ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2014
Справа № 908/539/14

номер провадження справи
3/12/14

За позовом: Відкритого акціонерного
товариства "Запоріжжяобленерго" в
особі Бердянського міського району
електричних мереж (71118, Запорізька
область, м. Бердянськ,
пр-т. 12 грудня, ідентифікаційний код
00130926)

до відповідача: Комунального
підприємства "Бердянськводоканал"
Бердянської міської ради (71112,
Запорізька область, м. Бердянськ, пр-т.
Пролетарський, 97, ідентифікаційний код
37622628)

про стягнення заборгованості в сумі 3
894 496, 57 грн.

Суддя Соловйов В.М.

при секретарі Рикун А.В.

Представники:

від позивача: Довгорук І.С.,
юрисконсульт, довіреність № 49 від
31.12.2013р.

від відповідача: не з'явився (в судових
засіданнях 13.03.2014р. та 20.03.2014р. Ігнатьєв
О.П., юрисконсульт, довіреність № 1030 від
12.09.2011р.).

ВАТ "Запоріжжяобленерго" в особі
Бердянського МРЕМ звернулось до
господарського суду Запорізької
області з позовною заявою до
відповідача КП
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради про стягнення з
відповідача на користь позивача
заборгованості за договором про
постачання електричної енергії
від 01.06.2011р. № 120 в сумі 3 894 496, 57
грн.

Відповідно до протоколу розподілу
справ між суддями від 24.02.2014р.
автоматизованою системою
документообігу суду позовну заяву
передано на розгляд судді Соловйову
В.М.

Позовні вимоги мотивовані обставинами,
викладеними у позовній заяві (т.1, а.с.3-7),
та обґрунтовані ст. 12, 54-57 ГПК України,
ст. 2, 20, 193, 275-277 ГК України, ст. 264, 526, 527,
530, 549, 610-612, 625, 629 ЦК України, ст. 26, 27
Закону України "Про електроенергетику",
п.п. 6.3, 6.11, 10.2.2 постанови НКРЕ України
"Про затвердження Правил користування
електричною енергією" № 28 від 31.07.1996р.
та умовами договору № 120 від 01.06.2011р.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 25.02.2014р.
позовна заява прийнята до розгляду,
порушено провадження у справі № 908/539/14,
справу до розгляду в засіданні
господарського суду призначено на
13.03.2014р. о 10 год. 00 хв.

В судових засіданнях 13.03.2014р. та 20.03.2014р.
оголошувались перерви до 20.03.2014р. та
08.04.2014р.

Ухвалою голови господарського суду
Запорізької області Немченка О.І. від
08.04.2014р. розгляд справи перенесений на
17.04.2014р. о 10 год. 00 хв.

В судовому засіданні 17.04.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення. Повідомлено, що повне рішення
буде складено 22.04.2014р.

Під час розгляду справи представники
сторін вимогу про здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу не заявляли.

В судовому засіданні 17.04.2014р.
представник позивача підтримала
позовні вимоги з підстав, наведених у
позовній заяві, та просить суд стягнути
з відповідача на користь позивача
заборгованість за договором про
постачання електричної енергії № 120
від 01.06.2011р. в сумі 3 894 496, 57 грн., а саме: 3
722 707, 06 грн. основного боргу, 120 342, 06 грн.
пені, 23 647, 89 грн. суми втрат від інфляції
грошових коштів та 27 799,46 грн. - 3% річних
від простроченої суми.

Наявний у справі уточнюючий
розрахунок, наданий юрисконсультом
позивача Довгорук І.С. разом з
клопотанням у зв'язку з виявленими
помилками, згідно якому відповідачу
нараховано пеню в розмірі 119 279,88 грн.,
втрати від інфляції грошових коштів в
сумі 23 415, 18 грн., 3 % річних від
простроченої суми в розмірі 27 526, 13 грн.,
представник ВАТ "Запоріжжяобленерго" в
особі Бердянського МРЕМ в суді просить
врахувати при винесенні рішення, але не
розцінюючи вказаний розрахунок
зменшенням позовних вимог.

В обґрунтування позовних вимог
позивач, зокрема, зазначає наступне.

Між ВАТ "Запоріжжяобленерго" в особі
БМРЕМ та КП "Бердянськводоканал" БМР
був укладений договір про постачання
електричної енергії № 120 від 01.06.2011р., на
виконання умов якого позивач за період
з серпня 2013р. по грудень 2013р. продав
відповідачу електричну енергію для
забезпечення потреб електроустановок
на загальну суму 5 107 309, 97 грн.

Проте, відповідач неналежним чином
виконав свої грошові зобов'язання за
даним договором та сплатив лише
частину боргу у розмірі 1 384 602, 81 грн.

Таким чином, за вказаний період
неоплаченою залишилась спожита
відповідачем активна електроенергія
на суму 3 722 707, 16 грн.

У зв'язку із простроченням оплати за
поставлену активну електричну енергію
відповідачу нараховано пеню, 3 % річних
та втрати від інфляції грошових коштів.

Представник відповідача в судове
засідання 17.04.2014р. не з'явився, про час і
місце проведення розгляду справи в
засіданні господарського суду в
порядку, передбаченому ГПК України, був
повідомлений належним чином.

Копія ухвали суду від 08.04.2014р. про
перенесення розгляду справи на 17.04.2014р.
о 10 год. 00 хв., направлена на адресу
відповідача, яка міститься в Єдиному
держаному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб підприємців, до суду не
поверталась.

Господарський суд враховує, що
відповідач не повідомив суд про зміну
місця перебування, знаходження та про
неможливість прибуття в судове
засідання представника.

Питання про визнання явки представника
відповідача у засідання
господарського суду обов'язковою,
відповідно до п.7 ч.1 ст.65 ГПК України,
судом не вирішувалось.

В підпункті 3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" зазначено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

В судових засіданнях 13.03.2014р., 20.03.2014р.
представник відповідача підтримав
відзиви на позовну заяву від 10.03.2014р.,
11.03.2014р. № 817, а також клопотання від
12.03.2014р. № 825 про розстрочку виконання
рішення на 36 місяців та зменшення пені
на 100 %.

