ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р.
Справа № 911/866/14

Cуддя Черногуз А.Ф., розглянувши
матеріали справи за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
Відокремленого підрозділу «Рівненська
дирекція залізничних перевезень» до
Державного підприємства «Тетерівське
лісове господарство» про стягнення
штрафу,

за участю представників:

позивача: Гуменюк І.П. (дов. № 7НЮ-20 від
01.01.2014);

відповідача: Прудько Л.І. (дов. № 4
від 25.02.2014);

Микитенко В.В. (дов. № 5 від 28.03.2014)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні господарського суду
Київської області знаходиться справа
за позовом Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
Відокремленого підрозділу «Рівненська
дирекція залізничних перевезень» до
Державного підприємства «Тетерівське
лісове господарство» про стягнення
штрафу.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на неправильне
зазначення маси вантажу відповідачем у
накладній, у зв'язку з чим на підставі
ст. 122 Статуту залізниць України
просить стягнути з останнього суму
штрафу.

Ухвалою від 18.03.2014 порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 01.04.2014.

В судовому засіданні 01.04.2014 судом було
оголошено перерву до 08.04.2014.

В судовому засіданні 08.04.2014 суд
заслухав пояснення представників
сторін, представник позивача підтримав
позовні вимоги у повному обсязі,
представники відповідача проти позову
заперечували.

Враховуючи, що сторони були належним
чином повідомлені про судове засідання
та те, що реалізація норми ст. 38
Господарського процесуального кодексу
України щодо витребування
господарським судом у сторін
документів і матеріалів, необхідних
для вирішення спору, безпосередньо
залежить від суб'єктивної реалізації
сторонами їх диспозитивного права
подавати та витребовувати через суд
докази, а також враховуючи положення п.
4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, який
визначає одним з принципів судочинства
свободу в наданні сторонами суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості, господарський суд
вважає, що судом в межах наданих
повноважень створені належні умови для
надання сторонами доказів та вважає за
можливе розглядати справу за наявними
у справі документами.

В судовому засіданні 08.04.2014 судом в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши докази та оцінивши
їх в сукупності, суд

Встановив:

08.06.2012 між Державним
територіально-галузевим об'єднанням
«Південно-західна залізниця»
(залізниця) та Державним підприємством
«Тетерівське лісове господарство»
(вантажовласник) укладено договір про
організацію перевезень вантажів і
проведення розрахунків за перевезення
та надані залізницею послуги № 7302276,
відповідно до п. 1.1. якого предметом
останнього є надання залізницею
вантажовласнику послуг, пов'язаних х
перевезенням вантажів та проведенням
розрахунків за ці послуги.

29.10.2013 Державне підприємство
«Тетерівське лісове господарство»
відвантажило вагон № 67705319 з
лісоматеріалами фанерними (кряж
фанерний) вагою 48000,00 кг, одержувачем
вантажу є ТОВ «Одек Україна», станція
Клевань Львівської залізниці, а 30.10.2013
вантаж було відправлено зі станції
Тетерів. Вказані відомості зазначені у
накладній № 33848441. За даними накладної
вантаж завантажено засобами
відправника, маса вантажу визначена
вантажовідправником умовно.

31.10.2013 на станції Здолбунів Львівської
залізниці було затримано вагон № 67705319
для комісійного зважування. В
результаті зважування на 150-тонних
вагах було встановлено, що маса вантажу
становить: брутто - 81000,00 кг, нетто - 57100,00
кг. Вказані обставини зафіксовані в
комерційному акті АА№ 076889/125 від 01.11.2013
та акті загальної форми № 962, які
відповідають вимогам, що до них
ставляться.

Отже, з вказаного комерційного акту
вбачається, що фактично маса вантажу у
вагоні складає 57100,00 кг, тобто на 9100,00 кг
більше ніж вказано у накладній, проте
не перевищує вантажопідйомності
вагону (69 т).

