КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2014 р. Справа№ 910/9508/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ропій Л.М.

суддів: Кондес Л.О.

Рябухи В.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не викликався та не
з'явився, про місце та час судового
засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: Федоришин О.О. -
представник, дов. б/н від 11.10.2013;

Друзь Х.О. - представник, дов. № 14 від
25.03.2014;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу

Відкритого акціонерного товариства
"Спеціалізоване будівельно-монтажне
управління"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014

у справі № 910/9508/13 (головуючий суддя
Капцова Т.П., судді: Марченко О.В.,
Куркотова Є.Б.)

за позовом Відкритого акціонерного
товариства "Спеціалізоване
будівельно-монтажне управління"

до Публічного акціонерного товариства
"Трест "Київміськбуд-3"

про стягнення 238 329,73 грн.

На підставі ст.ст. 77, 99 ГПК
України ухвалою Київського
апеляційного господарського суду від
24.03.2014 розгляд апеляційної скарги у
справі № 910/9508/13 відкладено на 07.04.2014.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 у справі № 910/9508/13 позов
задоволено частково, з відповідача на
користь позивача підлягає стягненню 6
950,02 грн. інфляційних втрат, 2 521,02 грн. 3%
річних, 197,05 грн. витрат на
відшкодування послуг адвоката, 189,42 грн.
суми судового збору; повернуто
позивачу з Державного бюджету України
переплачену суму судового збору у
розмірі 921,54 грн., сплачену на підставі
платіжного доручення № 652 від 21.05.2013; в
іншій частині позову відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що, за
висновком суду, підрядні роботи, факт
виконання яких посвідчено актами
приймання виконаних підрядних робіт
(форми КБ-2в) за вересень 2008р. на суму 22
155,60 грн., за жовтень 2008р. на суму 39 093,00
грн., виконувалися позивачем саме на
підставі договору № 406-а від 01.09.2008;
враховуючи те, що акт приймання
виконаних підрядних робіт за серпень
2008р. № 1 на суму 120 742,80 грн. (форми КБ-2в)
підписаний сторонами до укладення
договору № 406-а від 01.09.2008, зі змісту
акту здачі-приймання робіт (надання
послуг) за жовтень 2008р. на суму 5 820,00 грн.
вбачається, що такий акт оформлено у
зв'язку з наданням позивачем послуг
механізмів і форма вказаного акта є
відмінною від форми акта КБ-2в, яка
передбачена п.5.1 договору № 406-а від
01.09.2008, суд приходить до висновку, що
роботи та послуги, надання яких
підтверджено вказаними актами,
виконувалися поза межами договору №
406-а; представником відповідача 18.03.2011
було сплачено позивачу 5 000,00 грн.,
відтак відповідачем було вчинено дію,
яка свідчить про визнання ним свого
боргу, тому перебіг строку позовної
давності перервався та розпочав свій
перебіг з 18.03.2011 і спливає 17.03.2014;
підписання акту виконаних робіт за
липень 2008р. на суму 25 104,00 грн., акту
приймання виконаних підрядних робіт за
серпень 2008р. на суму 120 742,80 грн., акту
здачі-приймання робіт (надання послуг)
за жовтень 2008р. на суму 5 820,00 грн.,
свідчить про укладення сторонами
договору у спрощений спосіб; витрати
позивача на послуги адвоката в розмірі
4 000,00 грн. підлягають частковому
відшкодуванню за рахунок відповідача
пропорційно розміру задоволених судом
вимог.

В апеляційній скарзі позивач просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 у справі № 910/9508/13
скасувати з підстав неповного
з'ясування обставин, що мають значення
для справи, неправильного застосування
норм матеріального права, порушення
норм процесуального права і прийняти
нове рішення, яким позов задовольнити
повністю.

Підстави апеляційної скарги
обгрунтовуються наступними доводами.

На думку скаржника, в порушення ст.43 ГПК
України, судом не враховано, що роботи
за всіма визначеними в позові актами є
єдиним об'єктом та комплексом робіт, що
підтверджено відповідачем в судовому
засіданні, підтверджено актом звірки,
де роботи по вул.Ушинського, 14 А йдуть
одним об'єктом; з довідок ТФ № КБ-3 за
вересень і жовтень 2008р. вбачається, що
до них включені роботи за актом
виконаних робіт ТФ № КБ-2в за серпень
2008р. на суму 120 742,80 грн.; позивач
неодноразово наголошував, що за всіма
актами ним виконувались однотипні
підрядні роботи - роботи екскаватора і
автосамоскида, при цьому інші
договірні відносини із відповідачем по
об'єкту: "Будівництво житлового будинку
по вул. Ушинського, 14 А" відсутні.

Як вважає скаржник, в порушення ст.530 ЦК
України, суд не врахував вимогу від
27.09.2013 про проведення оплати, з моментом
виставлення якої пов'язано настання
строку оплати, а з останнім - строки
позовної давності.

24.03.2014 та 07.04.2014 скаржником подано
письмові пояснення.

