ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01.04.2014
Справа № 9/167
Господарський суд Донецької області
у складі

головуючого судді Кучерявої О.О.,
суддів Осадчої А.М., Сич Ю.В.,

при секретарі судового засідання
Поддубній М.О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «АГИС-СТАЛЬ», м.
Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь», м. Краматорськ,
Донецька область

про стягнення заборгованості в розмірі
124152, 90 грн.,

за участю представників:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Нощенко Л.Г., за довір.
від 08.07.2011р.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «АГИС-СТАЛЬ» звернулось
до суду з позовом до Публічного
акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь» про стягнення
заборгованості в розмірі 124152, 90 грн.

Правовою підставою позову позивач під
час розгляду справи вважає норми
статей 256, 530, 638, 692 Цивільного кодексу
України. В обґрунтування позовних
вимог позивач зазначив, що відповідно
до видаткової накладної від 24 липня 2008
року №РН-0000879 відповідачу поставлений
товар на суму 124152, 90 грн. 15 червня 2010
року на адресу відповідача направлено
претензію на суму 124152, 90 грн., яку
останній отримав, але суму боргу не
сплатив. Просив задовольнити позовні
вимоги.

04 жовтня 2010 року представником
позивача через канцелярію суду надані
пояснення до позовної заяви, в яких
зазначив про неможливість надання
рахунку на оплату від 16 липня 2008 року та
вказав на помилкове посилання в
довіреності на матеріально
відповідальну особу за прийняття
товару в якості підстави поставки
договір від 18 лютого 2008 року №15/322.

Розпорядженням в.о. голови
господарського суду Донецької області
від 21 лютого 2011 року справу призначено
до колегіального розгляду у складі
головуючого судді Марченко О.А., суддів
Курило Г.Є., Попкова Д.О.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 21 липня 2011
року у зв'язку з обранням судді
Марченко О.А. на посаду судді
Донецького апеляційного
господарського суду, справу передано
на автоматичний розподіл.

Розпорядженням в.о. голови
господарського суду Донецької області
від 21 січня 2014 року змінено склад
судової колегії по справі, замінено
суддю Попкова Д.О. на суддю Соболєву
С.М., суддю Курило Г.Є. замінено на суддю
Сич Ю.В. Справа розглядалась у складі
головуючого судді Мальцева М.Ю., суддів
Сич Ю.В., Соболєвої С.М.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 06 лютого 2014
року у зв'язку із знаходженням
головуючого судді Мальцева М.Ю. на
лікарняному, справу передано на
автоматичний розподіл.

10 лютого 2014 року через канцелярію суду
від представника позивача надійшло
клопотання про розгляд справи у його
відсутність.

10 лютого 2014 року представником
відповідача через канцелярію суду
наданий відзив на позов, в якому
останній зазначив, що 21 квітня 2011 року у
зв'язку із необхідністю приведення
діяльності товариства у відповідність
до вимог Закону України «Про
акціонерні товариства» загальними
зборами акціонерів прийняте рішення
про зміну найменування підприємства на
Публічне акціонерне товариство
«Енергомашспецсталь».

Просив відмовити в задоволенні
позовних вимог з огляду на те, що згідно
видаткової накладної від 24 липня 2008
року №РН-0000879 отримувачем товару є
особа, яка діяла на підставі
довіреності від 23 липня 2008року №909676/536,
що надає право на отримання товару в
рамках договору від 18 лютого 2008 року
№15/322. Рахунок, на який є посилання у
видатковій накладній до позову не
додано. З огляду на вищевикладене, на
думку відповідача, позовні вимоги є
безпідставними.

24 лютого 2014 року представником
позивача надане через канцелярію суду
повідомлення про зміну платіжних
реквізитів.

25 лютого 2014 року представником
позивача через канцелярію суду надана
заява про забезпечення позову шляхом
накладення арешту на грошові кошти
відповідача в межах суми позову, що
знаходяться в банківських установах.

Розпорядженням голови господарського
суду Донецької області від 11 березня 2014
року змінено склад судової колегії по
справі: суддю Соболєву С.М. замінено на
суддю Осадчу А.М.