Представник позивача в судовому
засіданні 17.04.2014р. проти надання
розстрочки заперечила. Щодо зменшення
пені покладається на розсуд суду.

Надані сторонами матеріали свідчать
про те, що неявка відповідача не
перешкоджає вирішенню спору, отже
справу розглянуто відповідно до ст. 75
ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши представника позивача та в
судових засіданнях 13.03.2014р., 20.03.2014р.
представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ "Запоріжжяобленерго"
(Постачальник електричної енергії) та
КП "Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради (Споживач) укладений
договір про постачання електричної
енергії № 120 від 01.06.2011р. відповідно до
умов якого Постачальник електричної
енергії продає електричну енергію
Споживачу для забезпечення потреб
електроустановок Споживача з
приєднаною потужністю, зазначеною у
додатку № 1 "Обсяги постачання
електричної енергії споживачу", а
Споживач оплачує Постачальнику
електричної енергії вартість
використаної (купленої) електричної
енергії та здійснює інші платежі
згідно з умовами цього Договору.

Точки продажу електричної енергії
визначаються додатком № 2 "Точки
продажу електричної енергії споживачу"
(п. 1 Договору).

Як зазначено в п. 2.1 Договору, під час
виконання умов цього Договору, а також
при вирішенні всіх питань, що не
обумовлені цим Договором, Сторони
зобов'язуються керуватися чинним
законодавством України та Правилами
користування електричною енергією
(далі - ПКЕЕ).

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що
Постачальник електричної енергії
зобов'язується:

2.2.1 Виконувати умови цього Договору.

2.2.2 Постачати Споживачу
електроенергію, як різновид товару:

- в обсягах, визначених відповідно до
розділу 5, та з урахуванням умов розділу
6 цього Договору (додаток №1 "Обсяги
постачання електричної енергії
споживачу");

- згідно з категорією струмоприймачів
Споживача відповідно до ПУЕ та
гарантованого рівня надійності
електропостачання схем
електропостачання, визначених
додатком № 3 "Категорії надійності
електропостачання струмоприймачів
споживача";

- із дотриманням на межі балансової
належності граничних показників
якості електричної енергії, визначених
державними стандартами;

- із забезпеченням отримання
Споживачем електричної енергії на
рівні дозволеної потужності,
визначеної у п.6 додатку № 5 "Графік
зняття показів розрахункових засобів
обліку електричної енергії".

Пунктом 2.3 Договору визначено, що
Споживач зобов'язується:

2.3.1 Виконувати умови цього Договору.

2.3.2 Дотримуватися режиму споживання
електричної енергії згідно з умовами
розділу 5 цього Договору.

2.3.3 Забезпечувати дотримання на межі
балансової належності граничних
показників якості електричної енергії,
визначених державними стандартами.

2.3.4 Оплачувати Постачальнику
електричної енергії вартість
електричної енергії згідно з умовами
додатка № 4 "Порядок розрахунків за
активну електричну енергію" та додатка
№ 5 "Графік зняття показів
розрахункових засобів обліку
електричної енергії".

Відповідно до п. 7.1 Договору, облік
електроенергії, спожитої Споживачем та
(або) субспоживачами, приєднаними до
електричних мереж Споживача,
здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та
ПКЕЕ. У разі порушення Споживачем вимог
нормативно-технічних документів щодо
встановлення та експлуатації засобів
обліку, їх покази не використовуються
при розрахунках за спожиту
електроенергію, а обсяги спожитої
електроенергії визначаються
Постачальником електричної енергії
розрахунково згідно з вимогами додатка
№ 4 "Порядок розрахунків за активну
електричну енергію" та ПКЕЕ.

За умовами п. 1 Додатку № 4 до Договору,
розрахунковим вважається період з 00
годин першого числа до 24 годин
останнього числа поточного місяця.

Розрахунки за електричну енергію
проводяться Споживачем виключно
грошовими коштами на рахунок
Постачальника електричної енергії,
вказаний в п.10 Договору.

За дату оплати приймається дата, на яку
були зараховані кошти на рахунок
Постачальника електричної енергії.

Згідно п. 5 Додатку № 4 до Договору,
Споживач не пізніше 14-00 годин 2-го
робочого дня місяця, наступного за
розрахунковим, направляє свого
представника до Постачальника
електричної енергії для подання у двох
примірниках, підписаних уповноваженою
особою Споживача та скріплених його
печаткою:

- "Акта про спожиту протягом
розрахункового періоду активну
електричну енергію" за формою Додатка
№ 5.1;

- "Акта звірки обсягу споживання
електроенергії, відпущеної
Постачальником електричної енергії за
тарифами, диференційованими за
періодами часу" за формою Додатка № 5.5"
(у випадку розрахунку за спожиту
електричну енергію за тарифами,
диференційованими за періодами часу).

Постачальник електричної енергії
підписує подані акти та один примірник
повертає Споживачу.

За приписами п. 10 Додатку № 4 до
Договору, рахунки або платіжні вимоги -
доручення направляються
Постачальником електричної енергії
Споживачу поштою рекомендованим
листом, нарочним або віддаються
уповноваженому представнику Споживача
під розписку у пронумерованому,
прошнурованому та скріпленому
печаткою Постачальника електричної
енергії журналі.

При направленні рахунка або платіжної
вимоги-доручення Споживачу нарочним
Постачальника електричної енергії
Споживач зобов'язаний під розпис на
супровідному листі прийняти рахунок
або платіжну вимогу - доручення.

Споживач зобов'язаний у термін, що не
перевищує 5 операційних днів з дня
отримання рахунка або платіжної
вимоги-доручення, здійснити оплату
рахунка або платіжної
вимоги-доручення, що направляється
йому Постачальником електричної
енергії.

Датою отримання рахунка або платіжної
вимоги-доручення вважається:

при направленні рекомендованим листом
- дата, зазначена на фінансовому чеку
поштового відділення, що підтверджує
відправлення, з урахуванням поштового
пробігу документа (по місту - 3 дні, по
області - 5 днів, по Україні - 7 днів);

у випадку вручення рахунка або
платіжної вимоги-доручення
уповноваженому представнику Споживача
під розпис в журналі, дата зазначена у
журналі;

при направленні нарочним - дата
вручення Споживачу (п. 11 Додатку № 4 до
Договору).

