-відправних операцій. Отже,
відповідачем не доведено неможливості
подачі спірних вагонів на зазначені
вище колії.

В положенні є посилання на те, що мала
місце затримка вагонів на коліях
станції з вини одержувача Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат", але
як зазначалось вище, акти загальної
форми, які складено на підтвердження
цих обставин не відповідають вимогам п.
8 Правил користування вагонами та
контейнерами, тому не можуть бути
належними доказами підтвердження
факту, затримки з вини позивача.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Аналізуючи подані сторонами докази,
колегія суддів прийшла до висновку, що
відповідачем не доведено
правомірність затримки вагонів на
попутних станціях, неможливість їх
подачі на колії станції призначення,
тому слід визнати, що підстав для
нарахування та списання грошових
коштів з позивача за спірними
переліками, були відсутні.

Враховуючи викладені обставини, ДП
"Придніпровська залізниця" завдало
збитків ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" у
сумі 88906,56 грн., вимоги позивача про
стягнення збитків є обґрунтованими та
підлягаючими задоволенню.

Аналогічна правова позиція викладена у
постановах Вищого господарського суду
України у справах №№ 904/1604/13-г, 904/1177/13г,
28/5005/9699/2012.

Стосовно доводів відповідача про
пропущення позивачем строків позовної
давності необхідно зазначити наступне:

Частиною 5 ст. 307 Господарського кодексу
України встановлено, що умови
перевезення вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів за цими перевезеннями
визначається транспортними статутами
та іншими нормативно-правовими актами,
тобто вказані норми посилаються на
можливість застосування транспортних
статутів лише стосовно умов
перевезення вантажів та
відповідальності суб'єктів за цими
перевезеннями.

Господарський кодекс України по
відношенню до Цивільного кодексу
України є систематизованим
законодавчим актом, який регулює
особливості господарських відносин,
водночас, Господарський Кодекс України
є загальною нормою по відношенню до
Статуту залізниць України, який
регулює відносини, що стосуються
перевезення залізничним транспортом.

Стаття 315 Господарського кодексу
України за своїм змістом та суттю також
є спеціальною нормою, яка регулює
позовну давність, в т. ч. початок та
умови її перебігу по вимогам, що
витікають з договорів перевезення
вантажу залізничним транспортом.

Тобто і ст. 315 Господарського кодексу
України і ст. ст. 134, 136, 137 Статуту
залізниць України є спеціальними
нормами, які регулюють питання
позовної давності.

Але при цьому, статут залізниць України
був затверджений Постановою Кабінету
Міністрів України від 06.04.1998 року № 457 і
останні зміни в нього вносились
Постановою Кабінету Міністрів України
від 25.12.2002 року № 1973.

Господарський кодекс України, який за
своєю правовою природою є законом
України, був прийнятий Верховною радою
України 16.01.2003 року № 436-ІV і набув
чинності з 01.01.2004 року. Тобто вказаний
Кодекс прийнятий вищим законодавчим
органом держави, по-перше, має вищу
юридичну силу ніж норми Статуту
залізниць України, затверджені
постановою Кабінету Міністрів України,
а по-друге, прийнятий пізніше ніж
вказаний Статут, а відтак, при
наявності колізії спеціальних норм
повинні застосовуватись спеціальні
норми, які містяться у акті вищої
юридичної сили або більш пізнього
прийняття, тобто в даному випадку норми
статті 315 Господарського кодексу
України.

Водночас ст. 4 Цивільного кодексу
України імперативно встановлює, що
якщо постанова Кабінету Міністрів
України (і відповідно затверджені нею
норми) суперечить положенням цього
кодексу або іншому закону
застосовуються відповідні положення
цього Кодексу або іншого закону.

Враховуючи, що положення Статуту
залізниць України, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України,
які регулюють початок перебігу
позовної давності для відшкодування
збитків, що виникли у зв'язку з нестачею
вантажу при перевезенні залізничним
транспортом суперечать спеціальній
нормі - закону, а саме ст. 315
Господарського кодексу України
необхідно застосовувати положення
вказаного закону.

Поняття позовної давності міститься у
ст. 256 Цивільного кодексу України, за
якою позовну давність визначено як
строк, у межах якого особа може
звернутися до суду з вимогою про захист
свого цивільного права або інтересу.
Цивільним кодексом України також
визначено (ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу
України), що для окремих видів вимог
законом може встановлюватися поряд з
загальною спеціальна позовна давність.