31 березня 2014 року від представника
позивача через канцелярію суду
надійшли письмові пояснення, в яких
зазначив, що рахунок від 16 липня 2008 року
№С1000649 був виставлений позивачу 16
липня 2008 року - до дати фактичної
передачі товару відповідачу, яка
відбулась 24липня 2008 року. Тому рахунок
має іншу правову природу, ніж вимога
про оплату. Він є документом, який
містить платіжні реквізити, на які
потрібно перераховувати кошти. Разом
із письмовими поясненнями надав
рахунок від 16 липня 2008 року №С1000649,
податкову накладну, довідку про розмір
заборгованості станом на 26 березня 2014
року.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився, про дату, час та
місце судового розгляду справи був
належним чином повідомлений, але надав
через канцелярію суду клопотання про
розгляд справи у його відсутність,
просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому
засіданні надав пояснення аналогічні
викладеним у відзиві на позов, просив
відмовити в задоволенні позовних
вимог.

Представникам сторін у судовому
засіданні роз'яснені права та
обов'язки, передбачені статтями 20, 22, 78
Господарського процесуального кодексу
України.

Представники сторін клопотання щодо
фіксації судового процесу не заявляли,
у зв'язку з чим, розгляд справи
здійснювався без застосування засобів
технічної фіксації судового процесу у
відповідності до статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України

Перевіривши матеріали справи,
вирішивши питання чи мали місце
обставини, якими обґрунтовувалися
вимоги та заперечення, та якими
доказами вони підтверджуються, чи є
інші фактичні дані, які мають значення
для вирішення справи, та докази на їх
підтвердження, суд,

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною першою статті 205 ЦК
України правочин може вчинятися усно
або в письмовій формі. Сторони мають
право обирати форму правочину, якщо
інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої статті 638
ЦК України договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Як вбачається з матеріалів справи,
16 липня 2008 року позивачем виставлений
відповідачу рахунок №С1000649 на суму 144845,
05 грн., в тому числі ПДВ в сумі 20692,15 грн.

На виконання усної домовленості
сторін, позивачем поставлений товар, що
підтверджується видатковою накладною
№РН-0000879 від 24 липня 2008 року на загальну
суму 124152,90 грн. (а.с. 7). Товар отримав
Карнаушенко С.А., який діяв на підставі
довіреності №909676 від 23 липня 2008 року.

Відповідно до Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» первинний
документ - документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення.

Таким чином, в даному випадку,
видаткова накладна є первинним
обліковим документом в розумінні
вищезазначеного Закону та підписання
покупцем товарно-транспортної
накладної підтверджує факт здійснення
господарської операції і встановлення
договірних відносин, а тому є підставою
виникнення обов'язку щодо здійснення
розрахунків за отриману продукцію.

Як вбачається з матеріалів справи 21
квітня 2011 року відповідач змінив тип
товариства з Відкритого акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь» на
Публічне акціонерне товариство
«Енергомашспецсталь», що
підтверджується статутом останнього.

З урахуванням того, що згідно із
Законом України «Про акціонерні
товариства» правова основа -
«акціонерне товариство» не змінюється
при переході закритих/відкритих
акціонерних товариств у
приватні/публічні акціонерні
товариства, то приведення діяльності
закритих/відкритих акціонерних
товариств у відповідність до вимог
Закону України «Про акціонерні
товариства» проводиться через
процедуру державної реєстрації
внесення відповідних змін до статутів
акціонерних товариств, у тому числі
пов'язаних зі зміною найменування
юридичної особи, відповідно до вимог
статті 29 Закону України «Про державну
реєстрацію юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців».

Представник відповідача у судовому
засіданні не заперечував проти факту
отримання товару.

Позивачем, 07 червня 2010 року на адресу
відповідача було надіслано претензію
щодо невиконання зобов'язань з оплати
поставленого товару на суму 124152,90 грн.,
яка отримана останнім 17 червня 2010року,
що підтверджується наявними в
матеріалах справи повідомленням про
вручення поштового відправлення та
описом про поштове відправлення.

Факт поставки товару на суму 124152, 90 грн.
відповідачу підтверджується,
виписаною податковою накладною.
Підставою поставки в податковій
накладній зазначений рахунок №с1000649
від 16 липня 2008 року.