Додатковою угодою № 1 від 04.09.2013р.
сторони вирішили: додаток № 4 до
договору № 120 від 01.06.2011р. доповнити
пунктом 10 наступного змісту:

У відповідності до постанови КМУ від
11.01.2005р. № 20 (зі змінами) сплата вартості
спожитої електроенергії протягом
серпня 2013р. на суму 253 900, 84 грн.
проводиться взаєморозрахунком
вартості спожитої електроенергії та
бюджетної субвенції на покриття
збитків від пільг та субсидій між
Споживачем та Постачальником.

У разі неможливості проведення
вищезазначеного розрахунку з
незалежних від сторін причин сплата
проводиться Споживачем на поточний
рахунок зі спеціальним режимом
використання Постачальника
електричної енергії не пізніше 25
вересня 2013р.

Додатковою угодою № 1 від 03.10.2013р.
сторони вирішили: додаток № 4 до
договору № 120 від 01.06.2011р. доповнити
пунктом 10 наступного змісту:

У відповідності до постанови КМУ від
11.01.2005р. № 20 (зі змінами) сплата вартості
спожитої електроенергії протягом
вересня 2013р. на суму 266 123, 54 грн.
проводиться взаєморозрахунком
вартості спожитої електроенергії та
бюджетної субвенції на покриття
збитків від пільг та субсидій між
Споживачем та Постачальником.

У разі неможливості проведення
вищезазначеного розрахунку з
незалежних від сторін причин сплата
проводиться Споживачем на поточний
рахунок зі спеціальним режимом
використання Постачальника
електричної енергії не пізніше 25
жовтня 2013р.

Додатковою угодою № 1 від 04.11.2013р.
сторони вирішили: додаток № 4 до
договору № 120 від 01.06.2011р. доповнити
пунктом 10 наступного змісту:

У відповідності до постанови КМУ від
11.01.2005р. № 20 (зі змінами) сплата вартості
спожитої електроенергії протягом
жовтня 2013р. на суму 272 901, 69 грн.
проводиться взаєморозрахунком
вартості спожитої електроенергії та
бюджетної субвенції на покриття
збитків від пільг та субсидій між
Споживачем та Постачальником.

У разі неможливості проведення
вищезазначеного розрахунку з
незалежних від сторін причин сплата
проводиться Споживачем на поточний
рахунок зі спеціальним режимом
використання Постачальника
електричної енергії не пізніше 25
листопада 2013р.

Додатковою угодою № 1 від 03.12.2013р.
сторони вирішили: додаток № 4 до
договору № 120 від 01.06.2011р. доповнити
пунктом 10 наступного змісту:

У відповідності до постанови КМУ від
11.01.2005р. № 20 (зі змінами) сплата вартості
спожитої електроенергії протягом
листопада 2013р. на суму 304 103, 99 грн.
проводиться взаєморозрахунком
вартості спожитої електроенергії та
бюджетної субвенції на покриття
збитків від пільг та субсидій між
Споживачем та Постачальником.

У разі неможливості проведення
вищезазначеного розрахунку з
незалежних від сторін причин сплата
проводиться Споживачем на поточний
рахунок зі спеціальним режимом
використання Постачальника
електричної енергії не пізніше 25
грудня 2013р.

Додатковою угодою № 1 від 08.01.2014р.
сторони вирішили: додаток № 4 до
договору № 120 від 01.06.2011р. доповнити
пунктом 10 наступного змісту:

У відповідності до постанови КМУ від
11.01.2005р. № 20 (зі змінами) сплата вартості
спожитої електроенергії протягом
грудня 2013р. на суму 286 288, 62 грн.
проводиться взаєморозрахунком
вартості спожитої електроенергії та
бюджетної субвенції на покриття
збитків від пільг та субсидій між
Споживачем та Постачальником.

У разі неможливості проведення
вищезазначеного розрахунку з
незалежних від сторін причин сплата
проводиться Споживачем на поточний
рахунок зі спеціальним режимом
використання Постачальника
електричної енергії не пізніше 25 січня
2014р.

У період з серпня 2013р. по грудень 2013р.
відповідачем спожиту активну
електричну енергію на загальну суму 5
107 310, 06 грн., що підтверджується актами
про спожиту активну електричну енергію
(т. 1, а.с. 49, 54, 59, 64, 69).

На оплату зазначених актів відповідачу
були виставлені рахунки на загальну
суму 5 107 310, 06 грн., які наявні в
матеріалах справи (т. 1, а.с. 50, 55, 60, 65, 70).

По даним рахункам між позивачем та
відповідачем проведено
взаєморозрахунки на загальну суму 1 384
602, 90 грн., що підтверджується
факсограмами (т. 1, а.с. 52,53, 62, 63, 67,68, 81,82).

Таким чином, станом на час розгляду
справи, заборгованість за спожиту
активну електричну енергію
відповідача перед позивачем за
договорами про постачання електричної
енергії № 10 від 01.06.2011р. становить 3 722 707,
16 грн.

Дана заборгованість також
підтверджена актом звірки
взаєморозрахунків, підписаного обома
сторонами.

Доказів сплати цього боргу
відповідачем суду не надано.

Оцінивши представлені докази, суд
вважає, що позовні вимоги підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Правовідносини сторін є
господарськими.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну
дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Підстави виникнення господарських
зобов'язань визначені в ст. 174 ГК
України. Зокрема, господарські
зобов'язання можуть виникати:

з господарського договору та інших
угод, передбачених законом, а також з
угод, не передбачених законом, але
таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту
або суб'єктом господарювання,
придбання або збереження майна
суб'єкта або суб'єктом господарювання
за рахунок іншої особи без достатніх на
те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов'язує
настання правових наслідків у сфері
господарювання.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК
України, майново-господарськими
визнаються цивільно-правові
зобов'язання, що виникають між
учасниками господарських відносин при
здійсненні господарської діяльності, в
силу яких зобов'язана сторона повинна
вчинити певну господарську дію на
користь другої сторони або утриматися
від певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, що
визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

Частинами 1-3 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу. Порушення зобов'язань є
підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
цим Кодексом, іншими законами або
договором.