Належний стан ваг, на яких
здійснювалось зважування
підтверджується технічним паспортом з
відмітками про здійснення планових
перевірок (копія міститься в
матеріалах справи).

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу
України перевезення вантажу
здійснюється за договором перевезення;
загальні умови визначаються цим
Кодексом, іншими законами,
транспортними кодексами (статутами),
іншими нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них. Умови перевезення вантажу
окремими видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Згідно ст. 909 Цивільного кодексу
України укладення договору
перевезення вантажу підтверджується
складанням транспортної накладної.

Статтею 307 Господарського кодексу
України передбачено, що умови
перевезення вантажів окремими видами
транспорту, а також відповідальність
суб'єктів господарювання за цими
перевезеннями встановлюються
транспортними кодексами,
транспортними статутами та іншими
нормативно-правовими актами.

Статут залізниць України визначає
обов'язки, права і відповідальність
залізниць, а також підприємств,
організацій, установ і громадян, які
користуються залізничним транспортом
(ст. 2 Статуту). На підставі цього
Статуту Мінтранс затверджує Правила
перевезення вантажів (ст. 5 Статуту).

Статтею 23 Статуту залізниць України
встановлено, що відправники повинні
надати станції навантаження на кожне
відправлення вантажу заповнену
накладну (комплект перевізних
документів).

Відповідно до п.28 Правил приймання
вантажів до перевезення, вантаж
завантажений відправником у вагони
відкритого типу (платформи,
напіввагони тощо), приймається
залізницею до перевезення шляхом
візуального огляду вагона, вантажу,
його маркування (у т.ч. захисного) та
кріплення у вагоні без перевірки маси
та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць
України залізниця має право перевірити
правильність відомостей про вантаж,
зазначених відправником у накладній,
на станції відправлення, під час
перевезення та на станції призначення.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць
України обставини, що можуть бути
підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Статтею 122 Статуту залізниць України
за неправильно зазначені у накладній
масу, кількість місць вантажу, його
назву, код та адресу одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно із ст. 118 цього Статуту.
При цьому відправник несе перед
залізницею відповідальність за
наслідки, які виникли.

Згідно п. 5.5 Правил оформлення
перевізних документів у випадку, якщо
під час перевезення вантажу або на
станції його призначення буде виявлено
неправильне зазначення у накладній
маси, кількості місць вантажу, його
назви, коду та адреси одержувача з
відправника, порта стягується штраф у
розмірі згідно зі ст. 118 Статуту
залізниць України. При цьому
відправник несе перед залізницею
відповідальність за наслідки, які
виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України
встановлено, що за пред'явлення
вантажу, який заборонено до перевезень
або який потребує під час перевезення
особливих заходів безпеки, та з
неправильним зазначенням його
найменування або властивостей з
відправника, крім заподіяних залізниці
збитків і витрат, стягується штраф у
розмірі п'ятикратної провізної плати
за всю відстань перевезення. Якщо через
порушення відправником Правил
перевезення небезпечних вантажів
сталася аварія, збитки відшкодовуються
відправником.

Отже, у зв'язку з виявленим порушенням,
позивачем було нараховано відповідачу
штраф в порядку ст.ст. 122, 118 Статуту
залізниць України, що склав 22280,00 грн.
Позивач звернувся до відповідача з
претензією, в якій просив сплатити суму
штрафу. Відповідаючи на претензію та
заперечуючи проти позову, відповідач
посилався на той факт, що по-перше,
відповідно до довідки, підписаної
начальником станції Тетерів, на
останній відсутні ваги для визначення
маси вантажу, по-друге, законом не
заборонено визначення маси
лісоматеріалів умовно, по-третє вважає
безпідставним перевірку маси вантажу
залізницею іншим, ніж зазначено у
накладній при відвантаженні, способом.

Суд не погоджується з вказаними
запереченнями відповідача, виходячи з
наступного.