У письмовому поясненні від 24.03.2014
скаржник вказує, зокрема, на
неправильне застосування судом першої
інстанції ч.2 ст.530 ЦК України, адже,
оскільки 30.09.2013 відповідачем за вхідним
№ 4/171-2 було отримано вимогу позивача
про погашення заборгованості за
виконані будівельно-монтажні роботи
від 27.09.2013, то в силу вимог ст.530 ЦК
України, саме з 08.10.2013 починає спливати
строк позовної давності за актом
виконаних робіт за липень 2008р., актом
приймання виконаних підрядних робіт №
1 за серпень 2008р., актом приймання
виконаних підрядних робіт за жовтень
2008р., а не, як зазначає суд першої
інстанції, з наступного дня після їх
підписання; скаржник вважає, що судом
не було враховано положення п.4.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів"; не
вказано у призначенні платежу, що
відповідач здійснює оплату саме за
якимось конкретним актом; судом не
надано належної оцінки тому, що на
момент виконання робіт договір підряду
№ 406-а від 01.09.2008 не був підписаний
сторонами; з наданих доказів
вбачається, що роботи за спірними
актами не можуть бути віднесеними до
договору № 406-а, а виконувались згідно
із договором, укладеним у спрощений
спосіб.

У письмовому поясненні, поданому 07.04.2014,
скаржник, зокрема, вказує на те, що
роботи за спірними актами не можуть
бути віднесені до договору № 406-а, а ці
роботи виконувались згідно із
договором, укладеним у спрощений
спосіб; до спірних робіт не
застосовуються положення щодо
перебігу позовної давності у
правовідносинах із зазначеним строком.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач заперечує проти доводів
скаржника, посилаючись, зокрема, на те,
що твердження позивача про належність
робіт, за всіма визначеними в позові
актами, є єдиним об'єктом та комплексом
робіт, є припущенням позивача, не
підтвердженим доказами; роботи,
вказані в акті приймання виконаних
підрядних робіт ТФ КБ-2в за вересень
2008р., акті приймання виконаних
підрядних робіт ТФ КБ-2в за жовтень 2008р.
та відповідних довідках ТФ КБ-3,
виконувались на підставі договору №
406-а від 01.09.2008; твердження про
неврахування вимоги від 27.09.2013 та що з
моменту пред'явлення позивачем вимоги
пов'язані строки позовної давності, не
співвідноситься з обставинами справи
та нормами глави 19 ЦК України.

04.04.2014 відповідачем надано до суду
апеляційної інстанції письмове
заперечення проти доводів, викладених
скаржником у письмовому поясненні та
розрахунок.

Розглянувши апеляційну скаргу,
перевіривши матеріали справи,
заслухавши представників відповідача,
враховуючи доводи письмових пояснень
позивача, відповідача та відзиву на
апеляційну скаргу, колегія суддів
встановила наступне.

Позивачем пред'явлено позов про
стягнення з відповідача 155 573,34 грн.
заборгованості, 3% річних за період з
01.11.2008 по 18.05.2013 в сумі 24 534,15 грн.,
інфляційних нарахувань за період з
листопада 2008р. по травень 2013р. в сумі 58
222,24 грн.

08.07.2013 позивачем у порядку ст.22 ГПК
України подано до суду першої
інстанції заяву про зменшення розміру
позовних вимог, у якій позивач просив
стягнути з відповідача 102 915,40 грн.
основної заборгованості за виконані
роботи, 3% річних в сумі 24 711,61 грн.,
інфляційних нарахувань в сумі 64 625,74
грн.

Також 18.11.2013 позивачем подано
клопотання про віднесення суми 4 000,00
грн., сплаченої за надання правової
допомоги, до судових витрат та
стягнення їх з відповідача на користь
позивача.

Відповідач до суду першої інстанції
подав 27.06.2013 відзив на позовну заяву, у
якій просив застосувати позовну
давність та 09.07.2013, 02.08.2013, 20.08.2013 подав
заяви про застосування строку позовної
давності.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивачем виконано та передано, а
Відкритим акціонерним товариством
"Трест Київміськбуд-3" прийнято
наступні роботи: за актом виконаних
робіт за липень 2008р. роботи механізмів,
в тому числі екскаватора, самоскида, на
25 104,00 грн.; за актом № 1 приймання
виконаних підрядних робіт за серпень
2008р. - навантаження грунту екскаватором
в автосамоскиди і перевезення, на суму
120 742,80 грн.; за актом приймання
виконаних підрядних робіт за вересень
2008р., об'єкт котлован, на 22 155,60 грн.; за
актом № 1 приймання виконаних
підрядних робіт за жовтень 2008р.,
найменування робіт: влаштування
котловану, на суму 39 093,00 грн.; акт
здачі-приймання робіт (надання послуг)
за жовтень 2008р. на послуги механізмів:
екскаватора, на суму 5 820,00 грн.

Також до матеріалів справи надано
довідки про вартість виконаних
підрядних робіт типова форма № КБ-3 за
серпень 2008р. на суму 120 742,80 грн., за
вересень 2008р. на суму 22 155,60 грн., за
жовтень 2008р. на суму 39 093,00 грн.