Застосування господарських санкцій до
суб'єкта, який порушив зобов'язання, не
звільняє цього суб'єкта від обов'язку
виконати зобов'язання в натурі, крім
випадків, коли інше передбачено
законом або договором, або управнена
сторона відмовилася від прийняття
виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є:

договори та інші правочини.

В даному випадку підставою виникнення
цивільних прав і обов'язків
(зобов'язань), які мають виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону,
договору, є договір про постачання
електричної енергії № 120 від 01.06.2011р.

Відповідно до 1, 2 ст. 712 ЦК України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

В пункті 11 Додатку № 4 до Договору
сторони передбачили обов'язок
Споживача здійснити оплату у термін, що
не перевищує 5 операційних днів з дня
отримання від Постачальника рахунка
або платіжної вимоги-доручення.

Датою отримання рахунка або платіжної
вимоги-доручення вважається:

при направленні рекомендованим листом
- дата фінансового чеку поштового
відділення, що підтверджує
відправлення, з урахуванням поштового
пробігу документа;

при врученні рахунка або платіжної
вимоги-доручення Споживачу під розпис
в журналі - дата зазначена в ньому;

при направленні нарочним - дата
вручення.

Додатковими угодами сторони визначили
інші строки оплати спожитої
електроенергії:

сплата вартості спожитої
електроенергії протягом серпня 2013р. на
суму 253 900, 84 грн. проводиться
взаєморозрахунком вартості спожитої
електроенергії та бюджетної субвенції
на покриття збитків від пільг та
субсидій між Споживачем та
Постачальником. У разі неможливості
проведення вищезазначеного розрахунку
сплата проводиться Споживачем не
пізніше 25 вересня 2013р. (додаткова угода
№ 1 від 04.09.2013р.);

сплата вартості спожитої
електроенергії протягом вересня 2013р.
на суму 266 123, 54 грн.
проводиться взаєморозрахунком
вартості спожитої електроенергії та
бюджетної субвенції на покриття
збитків від пільг та субсидій між
Споживачем та Постачальником. У разі
неможливості проведення
вищезазначеного розрахунку сплата
проводиться Споживачем не пізніше 25
жовтня 2013р. (додаткова угода № 1 від
03.10.2013р.);

сплата вартості спожитої
електроенергії протягом жовтня 2013р. на
суму 272 901, 69 грн. проводиться
взаєморозрахунком вартості спожитої
електроенергії та бюджетної субвенції
на покриття збитків від пільг та
субсидій між Споживачем та
Постачальником. У разі неможливості
проведення вищезазначеного розрахунку
сплата проводиться Споживачем не
пізніше 25 листопада 2013р. (додаткова
угода № 1 від 04.11.2013р.);

сплата вартості спожитої
електроенергії протягом листопада 2013р.
на суму 304 103, 99 грн.
проводиться взаєморозрахунком
вартості спожитої електроенергії та
бюджетної субвенції на покриття
збитків від пільг та субсидій між
Споживачем та Постачальником. У разі
неможливості проведення
вищезазначеного розрахунку сплата
проводиться Споживачем не пізніше 25
грудня 2013р. (додаткова угода № 1 від
03.12.2013р.);

сплата вартості спожитої
електроенергії протягом грудня 2013р. на
суму 286 288, 62 грн. проводиться
взаєморозрахунком вартості спожитої
електроенергії та бюджетної субвенції
на покриття збитків від пільг та
субсидій між Споживачем та
Постачальником. У разі неможливості
проведення вищезазначеного розрахунку
сплата проводиться Споживачем не
пізніше 25 січня 2014р. (додаткова угода №
1 від 08.01.2014р.).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ст. 202 ГК України,
господарське зобов'язання
припиняється: виконанням, проведеним
належним чином; зарахуванням
зустрічної однорідної вимоги або
страхового зобов'язання; у разі
поєднання управненої та зобов'язаної
сторін в одній особі; за згодою сторін;
через неможливість виконання та в
інших випадках, передбачених цим
Кодексом або іншими законами.

Господарське зобов'язання
припиняється також у разі його
розірвання або визнання недійсним за
рішенням суду.

До відносин щодо припинення
господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України,
зобов'язання припиняється частково або
у повному обсязі на підставах,
встановлених договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням,
проведеним належним чином (частина 1
статті 599 ЦК України).

Підстави для припинення зобов'язання
за договором про постачання
електричної енергії № 120 від 01.06.2011р.,
які визначено главою 50 ЦК України,
відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України,
боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Рахунки за спожиту активну
електроенергію за період з серпня 2013р.
по грудень 2013р. на загальну суму 5 107
310, 06 грн. оформлені позивачем
відповідно до умов договору про
постачання електричної енергії № 120
від 01.06.2011р. і вважаються погодженими
сторонами.

Тому вказані рахунки є підставою для
проведення остаточних розрахунків за
зазначений в них розрахунковий період.

Враховуючи встановлений факт
неповного виконання КП
"Бердянськводоканал" БМР грошових
зобов'язань, вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача суми
боргу за спожиту активну
електроенергію в розмірі 3 722 707, 16 грн.
за договором про постачання
електричної енергії № 120 від 01.06.2011р., є
обґрунтованими і підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Також позивач просить суд стягнути на
його користь з відповідача 120 342, 06 грн.
пені, 23 647, 89 грн. - 3 % річних від
простроченої суми та 27 799, 46 грн. втрат
від інфляції грошових коштів.

В силу ст. 216, ч. 1 ст. 218 ГК України,
підставою господарсько-правової
відповідальності у вигляді
застосування господарських санкцій є
вчинене учасником господарських
відносин правопорушення у сфері
господарювання.

У сфері господарювання застосовуються
такі види господарських санкцій:
відшкодування збитків; штрафні
санкції; оперативно-господарські
санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України до штрафних
санкцій віднесено господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України одним з
правових наслідків порушення
зобов'язання є сплата неустойки
(штрафу, пені).

Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у
відповідних відсотках від суми
невиконаного або неналежного
виконаного зобов'язання.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що
виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
задатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України,
правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання вчиняється у письмовій
формі.

Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 231 ГК України,
законом щодо окремих видів зобов'язань
може бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається.

Приписами ч. 6 вказаної статті
унормовано, що штрафні санкції за
порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законодавством або договором.

Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань регулюються Законом
України від 22.11.1996р. № 543/96-ВР "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань".

Відповідно до ст. 1, 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відтак, розмір неустойки, встановлений
законом, не обмежує учасників
договірних відносин щодо визначення
розміру пені, а передбачає обмеження
розміру пені, що підлягає стягненню.

В підпункті 4.2.1 договору № 120 від
01.06.2011р. сторони визначили, що за
недотримання термінів сплати рахунків
або платіжних вимог доручень за
активну електроенергію (п. 10 додатка № 4
"Порядок розрахунків за активну
електричну енергію") та за надання
послуг з компенсації перетікання
реактивної електроенергії (п. 5 додатка
№ 6 "Порядок розрахунків за надання
послуг з компенсації перетікання
реактивної електроенергії") Споживач
сплачує Постачальнику електричної
енергії пеню за весь період часу,
протягом якого не виконане
зобов'язання по сплаті, в розмірі 0,5 %
від суми платежу за кожний день
прострочення (але не більше подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла в період нарахування
пені) по день фактичної оплати.

Перевіривши розрахунок пені,
здійснений позивачем, господарський
суд вважає правильним наступний
розрахунок:

по рахунку № 120/8а від 02.09.2013р.:

від суми боргу 861 549, 54 грн. за період з
10.09.2013р. по 25.09.2013р. (16 днів прострочки)
пеня складає 4 909, 65 грн.;

від суми боргу 1 115 450, 38 грн. за 26.09.2013р. (1
день прострочки) пеня складає 397, 28 грн.;

від суми боргу 861 252, 55 грн. за період з
27.09.2013р. по 06.02.2014р. (133 дні прострочки)
пеня складає 40 797, 42 грн.

по рахунку № 120/9а від 02.10.2013р.:

від суми боргу 695 403, 45 грн. за період з
10.10.2013р. по 21.10.2013р. (12 днів прострочки)
пеня складає 2 972, 14 грн.;

від суми боргу 695 133, 92 грн. за період з
22.10.2013р. по 06.02.2014р. (108 днів прострочки)
пеня складає 26 738, 85 грн.

по рахунку № 120/10а від 02.10.2013р.:

від суми боргу 831 372, 76 грн. за період з
13.11.2013р. по 24.11.2013р. (12 днів прострочки)
пеня складає 3 553, 26 грн.;

від суми боргу 788 593, 25 грн. за період
25.11.2013р. по 06.02.2014р. (74 дні прострочки)
пеня складає 20 784, 29 грн.

по рахунку № 120/11а від 29.11.2013р.:

від суми боргу 614 015, 11 грн. за період з
10.12.2013р. по 17.12.2013р. (8 днів прострочки)
пеня складає 1 749, 52 грн.;

від суми боргу 613 785, 40 грн. за період з
18.12.2013р. по 06.02.2014р. (51 день прострочки)
пеня складає 11 149, 03 грн.

по рахунку № 120/12а від 06.01.2014р.:

від суми боргу 721 650, 51 грн. за період з
15.01.2014р. по 25.01.2014р. (11 днів прострочки)
пеня складає 2 827, 29 грн.;

від суми боргу 1 007 939, 14 грн. за період з
26.01.2014р. по 29.01.2014р. (4 дні прострочки)
пеня складає 1 435, 97 грн.;

від суми боргу 721 435, 86 грн. за період з
30.01.2014р. по 06.02.2014р. (8 днів прострочки)
пеня складає 2 055, 60 грн.

Таким чином, правомірним є нарахування
відповідачу пені в розмірі 119 370, 30 грн. У
зв'язку із чим у задоволенні стягнення
пені в розмірі 971, 76 грн. слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Договором про постачання електричної
енергії № 120 від 01.06.2011р. сторони інший
розмір процентів не встановлювали.

Перевіривши розрахунок 3 % річних,
здійснений позивачем, господарський
суд вважає правильним наступний
розрахунок:

по рахунку № 120/8а від 02.09.2013р.:

від суми боргу 861 549, 54 грн. за період з
10.09.2013р. по 25.09.2013р. (16 днів прострочки) 3 %
річних складає 1 133, 00 грн.;

від суми боргу 1 115 450, 38 грн. за 26.09.2013р. (1
день прострочки) 3 % річних складає 91,68
грн.;

від суми боргу 861 252, 55 грн. за період з
27.09.2013р. по 06.02.2014р. (133 дні прострочки) 3 %
річних складає 9 414, 79 грн.

по рахунку № 120/9а від 02.10.2013р.:

від суми боргу 695 403, 45 грн. за період з
10.10.2013р. по 21.10.2013р. (12 днів прострочки) 3
%річних складає 685, 88 грн.;

від суми боргу 695 133, 92 грн. за період з
22.10.2013р. по 06.02.2014р. (108 днів прострочки) 3
%річних складає 6 170, 50 грн.

по рахунку № 120/10а від 02.10.2013р.:

від суми боргу 831 372, 76 грн. за період з
13.11.2013р. по 24.11.2013р. (12 днів прострочки) 3 %
річних складає 819, 98 грн.;

від суми боргу 788 593, 25 грн. за період
25.11.2013р. по 06.02.2014р. (74 дні прострочки) 3 %
річних складає 4 796, 38 грн.

по рахунку № 120/11а від 29.11.2013р.:

від суми боргу 614 015, 11 грн. за період з
10.12.2013р. по 17.12.2013р. (8 днів прострочки) 3 %
річних складає 403, 74 грн.;

від суми боргу 613 785, 40 грн. за період з
18.12.2013р. по 06.02.2014р. (51 день прострочки) 3 %
річних складає 2 572, 85 грн.

