ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

23 квітня 2014 року
Справа № 913/690/14

Провадження №9пд/913/690/14

за позовом Міністерства освіти і науки
України, м. Київ

до 1. Донбаського державного технічного
університету, м. Алчевськ Луганської
області

2. Публічного акціонерного
товариства "Алчевський металургійний
комбінат", м. Алчевськ Луганської
області

про визнання недійсним договору
купівлі-продажу

Суддя Ворожцов А.Г.

Секретар судового засідання Берещенко
Н.Ю.

в присутності представників сторін:

від позивача - Манькевич В.С., дов. №
9/1-9-89 від 16.09.13,

від 1-го відповідача - не прибув,

від 2-го відповідача - Зубова Л.І., дов. №
01-026-2330 від 25.12.13

в с т а н о в и в :

суть спору: позивач звернувся з вимогою
про визнання недійсним договору
купівлі-продажу гуртожитку № 9 з
прилеглою котельною з обладнанням,
очисними спорудами, елінгом, камінною
залою і підсобними приміщеннями
загальною площею 2757 кв. м., що
розташовано на території 2,36 га в районі
Ісаковського водосховища
Перевальського р-ну Луганської
області, який укладений 10 червня 1994
року між Донбаським
гірничо-металургійним інститутом і
Алчевським металургійним комбінатом.

Доводи позивача полягають у
наступному.

1-й відповідач, Донбаський державний
технічний університет, відповідно до п.
1.1 статуту, затв. Міносвіти України
03.03.10, є правонаступником Донбаського
гірничо-металургійного інституту, що
був створений за наказом Міносвіти
України від 27.07.04 на базі Донбаського
гірничо-металургійного інституту.

На підставі акту на право користування
землею, виданого виконкомом
Перевальської райради від 10.04.68
Комунарському гірничо-металургійному
інституту (далі - Інститут) було
виділено в постійне користування 0,79 га
землі.

На виконання рішення виконкому облради
від 23.05.78 № 218 було здійснено
перенесення в натурі проекту відводу
земельної ділянки Інституту під
будівництво гуртожитку на 220 місць і
комунікацій до нього із
землекористування Комунарського рай
управління в/о "Укрпромводчормет".

25 грудня 1978 року згідно з актом
приймання до експлуатації був
прийнятий до експлуатації гуртожиток
на Ісаковському водосховищі на
земельній ділянці, наданій Інституту
під його будівництво.

10 червня 1994 року між Донбаським
гірничо-металургійним інститутом та
Алчевським металургійним комбінатом
був укладений договір купівлі-продажу
вказаного вище гуртожитку № 9 з
прилеглим обладнанням та спорудами,
після чого спірне нерухоме майно було
знято з балансу Інституту.

Позивач вважає, що договір
купівлі-продажу гуртожитку № 9 має бути
визнаний недійсним на підставі ст. 48 ЦК
УРСР 1963 р. як такий, що не відповідає
закону.

1-й відповідач, Донбаський державний
технічний університет, відзив на
позовну заяву не надав, участь
представника у судовому засіданні не
забезпечив, про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином.

2-й відповідач, ПАТ "Алчевський
металургійний комбінат", проти позову
заперечує, про що виклав у відзиві,
доводи якого зводиться до такого.

Норми ЦК УРСР, які були чинні на момент
укладення спірного договору
купівлі-продажу, не містять вимоги про
обов'язкове нотаріальне посвідчення
договорів відчуження нерухомості,
сторонами яких є юридичні особи.

Крім того, позивачем не доведено, що на
час укладення спірного договору
статутом 1-му відповідачу не було
надано право укладати договори
відчуження нерухомості від свого
імені.

2-й відповідач вважає, що у випадку, коли
угоду підписано особою, яка не мала для
цього належних повноважень, але
сторони виконують положення цієї
угоди, схвалюючи її таким чином, то
вимога будь-яких органів щодо визнання
її недійсною, задоволенню не підлягає.

Оцінивши матеріали справи, вислухавши
доводи учасників судового процесу, суд
дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно з
постановою Ради Міністрів УРСР від
12.10.57 за № 1162 був створений
Ворошиловський гірничо-металургійний
інститут.

Наказом Міносвіти УРСР № 13 від 16.01.62 цей
учбовий заклад був перейменований у
Комунарський гірничо-металургійний
інститут, а в подальшому, за наказом від
11.05.92 № 16 - у Донбаський
гірничо-металургійний інститут (а.с. 32).

1-й відповідач, Донбаський державний
технічний університет, відповідно до п.
1.1 статуту, затв. Міносвіти України 03.03.10
(а.с. 34 - 58), є правонаступником
Донбаського гірничо-металургійного
інституту, що був створений за наказом
Міносвіти України від 27.07.04 на базі
Донбаського гірничо-металургійного
інституту.

