ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

14.04.2014 Справа № 920/275/14

За позовом Державного
підприємства «Селидіввугілля», м.
Селидове, Донецька область,

до відповідача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче об'єднання
«Червоний металіст», м. Конотоп,
Сумська область,

про стягнення 103784 грн. 78 коп.,

Суддя О.Ю. Резніченко

Представники:

від позивача - не з'явився,

від відповідача - не з'явився.

У засіданні брали участь: секретар
судового засідання - Т.Д. Бублик.

Суть спору: Позивач просить суд
стягнути з відповідача 103 784 грн. 78 коп.
пені за неналежне виконання
відповідачем укладеного між сторонами
07.10.2013 року догорору постачання № Т1/2.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, про час та місце судового
засідання був повідомлений належним
чином, однак в письмових поясненнях
20.03.2014 року (надісланих суду
факсограмою) проти позовних вимог
заперечує, оскільки позивач не надав
відповідачу заявку на поставку товару,
розмір пені є невиправдано високим,
затримка поставки не завдала позивачу
збитків, кошти позивачем були
перераховані відповідачу запізно, а
тому позовні вимоги є необгрунтованими
і такими, що не підлягають задоволенню.

Однак, оскільки відповідач в судове
засідання не з'явився та відзив на
позовну заяву з доказами, що
підтверджують його позицію не подав, то
відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
розглядається за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

07.10.2013 року між сторонами було
укладено договір постачання № Т1/2
(надалі - Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору відповідач
зобов'язується у 2013 році передати у
власність позивача товар, зазначений у
специфікаціях, а позивач прийняти і
оплатити товар.

Предмет поставки сторони визначили в п.
1.2 Договору та специфікації до Договору
(а.с. 20).

23.12.2013 року між сторонами була укладена
додаткова угода № 1 до Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору ціна
договору становить 859 316 грн. 40 коп.

Згідно до 4.1 Договору розрахунки за
узгоджену партію товару здійснюються в
національній валюті України шляхом
пеперахуванн 100% попередньої оплати
грошовими коштами на розрахунковий
рахунок відповідача.

Позивач перерахував на рахунок
відповідача 859 316 грн. 40 коп.
попередньої оплати за товар, що
підтверджується платіжними
дорученнями від 27.12.2013 року: № 1751, №1752,
№ 1753, 3 1754, № 1755, які проведені банком
30.12.2013 року (а.с. 22-26).

Відповідно до п. 5.1 Договору строк
поставки - протягом 90 календарних днів
після надходження на розрахунковий
рахунок відповідача 100% попередньої
оплати за узгоджену партію товару. В
будь-якому разі постачання товару за
цим Договором повинно бути здійснено
відповідачем в строк не пізніше 31
грудня 2013 року.

Отже, останнім днем постачання
узгодженої партії товару за Договором
є 31.12.2013 року.

17.01.2014 року відповідач поставив
позивачу товар на суму 216602 грн. 40 коп.,
що підтверджується накладними № 8Н, №
9Н від 17.01.2014 року та актами
прийому-передачі від 17.01.2014 року.

22.01.2014 року відповідач поставив
позивачу товар на суму 275838 грн., що
підтверджується накладними № 12Н, № 14Н
від 22.01.2014 року та аткми
приймання-передачі від 22.01.2014 року.

30.01.2014 року відповідач поставив
позивачу товар на суму 366 876 грн., що
підтверджується накладною № 28Н від
30.01.2014 року та актом прийому-передачі
від 30.01.2014 року.

Відповідно до п. 7.2 Договору
передбачено, що у разі порушення
строків постачання товару,
передбачених п. 5.1 Договору відповідач
сплачує на користь позивача пеню в
розмірі 0,5 відсотка вартості товару
(партії товару), з якої допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення.

Позивач нарахував відповідачу пеню в
розмірі 18 411 грн. 20 коп., за період з
01.01.2014 року до 17.01.2014 року (на суму
поставки 216602 грн. 40 коп.); пеню в розмірі
30342 грн. 18 коп., за період з 01.01.до 22.01.2014
року (на суму поставки 275838 грн.); пеню в
розмірі 55031 грн. 40 коп., за період 01.01.2014
року по 30.01.2014 року (на суму поставки 366876
грн.) та звернувся до суду з даним
позовом.

Суд, розглянувши матеріали справи,
дійшов висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню, з огляду на
наступне:

Частиною 1 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено правило,
згідно якого суб'єкти господарювання
та інші учасники господарських
відносин повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
постачальник зобов'язується передати у
зумовлені строки покупцеві товар, а
покупець зобов'язується прийняти
вказаний товар і сплатити за нього
певну грошову суму.

Відповідно до п.1.1 укладеного між
сторонами Договору відповідач
зобов'язується у 2013 році передати у
власність позивача товар, зазначений у
специфікаціях, а позивач прийняти і
оплатити товар.

Сторони уклали специфікацію від 07.10.2013
року, в якій визначили товар та його
суму.

