ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.04.14р. Справа № 904/1292/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ДНІПРО-ЛЮКС",

м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення безпідставно отриманих
грошових коштів та спонукання укласти
додаткову угоду до договору на відпуск
теплової енергії для потреб опалення

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, адвокат,
представник на підставі договору від
18.10.13р.

від відповідача: Гурова І.Г., дов. від
09.01.14р.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДНІПРО-ЛЮКС"
звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області з позовом до
Комунального підприємства
"Транспортування покупної теплової
енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської
міської ради, в якому просило:

- стягнути безпідставно отримані
грошові кошти за відпуск теплової
енергії для потреб опалення в сумі 26
972,22грн. за останні 3 роки, а саме: з
26.11.2010р. по 26.11.2013р.;

- спонукати Комунальне підприємство
"Транспортування покупної теплової
енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської
міської ради до укладання з
Товариством з обмеженю
відповідальністю "Дніпро-Люкс"
додаткової угоди № 1 до договору на
відпуск теплової енергії для потреб
опалення від 15.12.2009 року за №555-т
(російською мовою: Дополнительное
соглашение №1 к договору на отпуск
тепловой энергии для нужд отопления
№555-т от 15.12.2009 года), з урахуванням
протоколу розбіжностей від 11.03.2013 року
в наступній редакції позивача:

ДОПОЛНИТЕЛЬНОЕ
СОГЛАШЕНИЕ № 1

к договору на отпуск
тепловой энергии для нужд отопления

№ 555 -т от
15.12.2009г.

г. Днепропетровск
12 марта
2013 г.

Коммунальное предприятие
«Транспортировка покупной тепловой
энергии «Теплотранс»
Днепропетровского городского совета,
именуемое в дальнейшем Поставщик, в
лице директора Кита С. А., действующего
на основании устава, с одной стороны и
ООО «Днепр -Люкс», именуемый в
дальнейшем Потребитель, в лице
директора Каленик Д.А., с другой
стороны, заключили дополнительное
соглашение о следующем:

1. Пункт 1.3 Договора на отпуск
тепловой энергии для нужд отопления №
555 от 15.12.2009г. изложить в следующей
редакции: на основании заявления исх. №
11/03 от 11.03.2013г. и технического паспорта
на нежилое помещение № 65 по ул. Титова, 1
плановое потребление тепловой энергии
на отопление с 15.12.2009г. характеризуется
следующими показателями:

Адрес объекта:ул. Титова, 1источник
теплоснабженияТЭЦ ГП «ПО ЮМЗ»
им.МакароваНаружный объем помещения,
м3585,16Тепловая нагрузка по отоплению,
Гкал/год14,92

2. П.1 примечаний раздела 1 Договора
изложить в следующей редакции:

Среднемесячная тепловая нагрузка по
отоплению принимается из расчета
оплаты в течении 172 суток в году (с 19
октября по 9 апреля). Увеличение или
уменьшение отопительного периода
регулируется решением (распоряжением)
местных органов власти. В случае
увеличения отопительного периода
оплата за использованную тепловую
энергию производится за фактические
дни ее потребления.

3. При наличии задолженности
потребителя поставщик зачисляет
средства, поступившие от
потребителя, в счет погашения
задолженности за тепловую энергию,
поставленную в прошлые периоды,
независимо от указанного в
платежном поручении назначения
платежа по данному и предыдущим
договорам.

4. Данное дополнительное соглашение
вступает в силу с момента его
подписания и действует в течении срока
действия Договора № 555-т от 15.12.09г.