по рахунку № 120/12а від 06.01.2014р.:

від суми боргу 721 650, 51 грн. за період з
15.01.2014р. по 25.01.2014р. (11 днів прострочки) 3 %
річних складає 652, 45 грн.;

від суми боргу 1 007 939, 14 грн. за період з
26.01.2014р. по 29.01.2014р. (4 дні прострочки) 3 %
річних складає 331, 38 грн.;

від суми боргу 721 435, 86 грн. за період з
30.01.2014р. по 06.02.2014р. (8 днів прострочки) 3 %
річних складає 474, 37 грн.

Таким чином, правомірним є нарахування
відповідачу 3 % річних в розмірі
27 547, 00 грн. У зв'язку із чим у
задоволенні 3 % річних в розмірі 252, 46
грн. слід відмовити.

Також позивач просить стягнути з
відповідача 23 647, 89 грн. втрат від
інфляції грошових коштів.

Суд приймає до уваги, що інфляційні
нарахування на суму боргу, сплата яких
передбачена частиною другою статті 625
ЦК України, не є штрафною санкцією, а
виступають способом захисту майнового
права та інтересу, який полягає у
відшкодуванні матеріальних втрат
кредитора від знецінення коштів
внаслідок інфляційних процесів за весь
час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються
окремо за кожен період часу, протягом
якого діяв відповідний індекс
інфляції, а одержані таким чином
результати підсумовуються за весь час
прострочення виконання грошового
зобов'язання.

Відповідно до "Рекомендацій відносно
порядку застосування індексів
інфляції при розгляді судових справ" №
62-97р. від 03.04.1997р. Верховного Суду
України, для визначення індексу за
будь-який період необхідно щомісячні
індекси, що складають відповідний
період, перемножити між собою.

У випадку, коли відшкодуванню належить
сума, яка складається з внесків,
зроблених в різні періоди, кожний
внесок збільшується на величину
індексу відповідного періоду,
результати підсумовуються. При
застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс інфляції
розраховується не на кожну дату місяця,
а в середньому на місяць. Тому умовно
слід рахувати, що сума внесена за
період з 1 по 15 число відповідного
місяця, наприклад, травня, індексується
за період з урахуванням травня, а якщо з
16 по 31 число, то розрахунок починається
з наступного місяця - червня.

Перевіривши розрахунок суми втрат від
інфляції грошових коштів, здійснений
позивачем , господарський суд вважає
правильним наступний розрахунок:

від суми боргу 861 549, 54 грн. за період за
вересень 2013р. індекс інфляції
дорівнював 0;

від суми боргу 861 252, 55 грн. за період з
жовтня 2013р. по грудень 2013р. (індекс
інфляції 101,1038) сума втрат від інфляції
склала 9 509, 81 грн.;

від суми боргу 695 403, 45 грн. за жовтень
2013р. (індекс інфляції 100,4) сума втрат від
інфляції склала 2 781, 61 грн.;

від суми боргу 695 133, 92 грн. за період з
листопада 2013р. по грудень 2013р. (індекс
інфляції 100, 701) сума втрат від інфляції
склала 4 872, 13 грн.;

від суми боргу 831 372, 76 грн. за листопад
2013р. (індекс інфляції 100,2) сума втрат від
інфляції склала 1 662, 75 грн.;

від суми боргу 788 593, 25 грн. за грудень
2013р. (індекс інфляції 100,5) сума втрат від
інфляції склала 3 942, 97 грн.;

від суми боргу 614 015, 11 грн. за грудень
2013р. (індекс інфляції 100,5) сума втрат від
інфляції склала 3 070, 07 грн.;

Згідно розрахунку суду загальна сума
втрат від інфляції склала 25 840, 14 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 83 ГПК України,
господарський суд, приймаючи рішення,
має право: виходити за межі позовних
вимог, якщо це необхідно для захисту
прав і законних інтересів позивачів
або третіх осіб з самостійними
вимогами на предмет спору і про це є
клопотання заінтересованої сторони.

Оскільки відповідне клопотання в
частині стягнення інфляційних втрат
від позивача до господарського суду не
надходило, суд задовольняє заявлену
позивачем суму втрат від інфляції
грошових коштів в розмірі 23 647, 89 грн.,
тобто в межах позовних вимог.

Клопотання відповідача про розстрочку
виконання рішення суду строком на 36
місяців підлягає задоволенню частково.

Згідно п.6 ч.1 ст. 83 ГПК України
господарський суд, приймаючи рішення,
має право відстрочити або розстрочити
виконання рішення.

Про відстрочку або розстрочку
виконання рішення, ухвали, постанови,
зміну способу та порядку їх виконання
виноситься ухвала, яка може бути
оскаржена у встановленому порядку. В
необхідних випадках ухвала
надсилається установі банку за
місцезнаходженням боржника або
державному виконавцю.

Як зазначено в п.п. 7.1.2 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 17.10.2012р. № 9 "Про деякі
питання практики виконання рішень,
ухвал, постанов господарських судів
України" (із подальшими змінами),
розстрочка означає виконання рішення
частками, встановленими господарським
судом, з певним інтервалом у часі.
Строки виконання кожної частки також
повинні визначатись господарським
судом. При цьому слід мати на увазі, що
розстрочка можлива при виконанні
рішення, яке стосується предметів, що
діляться (гроші, майно, не визначене
індивідуальними ознаками; декілька
індивідуально визначених речей тощо).

За приписами п. 7.2 постанови згаданого
пленуму Вищого господарського суду
України визначено, що підставою для
відстрочки, розстрочки, зміни способу
та порядку виконання рішення можуть
бути конкретні обставини, що
ускладнюють виконання рішення або
роблять його неможливим у визначений
строк або встановленим господарським
судом способом. При цьому слід мати на
увазі, що згоди сторін на вжиття цих
заходів не вимагається, і
господарський суд законодавчо не
обмежений будь-якими конкретними
термінами відстрочки чи розстрочки
виконання рішення. Проте, вирішуючи
питання про відстрочку чи розстрочку
виконання рішення, зміну способу і
порядку виконання рішення,
господарський суд повинен враховувати
матеріальні інтереси сторін, їх
фінансовий стан, ступінь вини
відповідача у виникненні спору,
наявність інфляційних процесів у
економіці держави та інші обставини
справи, зокрема, щодо фізичної особи
(громадянина) - тяжке захворювання її
самої або членів її сім'ї, скрутний
матеріальний стан, стосовно юридичної
особи - наявну загрозу банкрутства,
відсутність коштів на банківських
рахунках і майна, на яке можливо було б
звернути стягнення, щодо як фізичних,
так і юридичних осіб - стихійне лихо,
інші надзвичайні події тощо.

