ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 березня 2014 року Справа № 920/778/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Селіваненка
В.П.,суддів:Бакуліної С.В., Добролюбової
Т.В., Могил С.К., Плюшка І.А.,розглянувши
заяву публічного акціонерного
товариства "Сумиобленерго"про перегляд
Верховним Судом України
постановиВищого господарського суду
України від 02.12.2013у справі№920/778/13за
позовом публічного акціонерного
товариства "Сумиобленерго"доказенного
підприємства "Шосткинський казенний
завод "Зірка"третя особа, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача державне
підприємство "Енергоринок"про
стягнення 407 220, 02 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Сумської
області від 23.07.2013, залишеним без змін
постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 17.09.2013 в позові
публічного акціонерного товариства
"Сумиобленерго" до казенного
підприємства "Шосткинський казенний
завод "Зірка" про стягнення 407220, 02 грн.
заборгованості за спожиту
електроенергію відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду
України від 02.12.2013 постанову суду
апеляційної інстанції залишено без
змін.

Публічне акціонерне товариство
"Сумиобленерго" звернулося із заявою
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 02.12.2013 у справі №920/778/13, в
якій просить скасувати зазначену
постанову, прийняти нове рішення яким
позов задовольнити, мотивуючи свої
вимоги неоднаковим застосуванням
Вищим господарським судом України
одних і тих самих норм матеріального
права, внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявником
подано постанову Вищого
господарського суду України від 14.01.2014
у справі №908/2025/13.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України з
огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 11116
Господарського процесуального кодексу
України (далі - ГПК України) заява про
перегляд судових рішень господарських
судів може бути подана на підставі
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 цієї статті) матиме
місце в разі, коли суд (суди) касаційної
інстанції у розгляді двох чи більше
справ за подібних предмета і підстав
позову, змісту позовних вимог та
встановлених судом фактичних обставин
і однакового матеріально-правового
регулювання спірних правовідносин
дійшов (дійшли) неоднакових правових
висновків, покладених в основу цих
судових рішень. При вирішенні питання
допуску справи до провадження
Верховного Суду України враховується
сукупність всіх наявних складових
ознак неоднакового застосування одних
і тих самих норм матеріального права у
подібних правовідносинах.

Як вбачається зі змісту постанови
Вищого господарського суду України від
02.12.2013 у справі №920/778/13, про перегляд
якої просить заявник, суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відмови в
позові про стягнення заборгованості за
спожиту електроенергію, з огляду на
дотримання відповідачем процедури
списання заборгованості передбаченої
Законом України "Про деякі питання
заборгованості підприємств
оборонно-промислового комплексу -
учасників Державного концерну
"Укроборонпром" шляхом підписання
сторонами акту взаємно погодженої
заборгованості, що існувала станом на
01.09.2012 та не погашена станом на 30.10.2012, до
складу якої увійшла і заборгованість
за квітень 2012 року; у зв'язку з чим,
зобов'язання відповідача щодо оплати
електроенергії за спірний період, в
тому числі пеня, річні та інфляційні, є
припиненим (списаним) в силу закону.

Водночас у постанові від 14.01.2014 у справі
№908/2025/13 суд касаційної інстанції
погодився з висновками судів
попередніх інстанцій щодо відмови в
позові про зобов'язання вчинити певні
дії, а саме: - визнати заборгованість за
спожиту теплову енергію, як таку, що
підлягає списанню; - здійснити списання
заборгованості; - підписати та оформити
акти звіряння розрахунків по
заборгованості за теплову енергію.
Такого висновку, суд касаційної
інстанції дійшов з огляду на те, що
норми чинного законодавства не
передбачають такого способу захисту
прав, як зобов'язання відповідача
підписати та оформити належним чином
надані позивачем акти звіряння
розрахунків по заборгованості за
теплову енергію станом на 01.09.2012 та не
сплаченої на 20.10.2012 у редакції позивача,
оскільки такі акти є лише доказом
підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, які
мають значення для правильного
вирішення безпосередньо
господарського спору і не є
матеріально-правовою чи немайновою
вимогою позивача на підставі якої суд
приймає рішення.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

З огляду на викладене Вищий
господарський суд України дійшов
висновку про відсутність підстав для
допуску даної справи до провадження
Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Відмовити публічному акціонерному
товариству "Сумиобленерго" у допуску
справи №920/778/13 до провадження
Верховного Суду України.

Головуючий суддяВ.Селіваненко Судді:
С.Бакуліна Т.Добролюбова С.Могил
І.Плюшко