5. Данное дополнительное соглашение
составлено в двух экземплярах,
имеющих одинаковую юридическую силу, и
является неотъемлемой частью договора
на поставку тепловой энергии № 555-т от
15.12.09г.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що
теплове навантаження по опаленню було
розраховано в договорі всупереч п.2.10
КТМ 204 України 244-94, з урахуванням
опалювальної площі, а не об"єму, що
займається. У зв"язку з цим за останні
три роки (з 26.11.2010р. по 26.11.2013р.) позивач
безпідставно переплачував
відповідачеві за додаткове теплове
навантаження, що складає 26 972,22грн.
Позивач вважає, що дана сума є збитками
внаслідок помилки в методиці
нарахування теплового навантаження.
Позивач зазначає, що після звернення до
відповідача із заявою він отримав
додаткову угоду від 12.03.2013р. до
договору, при цьому дата дії додаткової
угоди - з 12.03.2013р. Позивач склав протокол
розбіжностей на неї та передав його
разом з підписаною додатковою угодою
відповідачу, оскільки бажав, щоб у
додатковій угоді було врегульоване
питання про повернення йому
безпідставно отриманих грошових
коштів чи зарахування йому цих коштів в
якості авансу на майбутній період. Але
відповідач протягом 20 днів з дня
отримання протоколу розбіжностей
відповідь позивачу не надав, додаткову
угоду про зміну умов договору в
редакції позивача не підписав. У
зв"язку із тим, що згода сторін щодо
зміни умов договору досягнута не була,
позивач звернувся до суду.

Відповідач проти позову заперечує,
зазначає, що договір від 15.12.2009р. за
№555-т укладено сторонами без
розбіжностей. Відповідач вважає, що
посилання позивача на ст.1212 Цивільного
кодексу України є безпідставним,
оскільки даний договір є правовою
підставою для нарахування оплати за
спожиту теплову енергію. Розрахунки за
теплову енергію були здійснені
відповідно до вимог чинного
законодавства, узгоджені з позивачем
та помилки в їх складанні відсутні.
Крім того, укладений договір є дійсним
та обов"язковим до виконання, оскільки
повідомлень щодо його розірвання або
закінчення від позивача не надходило.

08.04.2014 року по даній справі оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
відповідно до ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши представників сторін,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

15.12.2009р. між Комунальним підприємством
"Транспортування покупної теплової
енергії "ТЕПЛОТРАНС" Дніпропетровської
міської ради (постачальник) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ДНІПРО-ЛЮКС"
(споживач) був укладений договір №555-т
на відпуск теплової енергії для потреб
опалення, за умовами якого
постачальник відповідно до СниП 2.04.07-86
"Теплові мережі" зобов"язався
здійснювати відпуск теплової енергії
для потреб центрального опалення на
об"єкті, розміщеному за адресою: вул.
Тітова, 1, а споживач зобов"язався
оплачувати спожиту теплову енергію.

Відповідно до ст.275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Згідно ст.1 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги"
житлово-комунальні послуги - це
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.
Відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах (ч.1 ст.19 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги").

Отже, відносини у сфері
житлово-комунальних послуг, у тому
числі з постачання теплової енергії,
здійснюються виключно на підставі
укладеного сторонами договору.

Відповідно до п.1.3. договору планове
споживання теплової енергії на
опалювання характеризується
наступними показниками:

Адреса об"єкта:вул. Тітова, 1джерело
теплопостачання ТЭЦ ГП «ПО ЮМЗ»
ім.МакароваЗагальна опалювальна площа
приміщень, м2128,85Теплове навантаження
по опаленню, Гкал/год27,3

Примітка:

п.1 середньомісячне теплове
навантаження по опаленню приймається
із розрахунку оплати протягом 6 місяців
на рік 175 діб з 15 жовтня по 7 квітня.
Збільшення або зменшення
опалювального періоду регулюється
рішенням (розпорядженням) місцевих
органів влади за домовленістю сторін. У
випадку збільшення опалювального
періоду вартість додаткових днів
оплачується окремо.

Згідно п.5.1. договору у разі
відсутності приладів обліку або
проектних навантажень споживач
оплачує фактично спожиту теплову
енергію з урахуванням фактичної
температури зовнішнього повітря
згідно розрахунку до договору,
виходячи із норм п.1.3. договору.

Як вбачається з договору за №555-т на
відпуск теплової енергії для потреб
опалення від 15.12.2009р., у приміщенні
позивача відсутні прилади обліку
теплової енергії.

Згідно п.23 Правил користування
тепловою енергією, затверджених
постановою Кабінету Міністрів України
від 03.10.2007р. №1198, у споживачів, що не
мають приладів комерційного обліку,
обсяг фактично спожитої теплової
енергії розраховується відповідно до
теплового навантаження, визначеного у
договорі, з урахуванням
середньомісячної фактичної
температури теплоносія в теплових
мережах теплопостачальної
організації, середньомісячної
температури зовнішнього повітря та
кількості годин (діб) роботи
тепловикористального обладнання в
розрахунковому періоді.