У клопотанні від 12.03.2014р. № 825
відповідач посилається на те, що КП
"Бердянськводоканал" БМР не здійснено в
повному обсязі оплату позивачу за
надані послуги згідно отриманих
рахунків у зв'язку з тим, що
підприємство за 2013 рік має збитки у
розмірі 16 039 000,00 грн., що
підтверджується балансом на 31 грудня
2013 року.

Зазначені збитки виникли внаслідок
того, що КП "Бердянськводоканал" БМР є
суб'єктом природних монополій на ринку
з товарними межами "централізоване
водопостачання", "централізоване
водовідведення» у територіальних
межах м. Бердянськ (лист
ЗОТВ АМК України від 26.09.2011р. №02-29.3/06-2916)
та постачає абонентам воду за
регульованими тарифами, які не
відповідають дійсним витратам
підприємства, а також внаслідок не
відшкодування державою в порушення
вимог ст.15 Закону України "Про ціни і
ціноутворення", ст.31 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
заборгованості різниці в тарифах, яку
має підприємство, що підтверджується
Розрахунком обсягу заборгованості за
минулі періоди з різниці в тарифах на
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення, що
надані населенню, яка узгоджена
комісією з погашення заборгованості
підприємств паливно-енергетичного
комплексу Запорізької області
(протокол №15 від 20.02.2014р.).

Крім того, станом на 01.02.2014р. КП
"Бердянськводоканал" БМР має
кредиторську заборгованість у розмірі
18 106 400,07 грн., що підтверджується
довідкою про кредиторську
заборгованість.

Ці обставини свідчать про те, що КП
"Бердянськводоканал" БМР має тяжкий
фінансово-економічний стан, у зв'язку з
чим підприємство не має можливості
сплатити борг одноразово та в короткий
строк. Одночасне стягнення боргу за
виконавчим документом призведе до
зупинення діяльності відповідача, яка
є соціально важливою та не може бути
припинена, що в свою чергу спричинить
зменшення надходжень від наданих
послуг, призведе до його повної
неплатоспроможності, може викликати
спалах епідемій внаслідок порушення
санітарно-гігієнічних норм.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

В судовому засіданні господарським
судом оглянуті та досліджені
документи, які підтверджують
обґрунтування доводів відповідача
стосовно наявності тяжкого фінансово -
економічного стану, а саме:

лист Запорізького обласного
територіального відділення
антимонопольного комітету України №
02-29.3/06-2916 від 26.09.2011р. "Про включення до
суб'єктів природних монополій";

Баланс (звіт про фінансовий стан) від
31.12.2013р.;

розрахунок обсягу заборгованості за
минулі періоди з різниці в тарифах на
послуги з централізованого
водопостачання та водовідведення, що
надані населенню КП
"Бердянськводоканал" БМР;

довідка про кредиторську
заборгованість КП "Бердянськводоканал"
БМР станом на 01.02.2014р.

Також суд враховує, що пунктом 2.1
Статуту КП "Бердянськводоканал" БМР
визначено, що підприємство створено з
метою надання послуг з водопостачання,
водовідведення населенню, іншим
споживачам міста Бердянська та
задоволення міських, суспільних потреб
шляхом систематичного здійснення
виробничої, торговельної та іншої
господарської діяльності з метою
отримання прибутку в порядку,
передбаченому діючим законодавством
України.

З огляду на викладене, суд вважає, що
заявником надано належні докази та
доведено наявність обставин, що
ускладнюють виконання рішення суду та
роблять його виконання неможливим у
встановлений законом термін.

Суд вважає, що розстрочка виконання
рішення господарського суду буде
сприяти захисту інтересів обох сторін.
Розстрочення сплати суми боргу може
позитивно вплинути на господарську
діяльність відповідача та надасть
реальну змогу підприємству
розрахуватися з позивачем.

Враховуючи виняткові обставини, що
сталися у відповідача, суд вважає за
доцільне задовольнити клопотання
позивача частково та розстрочити
виконання рішення суду на 2 місяці.

Що стосується прохання відповідача
стосовно зменшення пені, розрахованої
позивачем, на 100 %.

Обґрунтовуючи клопотання в цій
частині, відповідач посилається на те,
що пеня є видом господарсько-правової
відповідальності за прострочення
господарського зобов'язання, яке у
даному випадку сталося внаслідок
затвердження тарифів, які не
відповідають дійсним витратам
підприємства, а також внаслідок не
відшкодування державою заборгованості
різниці в тарифах, що є порушенням
вимог ч. 5 ч. 6 ст. 9, ст. 15 Закону України
від 03.12.1990р. "Про ціни і ціноутворення".

Тобто, відповідач повинен буде
сплатити пеню за порушення у сфері
господарювання, яке фактично сталося
не з його вини.

Крім того, субвенція з Державного
бюджету виділяється лише на
відшкодування різниці в тарифах, а не
для погашення штрафних санкцій.

У відповідності до вимог ст. 83 ГПК
України, господарський суд має право у
виняткових випадках зменшити розмір
неустойки (штрафу, пені), яка підлягає
стягненню із сторони, що порушила
зобов'язання.

