ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 р.
Справа № 914/777/14

Господарський суд Львівської області
розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи:

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арда-Трейдинг»

(м. Синельникове, Дніпропетровська обл.)

до відповідача: Фізичної особи
підприємця ОСОБА_1 ( с. Зимна Вода,
Львівська обл.)

про: стягнення 2418,72 грн. суми основного
боргу, 291,23 грн. - пені, 64,21 грн. - 3% річних,
14,51 грн. - інфляційних втрат

Суддя: В.М. Пазичев

При секретарі: В.С. Пшеничній

Представники:

від позивача: Богуцький Й.Д. -
довіреність №25 від 11.12.2013 року.

від відповідача: Не з'явився.

Суть спору: На розгляд Господарського
суду Львівської області подано позов
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арда-Трейдинг» (м.
Синельникове, Дніпропетровська обл.) до
Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( с.
Зимна Вода, Львівська обл.) про
стягнення 2418,72 грн. суми основного
боргу, 291,23 грн. - пені, 64,21 грн. - 3% річних,
14,51 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду
Львівської області від 07.03.2014 року
порушено провадження у справі і
призначено до розгляду на 18.03.2014 року.
Ухвалою суду від 18.03.2014 року розгляд
справи відкладено до 26.03.2014 року, у
зв'язку з відсутністю представника
відповідача. Ухвалою суду від 26.03.2014
року розгляд справи відкладено до
16.04.2014 року, у зв'язку з відсутністю
представника відповідача.

Позивач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
07.03.2014 року, про відкладення від 18.03.2014
року, від 26.03.2014 року не виконав, явку
повноважного представника в судове
засідання забезпечив.

В судовому засіданні позивач на вимогу
ухвали суду подав копію витягу з ЄДРПОУ
відносно відповідача.

26.03.2014 року за вх.№13088/14 позивач подав
клопотання про долучення додаткових
доказів до матеріалів справи.

26.03.2014 року за вх.№13087/14 позивач подав
клопотання про відкладення розгляду
справи.

03.04.2014 року за вх.№14338/14 клопотання про
долучення додаткових доказів до
матеріалів справи.

03.04.2014 року за вх.№1848/14 позивач подав
клопотання про уточнення (зменшення)
позовних вимог, в якому просить суд
зменшити позовні вимоги в частині
стягнення пені до 170,63 грн.

16.04.2014 року за вх.№2015/14 позивач подав
клопотання про уточнення (зменшення)
позовних вимог, в якому просить суд
стягнути з відповідача лише суму
основного боргу в розмірі 2418,72 грн., а в
решті частині позовних вимог -
провадження припинити.

Відповідач вимог ухвали суду про
порушення провадження у справі від
07.03.2014 року, про відкладення від 18.03.2014
року, від 26.03.2014 року не виконав, явку
повноважного представника не
забезпечив, хоча і був своєчасно,
належним чином, відповідно до ст.64 ГПК
України, повідомлений про час, місце і
дату розгляду справи, а явка
відповідача була визнана судом та
визначена в ухвалах суду обов'язковою.

На адресу суду повернувся поштовий
конверт з рекомендованим
відправленням відповідачу ухвали про
відкладення розгляду справи з довідкою
поштового відділення зв'язку про те, що
причиною повернення є тимчасове
непроживання. Ухвала суду надсилалась
відповідачу на адресу, вказану
позивачем в позовній заяві, а саме: 81110,
с. Зимна Вода, вул.В. Великого, 45.

Ухвала про відкладення розгляду справи
надсилається зазначеним особам за
повідомленою ними господарському суду
поштовою адресою. У разі ненадання
сторонами інформації щодо їх поштової
адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Згідно п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011
р. № 18 (із змінами та доповненнями) "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції", за
змістом статті 64 ГПК, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.
Доказом такого повідомлення, в разі
неповернення ухвали підприємством
зв'язку, може бути й долучений до
матеріалів справи та засвідчений самим
судом витяг з офіційного сайту
Українського державного підприємства
поштового зв'язку "Укрпошта" щодо
відстеження пересилання поштових
відправлень, який містить інформацію
про отримання адресатом відповідного
поштового відправлення, або засвідчена
копія реєстру поштових відправлень
суду.

Доказом надсилання відповідачу ухвали
суду від 26.03.2014 р. про відкладення
розгляду справи на 16.04.2013 р. є наявна в
матеріалах справи копія реєстру №353 на
відправлення рекомендованої
кореспонденції за 26.03.2014 р.