Відповідно до п.1.1 Норм та вказівок по
нормуванню витрат палива та теплової
енергії на опалення житлових та
громадських споруд, а також на
господарсько-побутові потреби в
Україні" КТМ 204 Україна 244-94, затверджені
Держжитлокомунгоспом України 14.12.1993р.,
дані норми використовуються для
визначення відпущеної теплової
енергії теплопостачальними
організаціями споживачам, у яких
відсутні прилади обліку, для
проведення комерційних та інших
розрахунків.

У п.2.2.10 КТМ 204 Україна 244-94 зазначено, що
якщо частина житлового будинку зайнята
громадськими організаціями
(магазинами, аптеками та ін.), то
розрахункове навантаження на опалення
визначається для кожної частини окремо
з урахуванням об"єму, що займається і
прийнятих розрахункових температур
внутрішнього повітря для даних
громадських організацій.

У п.1.3. договору теплове навантаження
було визначено у розмірі 27,3 Гкал/год
шляхом множення питомої ваги на
опалення 0,212 Гкал/год на опалювальну
площу 128,85 кв.м.

Позивач вважає, що у зв"язку із тим, що
теплове навантаження по опаленню було
розраховано в договорі всупереч п.2.10
КТМ 204 України 244-94, з урахуванням
опалювальної площі, а не об"єму, що
займається, він безпідставно
переплатив відповідачу 26 972,22грн. за
додаткове теплове навантаження.
Позивач визначає дану суму як збитки
внаслідок помилки в методиці
нарахування теплового навантаження та
просить стягнути її з відповідача,
посилаючись на ст.1212 Цивільного
кодексу України.

Суд вважає, що вимоги позивача в
частині стягнення з відповідача
безпідставно отриманих грошових
коштів за відпуск теплової енергії для
потреб опалення в сумі 26 972,22грн. не
підлягають задоволенню, враховуючи
наступне.

Відповідно до ст. 6, ч.1 ст.627
Цивільного кодексу України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч.1 ст. 628
Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу
України передбачено, що договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 204 Цивільного
кодексу України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Згідно ч. 6 ст. 19 Закону України
"Про теплопостачання" споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Статтею 276 Господарського кодексу
України визначено, що розрахунки за
договорами енергопостачання
здійснюються на підставі цін (тарифів),
встановлених відповідно до вимог
закону. Оплата енергії, що
відпускається, здійснюється
відповідно до умов договору.

Згідно з вимогами ст.32 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги" плата
за житлово-комунальні послуги
нараховується щомісячно відповідно до
умов договору. Розмір плати за
комунальні послуги розраховується
виходячи з розміру затверджених
цін/тарифів та показань засобів обліку
або за нормами, затвердженими в
установленому порядку.

Договір №555-т на відпуск теплової
енергії для потреб опалення від 15.12.2009р.
був підписаний сторонами, які мали
необхідний обсяг цивільної
дієздатності в силу вільного
волевиявлення учасників договору
відповідно до статті 627 Цивільного
кодексу України, із досягненням згоди
щодо всіх істотних умов договору, що
підтверджується виконанням сторонами
зобов'язань за цим договором.

Згідно ст.224 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків - це міра
відповідальності за правопорушення у
сфері господарювання, тому для її
застосування потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення, а саме: збитків,
протиправної поведінки, причинного
зв'язку між протиправною поведінкою та
збитками, вини. За відсутності хоча б
одного з цих елементів
цивільно-правова відповідальність не
настає. Особа, яка завдала шкоди,
звільняється від її відшкодування,
якщо вона доведе, що шкоди завдано не з
її вини.

При цьому, на позивача покладається
обов'язок довести наявність збитків,
протиправність поведінки заподіювача
збитків та причинний зв'язок такої
поведінки із заподіяними збитками. У
свою чергу, відповідач повинен довести,
що в його діях відсутня вина у
заподіянні збитків.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ст.34 Господарського
процесуального кодексу України).

Кошти, які позивач просить стягнути з
відповідача, отримано останнім як
оплату за відпуск теплової енергії за
договором №555-т від 15.12.2009р.