На підставі акту на право користування
землею, виданого виконкомом
Перевальської райради від 10.04.68 (а.с. 24)
Комунарському гірничо-металургійному
інституту (далі - Інститут) було
виділено в постійне користування 0,79 га
землі.

На виконання рішення виконкому облради
від 23.05.78 № 218 Ворошиловградською
філією республіканського проектного
інституту "Укрземпроект МГС УРСР" було
здійснено перенесення в натурі проекту
відводу земельної ділянки Інституту
під будівництво гуртожитку на 220 місць
і комунікацій до нього із
землекористування Комунарського
райуправління в/о "Укрпромводчормет"
(а.с. 25).

25 грудня 1978 року згідно з актом
приймання до експлуатації був
прийнятий до експлуатації гуртожиток
на Ісаковському водосховищі на
земельній ділянці, наданій Інституту
під його будівництво.

10 червня 1994 року між Донбаським
гірничо-металургійним інститутом та
Алчевським металургійним комбінатом
був укладений договір купівлі-продажу
вказаного вище гуртожитку № 9 з
прилеглим обладнанням та спорудами
(а.с. 29 - 30), після чого спірне нерухоме
майно було знято з балансу Інституту.

Суд погоджується з доводами позивача
щодо недійсності спірного договору з
огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України
"Про власність" майно вищих та середніх
спеціальних учбових закладів є
загальнодержавною власністю. Згідно з
цією ж нормою управління державним
майном здійснює Верховна рада України,
місцеві ради народних депутатів, а
також уповноважені ними державні
органи.

Таким органом у сфері освіти на момент
укладення договору купівлі-продажу
було Міносвіти України, створене
Указом Президента України від 12.12.91
року № 2 замість Міністерства народної
освіти України і Міністерства вищої
освіти України. Відповідно до п.п. "з"
п.п. 7 п. 4 Положення про Міністерство
освіти України, затв. постановою КМУ
від 08.07.92р. № 384, Міносвіти України
здійснювало контроль за використанням
коштів та іншого державного майна
навчально-виховними закладами,
установами, організаціями, що
перебувають у функціональному
управлінні міністерства. Комунарський
металургійний інститут на час
укладення договору купівлі-продажу був
у функціональному управлінні
Міносвіти України.

Листом Міносвіти і науки України від
24.12.08 року № 10/3-574 підтверджено, що
Донбаський державний технічний
університет - державний вищий
навчальний заклад, фінансується з
державного бюджету і майно (будівлі,
споруди, інші основні засоби і
матеріальні цінності), що перебуває на
балансі цього університету, є
державною власністю, знаходиться у
сфері управління Міністерства освіти і
науки України і закріплене за
Донбаським державним технічним
університетом на праві оперативного
управління.

Відповідно до п. 1 Декрету КМУ "Про
управління майном, що є у
загальнодержавній власності" від 15.12.92
року № 8-92, яке діяло на момент
укладення спірного договору, на
міністерства та інші підвідомчі
Кабінету Міністрів України органи
державної виконавчої влади було
покладено здійснення функцій щодо
управління майном, що є у
загальнодержавній власності, крім
майнових комплексів підприємств,
установ, організацій, управління якими
здійснюють відповідні служби
Верховної Ради України, Президента
України, Кабінету Міністрів України
згідно з законодавчими актами України.

Згідно з п. 2 цього Декрету міністерства
та інші підвідомчі Кабінету Міністрів
України органи державної виконавчої
влади відповідно до покладених на них
повноважень приймали рішення про
створення, реорганізацію, ліквідацію
підприємств, установ і організацій,
Основаних на загальнодержавній
власності (надалі - підприємства);
затверджували статути (положення)
підприємств, контролювали їх
дотримання та приймали рішення у
зв'язку з порушенням статутів
(положень); укладали і розривали
контракти з керівниками підприємств;
здійснювали контроль за ефективністю
використання і збереженням
закріпленого за підприємствами
державного майна; давали згоду Фонду
держмайна України на створення
спільних підприємств будь-яких
організаційно-правових форм, до
статутного фонду яких передається
майно, що є загальнодержавною
власністю; готували разом з
відповідними місцевими радами
висновки та пропозиції Кабінету
Міністрів України щодо розмежування
державного майна між
загальнодержавною, республіканською
(Республіки Крим) і комунальною
власністю.

Таким чином Міносвіти України на
момент укладення спірного договору
відповідно до законодавства України
здійснювало контроль за ефективністю
використання і збереженням
закріпленого за вищими навчальними
закладами державного майна і
здійснювало управління ним.