Відтак, суд виконав вимоги
Господарського процесуального кодексу
України щодо належного повідомлення
відповідача про час і місце розгляду
справи. До повноважень господарських
судів не віднесено встановлення
фактичного місцезнаходження юридичних
осіб або місця проживання фізичних
осіб - учасників судового процесу на
час вчинення тих чи інших
процесуальних дій. Про інші адреси
відповідача, крім вказаної у позовній
заяві та Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців, ні позивачу, ні суду
невідомо.

Відповідно до ст.75 ГПК України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за
можливе розглянути спір, відповідно до
ст. 75 ГПК України, за наявними у справі
матеріалами, у відсутності
представника відповідача.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну
та резолютивну частини рішення
виготовлено, підписано та оголошено
16.04.2014 року.

Розглянувши матеріали і документи,
подані сторонами, заслухавши пояснення
представників сторін, з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позовні вимоги, сукупно
оцінивши докази, які мають значення для
справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, 04.03.2013 р.
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Арда-Трейдинг»
(надалі - позивач) та Фізичною особою
підприємцем ОСОБА_1 (надалі -
відповідач) було укладено Договір
поставки №1552 ЛЬВ (надалі - Договір
поставки).

Позивач зазначає, що, у відповідності з
Договором поставки, позивач взяв на
себе обов'язок передати у власність
відповідачеві товар, а відповідач
зобов'язався сплатити за отриманий від
позивача товар.

Позивач наголошує, що факт належного
виконання позивачем зобов'язання з
передачі товару у власність
відповідача, відповідно умов Договору,
підтверджується видатковою накладною
№ 1483 від 05.03.2013р. на суму 4930,20 грн. Таким
чином, позивачем виконувались взяті на
себе обов'язки на підставі Договору
поставки в повному обсязі та належним
чином.

Позивач зазначає, що, згідно п. 4.2.
Договору поставки, відповідач
зобов'язався зробити оплату за
отриманий товар на умовах відстрочення
платежу по 30 (тридцять) календарних
днів з моменту поставки товару від
позивача, однак, відповідач оплату за
отриманий від позивача товар не
здійснив.

Позивач звертає увагу на те, що,
відповідно до накладної повернення
товару постачальнику № 111 від 12 липня
2013 року, відповідач повернув позивачу
товару на суму в розмірі 2511,48 грн., тому,
заборгованість відповідача на день
складення позову становить 2418,72 грн.

Таким чином, за твердженням позивача,
відповідач не виконав взяте на себе за
Договором зобов'язання у визначений
строк сплатити позивачеві вартість
переданого товару, визначеного
Договором, тим самим не виконав і
порушив умови Договору.

Позивач наголошує, що, згідно п.6.6.
Договору поставки, у разі несвоєчасної
оплати товару, Покупець сплачує
Постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожний день
прострочення від суми неоплаченого
Товару.

У відповідності із ст. 625 Цивільного
Кодексу України, боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач зазначає, що розмір процентів
за прострочення грошового зобов'язання
Договором поставки не встановлено,
тому, відповідач повинен сплатити на
користь Позивача 3% річних у розмірі 64,21
грн. та 14,51 грн. інфляційних збитків.

03.04.2014 року за вх.№1848/14 позивач подав
клопотання про уточнення (зменшення)
позовних вимог, в якому просить суд
зменшити позовні вимоги в частині
стягнення пені до 170,63 грн.

16.04.2014 року за вх.№2015/14 позивач подав
клопотання про уточнення (зменшення)
позовних вимог, в якому просить суд
стягнути з відповідача лише суму
основного боргу в розмірі 2418,72 грн., а в
решті частині позовних вимог -
провадження припинити.

На момент розгляду справи відповідач
не подав доказів погашення боргу в
повному обсязі, явку повноважного
представника в судове засідання не
забезпечив, відзиву на позов не подав.

При прийнятті рішення суд виходив з
наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні
права та обов'язки виникають із дій
осіб, що передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України,
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
Господарським кодексом України, в силу
якого один суб'єкт (зобов'язана сторона,
в тому числі боржник) зобов'язаний
вчинити певну дію господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, в тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України,
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання або між суб'єктами
господарювання і негосподарюючими
суб'єктами - юридичними особами на
підставі господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530
Цивільного кодексу України
передбачено, що, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо
строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України,
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Як встановлено в ході судового
розгляду справи, 04.03.2013 р. між
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Арда-Трейдинг» та
Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1
було укладено договір поставки №1552
ЛЬВ.