За загальним правилом, визначеним ст. 261
Цивільного кодексу України, перебіг
позовної давності починається від дня,
коли особа довідалася або могла
довідатися про порушення свого права
або про особу, яка його порушила;
водночас ч. 7 цієї статті передбачено,
що законом можуть бути встановлені
винятки з правил, встановлених ч. 1 та 2
ст. 261 Цивільного кодексу України.

Статут залізниць України за своєю
правовою природою не є законом.

Більш того, згідно з ч. 3 ст. 26 Закону
України "Про залізничний транспорт"
(прийнятого 04.07.1996 року № 273/96-ВР)
порядок і терміни складання актів,
пред'явлення і розгляду претензій та
позовів визначаються Статутом
залізниць України відповідно до
чинного законодавства України, а
відтак застосування до спірних
правовідносин положень ст. ст. 134, 136
Статуту в частині, що суперечить
Господарському кодексу України є
помилковим.

Таким чином, до обставин справи
застосуванню підлягають приписи ч. 4 ст.
315 Господарського кодексу України, якою
передбачено право заявника звернутись
до суду протягом шести місяців з дня
одержання відповіді на претензію або
закінчення строку, встановленого для
відповіді на неї. Системний аналіз
діючого законодавства і зокрема статті
315 Господарського кодексу України
свідчить, що пред'явлення претензії є
правом і не має зобов'язаного
характеру, а строк для її направлення
не є пресічним.

Частинами 1-4 ст. 315 Господарського
кодексу України встановлено, що до
пред'явлення перевізникові позову, що
випливає з договору перевезення
вантажу, можливим є пред'явлення йому
претензії. Претензії можуть
пред'являтись протягом шести місяців, а
претензії щодо сплати штрафів і премій
- протягом сорока п'яти днів. Перевізник
розглядає претензію і повідомляє
заявника про задоволення чи відхилення
її протягом трьох місяців, а щодо
претензії з перевезення у прямому
змішаному сполученні - протягом шести
місяців. Якщо претензію відхилено або
відповідь на неї не одержано в строк,
зазначений у ч. 3 цієї статті, заявник
має право звернутись до суду протягом
шести місяців з дня одержання
відповіді або закінчення строку,
встановленого для відповіді.

На момент звернення з даним позовом до
суду відповіді на претензію позивача
від 27.11.2012 року за № 52-16/78 від ДП
"Придніпровська залізниця" на адресу
ВАТ "Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" не надходило, відповідно
строк позовної давності за дійсними
позовними вимогами спливає 27.08.2013 року,
а позов пред'явлено 22.08.2013 року - в межах
строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена у
постанові Вищого господарського суду
України від 20.11.2012 року у справі №
14/5005/4930/2012.

Судовий збір відповідно до ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7
Закону України "Про судовий збір"
сплачена сума судового збору
повертається за ухвалою суду в разі
зменшення розміру позовних вимог або
внесення судового збору в більшому
розмірі, ніж встановлено законом.

Позивачем подано позов про стягнення з
відповідача збитків в сумі 88906,56 грн.,
тобто судовий збір відповідно до
ставок визначених п. 2.1 ч. 2 ст. 4 Закону
України "Про судовий збір" підлягав
сплаті позивачем у розмірі 1778,13 грн.,
тоді як відповідно до платіжного
доручення № 8382 від 20.08.2013 року судовий
збір внесено у розмірі 1788,13 грн., тобто у
більшому розмірі, ніж встановлено
Законом в зв'язку з чим підлягає
поверненню з бюджету позивачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" (49600, м.
Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108,
р/р 2000 у ДФ АБ "Експрес-Банк", МФО
306964, ) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" (50026, м. Кривий Ріг, , п/р 8300 у АТ "УкрСиббанк" м.
Харків, МФО 351005) 88906 (вісімдесят вісім
тисяч дев'ятсот шість) грн. 56 коп. -
збитків, 1778 (одна тисяча сімсот
сімдесят вісім) грн. 13 коп. - судового
збору, про що видати наказ.

Повернути з державного бюджету України
Публічному акціонерному товариству
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" (50026, м. Кривий Ріг, , п/р 8300 у АТ "УкрСиббанк" м.
Харків, МФО 351005) 10 (десять) грн. 00 коп. -
зайво сплачений судовий збір
відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону
України "Про судовий збір".

Головуючий колегії
С.П.Панна

Суддя
Н.М.Євстигнеєва

Суддя
І.І.Колісник

Повне рішення складено - 22.04.2014 року.