Отже, позивач не довів належним чином
наявність збитків, протиправність
поведінки відповідача та причинний
зв'язок такої поведінки із заподіяними
збитками і, навпаки, матеріали справи
свідчать, що відповідач належним чином
виконав зобов"язання відповідно до
укладеного договору. У зв'язку з цим
відсутні підстави для застосування до
відповідача такої міри
відповідальності як відшкодування
збитків.

Відповідно до ст.1212 Цивільного кодексу
України особа, яка набула майно або
зберегла його у себе за рахунок іншої
особи (потерпілого) без достатньої
правової підстави (безпідставно набуте
майно), зобов'язана повернути
потерпілому це майно. Особа зобов'язана
повернути майно і тоді, коли підстава,
на якій воно було набуте, згодом
відпала. Положення цієї глави
застосовуються незалежно від того, чи
безпідставне набуття або збереження
майна було результатом поведінки
набувача майна, потерпілого, інших осіб
чи наслідком події. Положення цієї
глави застосовуються також до вимог
про:

1) повернення виконаного за недійсним
правочином;

2) витребування майна власником із
чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із
сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка
незаконно набула майно або зберегла
його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає
підстави для висновку, що цей вид
позадоговірних зобов'язань породжують
такі юридичні факти: 1) набуття особою
майна або його збереження за рахунок
іншої особи; 2) відсутність для цього
правових підстав або якщо такі відпали.

Оскільки між сторонами у справі було
укладено договір №555-т на відпуск
теплової енергії для потреб опалення
від 15.12.2009р., а кошти, які позивач
просить стягнути з відповідача,
отримано останнім як оплату за відпуск
теплової енергії, то такі кошти набуто
за наявності правової підстави, а тому
не може бути витребувано відповідно до
положень ст. 1212 Цивільного кодексу
України.

Вимога позивача щодо спонукання
відповідача до укладання додаткової
угоди № 1 до договору на відпуск
теплової енергії для потреб опалення
від 15.12.2009р. за №555-т, з урахуванням
протоколу розбіжностей від 11.03.2013р., не
підлягає задоволенню, враховуючи
наступне.

Згідно ст.188 Господарського кодексу
України сторона договору, яка вважає
за необхідне змінити або розірвати
договір, повинна надіслати пропозиції
про це другій стороні за договором.
Сторона договору, яка одержала
пропозицію про зміну чи розірвання
договору, у двадцятиденний строк після
одержання пропозиції повідомляє другу
сторону про результати її розгляду. У
разі якщо сторони не досягли згоди щодо
зміни (розірвання) договору або у разі
неодержання відповіді у встановлений
строк з урахуванням часу поштового
обігу, заінтересована сторона має
право передати спір на вирішення суду.

12.03.2013р. позивач звернувся до
відповідача із заявою за №11/03 від
11.03.2013р., в якій просив привести у
відповідність розрахунок кількості
теплового навантаження на опалення до
договору.

Позивач стверджує, що після отримання
додаткової угоди від 12.03.2013р. до
договору, підписаної відповідачем, він
склав протокол розбіжностей на неї та
передав його разом з підписаною
додатковою угодою відповідачу.

Однак, позивач, в порушення ст.ст. 33-34
Господарського процесуального кодексу
України, не надав суду належних доказів
на підтвердження вимог, встановлених
ст.188 Господарського кодексу України,
крім того, відповідач заперечує факт
отримання даного протоколу
розбіжностей від позивача.

При цьому, суд дійшов висновку про
недоведеність з боку позивача
твердження про те, що відповідач
ухиляється від укладення спірної
додаткової угоди про внесення змін до
вказаного договору, оскільки за
обставинами справи саме з боку
позивача відсутнє дотримання
встановленого законодавством порядку
внесення змін до договору, а саме не
вжито заходів по врегулюванню
розбіжностей за запропонованими
змінами до договору. Недотримання
зазначеного порядку означає, що на
момент звернення до суду відсутній
предмет судового спору. У зв'язку з цим
посилання позивача на те, що ним вжито
усіх заходів про врегулюванню
договірного спору, не доводиться
обставинами справи.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.33-34, ст.ст.49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу у позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на
позивача.

Повне рішення складено 14.04.2014р.

Суддя В.І. Петрова