Пленум Вищого господарського суду
України в підпункті 3.17.4 постанови від
26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" надав наступні
роз'яснення:

Вирішуючи, в тому числі й з власної
ініціативи, питання про зменшення
розміру неустойки (штрафу, пені), яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83
ГПК), господарський суд повинен
об'єктивно оцінити, чи є даний випадок
винятковим, виходячи з інтересів
сторін, які заслуговують на увагу,
ступеню виконання зобов'язання,
причини (причин) неналежного виконання
або невиконання зобов'язання,
незначності прострочення виконання,
наслідків порушення зобов'язання,
невідповідності розміру стягуваної
неустойки (штрафу, пені) таким
наслідкам, поведінки винної сторони (в
тому числі вжиття чи невжиття нею
заходів до виконання зобов'язання,
негайне добровільне усунення нею
порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про
можливість зменшення розміру саме
неустойки (штрафу, пені), а тому вона не
може застосовуватися у вирішенні
спорів, пов'язаних з відшкодуванням
сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82
Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може
застосовуватись виключно у
взаємозв'язку (сукупності) з нормою
права матеріального, яка передбачає
можливість зменшення розміру
неустойки (штрафу, пені), а саме
частиною третьою статті 551 Цивільного
кодексу України і статтею 233
Господарського кодексу України. Якщо
відповідні санкції застосовуються не у
зв'язку з порушенням зобов'язання, а з
інших передбачених законом підстав
(наприклад, за порушення вимог
конкурентного законодавства), їх
розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового
рішення зазначається про часткове
задоволення позову і розмір суми
неустойки, що підлягає стягненню.

Згідно ст. 551 ЦК України, розмір
неустойки може бути зменшений за
рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі
якщо належні до сплати штрафні санкції
надмірно великі порівняно із збитками
кредитора, суд має право зменшити
розмір санкцій. При цьому повинно бути
взято до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Зі змісту вищенаведених норм
вбачається, що зменшення розміру
заявленої до стягнення пені є правом
суду, а за відсутності переліку таких
виняткових обставин, господарський
суд, оцінивши надані сторонами докази
та обставини справи у їх сукупності, на
власний розсуд вирішує питання про
наявність або відсутність у кожному
конкретному випадку обставин, за яких
можливе зменшення пені.

Дослідивши матеріали справи,
враховуючи той факт, що відповідач є
комунальним підприємством, що здійснює
надання послуг з водопостачання і
водовідведення населенню та іншим
споживачам міста Бердянська, згідно
балансу та звіту про фінансові
результати є збитковим підприємством,
а також враховуючи матеріальні
інтереси обох сторін, суд вважає, що
клопотання відповідача щодо зменшення
розміру пені, нарахованої позивачем,
підлягає частковому задоволенню.

Відтак, слід зменшити розмір пені, яка
підлягає стягненню з Комунального
підприємства "Бердянськводоканал"
Бердянської міської ради на користь
позивача, на 50 % - до 59 685, 15 грн.

Підстав до 100 % зменшення розміру пені
суд не вбачає.

Згідно абзацу 2 ч.1 ст. 49 ГПК України,
судовий збір у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
покладається на сторони пропорційно
розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір у разі зменшення судом
розміру неустойки покладається на
відповідача повністю, без урахування
зменшення неустойки.

З заявленої до стягнення позивачем
суми 3 894 496, 57 грн. в частині 1 224, 22 грн. в
задоволенні позовних вимог відмовлено.

Отже, позивачем правомірно заявлено до
стягнення з відповідача 3 893 272, 35 грн.

Таким чином, позивачу відмовлено в
задоволенні 0, 03 % позовних вимог.

Відтак, пропорційно задоволених
позовних вимог підлягає стягненню з
відповідача на користь позивача 73 058, 08
грн. судового збору (99, 97 % від належних
до сплати 73 080, 00 грн.).

Керуючись ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради (71112, Запорізька область, м.
Бердянськ, пр-т. Пролетарський, 97,
ідентифікаційний код 37622628) на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" в особі
Бердянського міського району
електричних мереж (71118, Запорізька
область, м. Бердянськ, пр-т. 12 грудня, п/р
зі спеціальним режимом використання №
15, в Філії - ЗОУ ВАТ "Державний
ощадний банк України", МФО 313957,
ідентифікаційний код 00130926) 3 722 707 (три
мільйони сімсот двадцять дві тисячі
сімсот сім) грн. 16 коп. заборгованості
за спожиту активну електричну енергію.

3. Стягнути Комунального підприємства
"Бердянськводоканал" Бердянської
міської ради (71112, Запорізька область, м.
Бердянськ, пр-т. Пролетарський, 97,
ідентифікаційний код 37622628) на користь
Відкритого акціонерного товариства
"Запоріжжяобленерго" в особі
Бердянського міського району
електричних мереж (71118, Запорізька
область, м. Бердянськ, пр-т. 12 грудня, п/р
№ 9 в ПАТ "Райффайзен банк Аваль" м.
Київ, МФО 380805, ідентифікаційний код
00130926) 59 685 (п'ятдесят дев'ять тисяч
шістсот вісімдесят п'ять) грн. 15 коп.
пені, 23 647 (двадцять три тисячі шістсот
сорок сім) грн. 89 коп. втрат від інфляції
грошових коштів, 27 547 (двадцять сім
тисяч п'ятсот сорок сім) грн. 00 коп. - 3 %
річних від простроченої суми та 73 058
(сімдесят три тисячі п'ятдесят вісім)
грн. 08 коп. витрат на судовий збір.

4. В частині стягнення 971 (дев'ятсот
сімдесят одна) грн. 76 коп. пені та 252
(двісті п'ятдесят дві) грн. 46 коп. - 3%
річних від простроченої суми в
задоволенні позову відмовити.

5. Розстрочити виконання рішення суду в
частині стягнення 3 722 707 (три мільйони
сімсот двадцять дві тисячі сімсот сім)
грн. 16 коп. заборгованості за спожиту
активну електричну енергію, 59 685
(п'ятдесят дев'ять тисяч шістсот
вісімдесят п'ять) грн. 15 коп. пені, 23 647
(двадцять три тисячі шістсот сорок сім)
грн. 89 коп. втрат від інфляції грошових
коштів, 27 547 (двадцять сім тисяч п'ятсот
сорок сім) грн. 00 коп. - 3 % річних від
простроченої суми строком на 2 (два)
місяці, починаючи з 05 травня 2014 року та
стягуючи:

05.05.2014р. - 1 946 636 (один мільйон дев'ятсот
сорок шість тисяч шістсот тридцять
шість) грн. 17 коп.;

05.06.2014р. - 1 946 636 (один мільйон дев'ятсот
сорок шість тисяч шістсот тридцять
шість) грн. 18 коп.

6. Повне рішення складено 22.04.2014р.

Суддя
В.М. Соловйов