На час укладення спірного договору
купівлі-продажу між відповідачами
діяло Положення про порядок відчуження
основних засобів, що є державною
власністю, затв. наказом Фонду
держмайна України від 30.07.99 року № 1477, і
за реєстр. в Мін'юсті України 19.08.99 р. за
N 573/3866. Це Положення було видане на
виконання Законів України "Про
підприємства в Україні", "Про
приватизацію державного майна", "Про
оренду державного та комунального
майна".

Згідно з п. 2 Загальних положень цього
Положення його чинність поширювалася
на майно, яке віднесене до основних
засобів (фондів) та перебуває на
балансі державних підприємств на
правах повного господарського відання,
оперативного управління, державного
майна інших суб'єктів підприємницької
діяльності та державного майна,
наданого в оренду.

Відповідно до п. 4 зазначеного
Положення відчуження майна державного
підприємства повинно було проводитися
безпосередньо підприємством після
отримання на це дозволу центрального
або місцевого органу виконавчої влади,
уповноваженого здійснювати функції
управління державним майном, за
погодженням з Фондом державного майна
України або його регіональними
відділеннями, Фондом майна Автономної
Республіки Крим. Для розгляду питання
про відчуження майна до органу
управління майном та фонду державного
майна повинні були подаватися
відповідні документи (п. 6 Положення).

Початкова ціна продажу об'єкта
державного майна повинна була
визначатися підприємством на підставі
висновків звіту про експертну оцінку
майна (п. 7 Положення).

Однак при укладенні спірного договору
дозвіл 1-му відповідачу на відчуження
гуртожитку 2-му відповідачу Міносвіти
України не надавався, з Фондом
держмайна України відчуження цього
об'єкту не погоджувалося, за отримання
таких дозволів 1-й відповідач до
Міносвіти України та Фонду держмайна
України не звертався, початкова ціна
об'єкту продажу за експертною оцінкою
не визначалася.

Норма ст. 71 ЦК УРСР передбачала
загальний строк позовної давності для
захисту права за позовом особи, право
якої порушено (позовну давність) в три
роки. При цьому перебіг цього строку
починався з дня виникнення права на
позов, тобто з дня, коли особа дізналася
або повинна була дізнатися про
порушення свого права. Аналогічні
положення містяться в ст. ст. 256, 257, 261 ЦК
України.

Позивач дізнався про наявність
спірного договору купівлі-продажу у
червні 2013 року після проведення
перевірки стану збереження майна вищих
навчальних закладів освіти на підставі
листа генеральної прокуратури України
від 27. 06. 2013 р. № 07/1/5 - 17331 - 13.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину стороною
(сторонами) вимог, які встановлені
частинами першою - третьою, п'ятою та
шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України, ч.ч. 1-5,
правочин має відповідати наступним
вимогам:

- зміст правочину не може суперечити ЦК
України, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК
України);

- особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності (ч. 2 ст. 203 ЦК України);

- волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦК України);

- правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК
України);

- правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним (ч. 5 ст. 203 ЦК України.

З порушенням положень ст. 203 ЦК України,
ст. 215 ЦК України пов'язує недійсність
договору, як одного з видів правочинів.

Статтею 215 ЦК України визначено, що
правочин має відповідати вимогам,
встановленим у статті 203 ЦК України, на
момент його укладення.

Оскільки спірний договір не відповідає
вимогам, встановленим у статті 203 ЦК
України через невідповідність його
вимогам чинного на момент його
укладення законодавства, суд вважає
вимогу позивача такою, що підлягає
задоволенню.

Виходячи з фактичних обставин,
керуючись ст.ст. 47-1, 49, 82, 84, 85 ГПК
України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним договір
купівлі-продажу гуртожитку № 9 з
прилеглою котельною з обладнанням,
очисними спорудами, елінгом, камінною
залою і підсобними приміщеннями
загальною площею 2757 кв. м., що
розташовано на території 2,36 га в районі
Ісаковського водосховища
Перевальського р-ну Луганської
області, що укладений 10 червня 1994 року
між Донбаським гірничо-металургійним
інститутом і Алчевським металургійним
комбінатом.

3. Стягнути з 1-го відповідача,
Донбаського державного технічного
університету, 94204, Луганська обл., м.
Алчевськ, пр-т Леніна, буд. 16, код 02070708,
на користь Міністерства освіти і науки
України, 01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 10,
код 38621185 судовий збір в розмірі 609,0 грн.

4. Стягнути з 2-го відповідача,
Публічного акціонерного товариства
"Алчевський металургійний комбінат",
94200, Луганська обл., м. Алчевськ, пр-т
Шмідта, буд. 4, код 05441447, на користь
Міністерства освіти і науки України,
01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 10, код 38621185
судовий збір в розмірі 609,0 грн.

Накази видати після набрання законної
сили даним рішенням.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено і
підписано 25.04.2014.

Суддя
А.Г.Ворожцов