Наявний в матеріалах справи рахунок
від 16 липня 2008 року №С1000649, виставлений
відповідачу до фактичної поставки
товару, суд приймає як документ, що
містить платіжні реквізити для
перерахування грошових коштів за
поставлений товар.

В судовому засіданні встановлено, що
інших договірних відносин між
сторонами не існувало, договір №15/322
від 18 лютого 2008 року, на який є
посилання в довіреності на особу
матеріально відповідальну за
отримання товарно-матеріальних
цінностей, сторонами не укладався.
Згідно наданих в судовому засіданні
представником позивача пояснень
договір №15/322 від 18 лютого 2008 року в
якості підстави поставки товару
зазначений в довіреності помилково.

З огляду на вищевикладене, матеріалами
справи доведений факт отримання
відповідачем товару та не сплати
відповідно до видаткової накладної за
поставлений товар.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язання
має виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із зазначеною нормою кореспондується й
частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України, відповідно до якої
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Що стосується заяви позивача про
забезпечення позову, слід зазначити
наступне.

Відповідно до статті 66 Господарського
процесуального кодексу України
забезпечення позову допускається, якщо
невжиття заходів до забезпечення
позову може утруднити або зробити
неможливим виконання рішення
господарського суду.

Згідно Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 16 «Про деякі питання
практики застосування заходів до
забезпечення позову» умовою
застосування заходів до забезпечення
позову за вимогами

майнового характеру є достатньо
обґрунтоване, підтверджене доказами
припущення, що майно (в тому числі
грошові суми, цінні папери тощо), яке
є у відповідача на момент пред'явлення
позову до нього, може зникнути,
зменшитись за кількістю або

погіршитись за якістю на момент
виконання рішення. Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Дослідивши обставини, викладені в
заяві про вжиття заходів до
забезпечення позовної заяви, суд
приходить до висновку про відсутність
існування очевидної небезпеки
заподіяння шкоди правам та інтересам
позивача. Відмова в забезпеченні
позову не спричинить неможливість
захисту прав позивача та не ускладнить
відновлення його прав без вжиття таких
заходів.

Таким чином, на думку суду, заява є
необґрунтованою та такою, яка не
підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог чи заперечень.

Матеріали справи належних доказів в
спростування доводів позивача не
містять, відповідачем таких до суду не
надано. За таких обставин та
враховуючи, що відповідач свої
зобов'язання з оплати не виконав, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, стягуються з відповідача на
користь позивача.

Керуючись ст.ст.4, 4-2 - 4-6, 22, 33, 34, 43, 49, 75,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «АГИС-СТАЛЬ» до
Публічного акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь» про стягнення
заборгованості в розмірі 124152, 90 грн. -
задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного
акціонерного товариства
«Енергомашспецсталь» (84306, Донецька
область, м. Краматорськ, р/р 252 в
філії ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України», м.
Донецьк, МФО 334817, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «АГИС-СТАЛЬ» (р/р 2501
в філії АБ «Південний», м.
Дніпропетровськ, МФО 306458, ) суму основного боргу в розмірі
124152 (сто двадцять чотири тисячі сто
п'ятдесят дві) грн., 90 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Енергомашспецсталь» (84306,
Донецька область, м. Краматорськ, р/р
252 в філії ВАТ «Державний
експортно-імпортний банк України», м.
Донецьк, МФО 334817, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю з іноземними
інвестиціями «АГИС-СТАЛЬ» (р/р 2501
в філії АБ «Південний», м.
Дніпропетровськ, МФО 306458, ) витрати по сплаті державного мита
в розмірі 1241 (одну тисячу двісті сорок
одну) грн., 53 коп., витрати з
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справ в розмірі 236 (двісті
тридцять шість) грн.

У судовому засіданні 01 квітня 2014
року проголошено та підписано вступну
та резолютивну частини рішення. Повний
текст рішення складено та підписано 07
квітня 2014 року.

Рішення набирає законної сили
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано, а у разі подання
апеляційної скарги - після розгляду
справи апеляційним господарським
судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий суддя
О.О.
Кучерява

Суддя
А.М. Осадча

Суддя
Ю.В. Сич