В додатковій угоді до Договорору
сторони внесли зміни до п. 1.2 Договору
стосовно найменувань продукції, його
кількості та ціни.

Відповідно до п. 5.1 Договору строк
поставки - протягом 90 календарних днів
після надходження на розрахунковий
рахунок відповідача 100% попередньої
оплати за узгоджену партію товару. В
будь-якому разі випадку постачання
товару за цим Договором повинно бути
здійснено відповідачем в строк не
пізніше 31 грудня 2013 року.

30.12.2013 року позивач перерахував на
рахунок відповідача 859 316 грн. 40 коп.
попередньої оплати за товар.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу
України, крім іншого передбаченого
статтею, засадою цивільного
законодавства є свобода договору.

Отже, сторони самостійно і вільно
встановили у Договорі, що останнім днем
постачання узгодженої партії товару за
Договором є 31.12.2013 року.

Однак, відповідач здійснив поставку
товару трьома частинами з порушенням
строків встановлених Договором, а саме
17, 22, 30 січня 2014 року, що підтверджується
матеріалами справи і не заперечується
відповідачем.

Відповідно до ст. 199 Господарського
кодексу України виконання
господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин. За
погодженнями сторін можуть
застосовуватися передбачені законом
або такі, що йому не суперечать, види
забезпечення виконання зобов'язань,
які звичайно застосовуються у
господарському (діловому) обігу.

До відносин щодо забезпечення
виконання зобов'язань учасників
господарських відносин застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України.

Заходи відповідальності у
вигляді господарських санкцій
передбачено ст. 216 Господарського
кодексу України та ст. 549 Цивільного
кодексу України.

Відповідно до ст. 216
Господарського кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій (в тому числі
сплата штрафних санкцій) на підставі і
в порядку, передбачених цим кодексом,
іншими законами та договором.

Відповідно до ст. ст. 230, 231
Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми, яку відповідач
зобов'язаний сплатити за невиконання
чи неналежне виконання господарського
зобов'язання. Якщо розмір штрафних
санкцій не визначено, санкції
застосовуються у розмірі,
передбаченому договором.

Згідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, яке
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2 Договору сторонами
передбачено, що у разі порушення
строків постачання товару,
передбачених п. 5.1 Договору відповідач
сплачує на користь позивача пеню в
розмірі 0,5 відсотка вартості товару
(партії товару), з якої допущено
прострочення виконання за кожний день
прострочення.

Однак, та обставина, що за порушення
строків поставки товару постачальник
сплачує покупцю неустойку у вигляді
пені у розмірі 0,5 відсотків від
вартості непоставленого в строк товару
за кожен день прострочення товару, не
перетворює цю неустойку в пеню за
порушення грошового зобов'язання, так
само, як і обов'язок постачальника
поставити товар не стає грошовим
зобов'язанням.

Вищезазначена правова позиція
міститься у Постанові Верховного Суду
України від 03.12.2013 року по справі №
908/43/13-г.

Отже, сторони самостійно і вільно
встановили порядок оплати за товар - 100%
передплата, встановили строк поставки
товару - не пізніше 31.12.2013 року, та
встановили відповідальність та її
розмір за прострочення строків
поставки товару - стягнення пені, яка не
є неустойкою за порушення грошового
зобов'язання та не обмежується
подвійною обліковою ставкою
перебаченою Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань».

Оскільки, відповідачем порушені строки
поставки товару встановлені у
Договорі, що підтверджується
матеріалами справи, відповідач факт
прострочення поставки не заперечує,
відповідальність у вигляді пені
встановлена сторонами у Договору, а
тому вимога позивача про стягнення 18 411
грн. 20 коп. пені, за період з 01.01.2014 року
до 17.01.2014 року (на суму поставки 216602 грн.
40 коп.), пені в розмірі 30342 грн. 18 коп., за
період з 01.01.до 22.01.2014 року (на суму
поставки 275838 грн.), пеню в розмірі 55031
грн. 40 коп., за період 01.01.2014 року по
30.01.2014 року (на суму поставки 366876 грн.) є
правомірною обгрунтованою та такою, що
підлягає задоволенню.

Стосовно позиції відповідача про
надмірно великий розмір пені, то ні
клопотань про зменшення та належних та
допустимих доказів, що підтверджують
обставини, які мають істоне значення
для зменшення пені відповідач не надав,
всупереч ст. 233 Господарського кодексу
України та ст. 551 Цивільного кодексу
України, а тому заперечення
відповідача є необгрунтованими та
судом до уваги не приймаються.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України
витрати по сплаті судового збору
понесені позивачем покладаються на
відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробниче об'єднання
«Червоний металіст» (вул.
Червонозаводська, 5, м. Конотоп, Сумська
область, 41600, код 34880895) на користь
Державного підприємства
«Селидіввугілля» (вул. К. Маркса, 41, м.
Селидове, Донецька область, 85400, код
33426253) пеню в сумі 103 784 грн. 78 коп., 2075 грн.
70 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.04.2014 року.

Суддя О.Ю. Резніченко