У відповідності з Договором поставки,
позивач взяв на себе обов'язок передати
у власність відповідачеві товар, а
відповідач зобов'язався сплатити за
отриманий від позивача товар.

Згідно п. 4.2. Договору поставки,
відповідач зобов'язався зробити оплату
за отриманий товар на умовах
відстрочення платежу на 30 (тридцять)
календарних днів з моменту поставки
товару від позивача, однак, відповідач
оплату за отриманий від позивача товар
не здійснив.

Судом встановлено, що факт виконання
позивачем своїх господарських
зобов'язань з передачі товару у
власність відповідача, відповідно умов
Договору, підтверджується видатковою
накладною № 1483 від 05.03.2013р. на суму 4930,20
грн.

Відповідно до накладної на повернення
товару постачальнику № 111 від 12 липня
2013 року, відповідач повернув позивачу
товар на суму в розмірі 2511,48 грн., тому,
заборгованість відповідача на день
складення позову становить 2418,72 грн.

Таким чином, відповідач не виконав
взяте на себе за Договором зобов'язання
у визначений строк сплатити позивачеві
вартість переданого товару,
визначеного Договором, тим самим не
виконав і порушив умови Договору.

Згідно п.4 ч. 1 ст. 80 ГПК України,
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо позивач
відмовився від позову і відмову
прийнято господарським судом.

16.04.2014 року за вх.№2015/14 позивач подав
клопотання про уточнення (зменшення)
позовних вимог, в якому просить суд
стягнути з відповідача лише суму
основного боргу в розмірі 2418,72 грн., а в
решті частині позовних вимог -
провадження припинити.

Суд, розглянувши клопотання позивача
про припинення провадження в частині
стягнення з відповідача 170,63 грн. - пені,
64,21 грн. - 3% річних, 14,51 грн. - інфляційних
втрат задовольняє його та припиняє
провадження у цій частині.

Отже, судом встановлено, що з
відповідача підлягає до стягнення на
користь позивача сума основного боргу
в розмірі 2418,72 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Належних доказів наявності
передбачених законом чи договором
підстав для звільнення відповідача від
відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не
подав докази погашення боргу в повному
обсязі, позовні вимоги не спростував,
явку повноважного представника в
судове засідання не забезпечив.

Враховуючи, що позивач представив
достатньо об'єктивних та переконливих
доказів в підтвердження уточнених
(зменшених) позовних вимог та уточнив
(зменшив) позовні вимоги, а відповідач
позовні вимоги не заперечив та не
спростував, суд прийшов до висновку, що
уточнені (зменшені) позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арда-Трейдинг» до
Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про
стягнення суми основного боргу в
розмірі 2418,72 грн. є обґрунтованими та
підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється: за подання до суду
позовної заяви та іншої заяви,
передбаченої процесуальним
законодавством; за подання до суду
апеляційної і касаційної скарг на
судові рішення, заяви про перегляд
судового рішення у зв'язку з
нововиявленими обставинами, заяви про
скасування рішення третейського суду,
заяви про видачу виконавчого документа
на примусове виконання рішення
третейського суду та заяви про
перегляд судових рішень Верховним
Судом України; за видачу судами
документів.

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Згідно п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про
судовий збір», ставки судового збору
встановлюються у таких розмірах: за
подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат.

Як доказ сплати судових витрат, позивач
подав платіжне доручення №17282 від
21.02.2014 року на суму 1827,00 грн. про сплату
судового збору.

Господарські витрати, відповідно до ст.
49 ГПК України, слід покласти на
відповідача, оскільки спір виник з його
вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43,
33, 43, 49, 75, 80, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (зменшені) позовні вимоги -
задоволити.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Арда-Трейдинг» (52500,
Дніпропетровська область, м.
Синельникове, вул. Миру, 29, кв. 28, , р/р 312 у ПАТ «Банк
КредитДніпро», МФО 305749) суму основного
боргу в розмірі 2418 (дві тисячі
чотириста вісімнадцять) грн. 72 коп. та
1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім)
грн. 00 коп. судового збору.

3. В решті частині позовних вимог -
провадження припинити.

4. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК
України, після набрання рішенням
законної сили.

Суддя
Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 18.04.2014 року