При застосуванні ст.ст.118 та 122 Статуту
залізниць України слід враховувати, що
штраф підлягає стягненню за самий факт
допущення вантажовідправником
зазначених порушень, незалежно від
того, чи завдано залізниці у зв'язку з
цим збитки (аналогічна правова позиція
викладена в Постанові Вищого
господарського суду України від 08.11.2012
у справі № 5006/23/117/2012).

Статтею 37 Статуту залізниць України
встановлено, що під час здавання
вантажів для перевезення відправником
має бути зазначена у накладній їх маса.
Маса окремих вантажів може визначатися
розрахунковим методом, за обміром або
умовно (нафтопродукти в цистернах,
тварини, лісоматеріали тощо). Маса
вантажів визначається відправником.
Спосіб визначення маси зазначається у
накладній.

Пункт 22 Правил видачі вантажів
передбачає, що перевірка маси вантажу
на станції призначення провадиться, як
правило, таким самим способом, яким цю
масу було визначено на станції
відправлення. Зважування вантажів на
вагонних вагах провадиться в порядку,
передбаченому Правилами приймання
вантажів до перевезення.

Перевірка проміжною станцією маси
вантажів у вагонах може здійснюватись
нею у будь-який спосіб, передбачений
для визначення маси відповідного
вантажу.

Стосовно спірного вантажу норми
діючого законодавства дозволяють
здійснювати перевірку його маси шляхом
як зважування, так і умовно.

Однак, саме зважування є більш точним
способом визначення маси вантажу
(аналогічна правова позиція викладена
в Роз'ясненнях Президії Вищого
господарського суду України від 29.05.2002
№ 04-5/601 «Про деякі питання практики
вирішення спорів, що виникають з
перевезення вантажів залізницею»).

Можливість визначення маси певних
вантажів умовно не виключає можливість
її визначення шляхом зважування.
Вантажовідправник у такому разі має
можливість обирати той чи інший спосіб
визначення маси на власний розсуд.
Однак, враховуючи викладені висновки,
залізниця, користуючись правом,
визначеним ст. 24 Статуту залізниць
України під час перевірки на проміжних
станціях не позбавлена права обрати
для цього зручний для себе та більш
точний спосіб.

Крім того, ст. 24 Статуту залізниць
України встановлено, що
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ним у
накладній.

Відтак, сам лише факт відсутності на
станції відправника ваг для визначення
маси вантажу (що вказано в довідці,
підписаній начальником станції
Тетерів) не позбавляє
вантажовідправника можливості
замовити зважування вантажу у
перевізника чи третьої особи для
встановлення дійсної його ваги та
уникнення можливих штрафних санкцій з
боку перевізника, а відтак не звільняє
вантажовідправника від
відповідальності, передбаченої ст. 24
Статуту залізниць України.

Отже, дослідивши подані докази, суд
дійшов висновку, що вимога позивача про
стягнення з відповідача 22280,00 грн
штрафу (4456,00 грн (провізна плата
відповідно до накладної) х 5) в порядку
ст. 118 Статуту залізниць України є
обґрунтованою, доведеною, відповідачем
належним чином не спростованою, а
відтак такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони, звертаючись до суду
повинні враховувати те, що визначення
та наповнення доказової бази
переданого на розгляд суду спору
покладаються саме на сторони, а не на
суд. Суд вирішує спір на підставі
поданих та витребуваних в порядку ст. 38
ГПК України сторонами доказів.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
покладаються судом на відповідача.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного
підприємства «Тетерівське лісове
господарство» () на
користь Державного
територіально-галузевого об'єднання
«Львівська залізниця» в особі
Відокремленого підрозділу «Рівненська
дирекція залізничних перевезень» () відповідача 22280,00 грн
штрафу, а також 1827,00 грн судового збору.

3. Видати наказ.

Повний текст рішення складено 14.04.2014.

Суддя
А.Ф. Черногуз