01.09.2008 між Відкритим акціонерним
товариством "Трест Київміськбуд-3" та
позивачем укладено договір № 406-а на
виконання будівельно-монтажних робіт
на об'єкті: "Будівництво житлового
будинку по вулиці Ушинського № 14А в
м.Києві".

Згідно із п.1.1 Статуту відповідача,
зареєстрованого 19.07.2011 за № 2009219,
Відкрите акціонерне товариство "Трест
Київміськбуд-3" перетворено у Публічне
акціонерне товариство "Трест
"Київміськбуд-3".

Відповідно до п.п.1.1- 2.2 договору № 406-а
відповідач, за договором генпідрядник,
передає, а позивач, за договором
субпідрядник, приймає на себе
виконання земляних робіт, пов'язаних з
влаштуванням котловану на об'єкті:
"Будівництво житлового будинку по
вулиці Ушинського № 14А в м.Києві",
початок робіт - вересень 2008р.,
закінчення робіт - листопад 2008р.

Пунктом 3.3. договору № 406-а сторонами
погоджено, що позивач сплачує
щомісячно відповідачу за послуги
генпідряду кошти у розмірі 2,1% від
вартості виконаних робіт; генпослуги
знімаються з оплати за виконані
позивачем роботи у довідці форми КБ-3.

Згідно із п.3.4 договору № 406-а об'єми
робіт уточнюються на підставі актів
виконаних робіт КБ-2в та довідок про
вартість виконаних робіт КБ-3,
погоджених та підписаних сторонами.

В п.4.3 договору № 406-а сторонами
передбачено, що відповідач гарантує
оплату прийнятих робіт протягом 5-ти
банківських днів з моменту підписання
актів приймання виконаних робіт по
формі КБ-2в і довідки про формі КБ-3,
після отримання коштів від замовника.

Згідно з п.10.2 договору № 406-а цей
договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
повного виконання ними зобов'язань.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідачем здійснені наступні
платежі у рахунок оплати виконаних
позивачем робіт: за платіжним
документом від 20.03.2009 сплачено 20 000,00
грн., із зазначенням призначення
платежу - БМР згідно ф3 по ж/б
Ушинського; від 18.03.2011 сплачено 5 000,00
грн. із зазначенням платежу - виконання
БМР по Ушинського, 14 згідно із
договором № 406-а від 01.09.2008; від 11.07.2012
сплачено 30 000,00 грн. із заначенням
призначення платежу - оплата за
виконані БМР по ж/б № 14-А
вул.Ушинського; від 26.02.2013 № 1307 сплачено
30 000,00 грн. із зазначенням призначення
платежу - виконання БМР по
вул.Ушинського згідно з договором №
406-а від 01.09.08; від 27.06.2013 № 3866 сплачено 25
000,00 грн. із зазначенням платежу -
виконання БМР по вул.Ушинського згідно
з договором № 406-а від 01.09.08.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться; до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст.526 ЦК України зобов'язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.837 ЦК України за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.1 ст.838 ЦК України підрядник
має право, якщо інше не встановлено
договором, залучати до виконання
роботи інших осіб (субпідрядників),
залишаючись відповідальним перед
замовником за результат їхньої роботи;
у цьому разі підрядник виступає перед
замовником як генеральний підрядник, а
перед субпідрядником - як замовник.

Враховуючи ті обставини, що акт
виконаних робіт за липень 2008р. на суму 25
104,00 грн. і акт № 1 приймання виконаних
підрядних робіт за серпень 2008р. на суму
120 742,80 грн. складено сторонами до
моменту набрання чинності договором №
406-а та акт здачі-приймання робіт
(надання послуг) за жовтень 2008р. на суму
5 820,00 грн. складено не за формою,
погодженою в п.5.1 договору № 406-а, а саме:
у формі акту приймання по формі КБ-2в і
довідкою по формі КБ-3; також ціна
роботи за актом здачі-приймання робіт
(надання послуг) за жовтень 2008р. на суму
5 820,00 грн., не відповідають погодженим
сторонами умовам п.1.3 договору № 406-а, а
із змісту згаданого акту неможливо
однозначно дійти висновку, що
зазначені у цьому акті роботи
відповідають предмету договору № 406-а,
тому суд апеляційної інстанції
погоджується із висновком суду першої
інстанції про те, що роботи та послуги,
надання яких підтверджено вказаними
актами, виконувалися поза межами
договору № 406-а.

Відповідно до ч.1 ст.181 ГК України
допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телефонограмами, тощо, а також шляхом
підтвердження прийняття до виконання
замовлень, якщо законом не встановлено
спеціальної вимоги до форми та порядку
укладення даного виду договорів.

Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України, в редакції,
чинній на момент складення актів,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо його зміст
зафіксований в одному або кількох
документах, у листах, телеграмах, якими
обмінялись сторони; правочин
вважається таким, що вчинений у
письмовій формі, якщо воля сторін
виражена за допомогою телетайпного,
електронного або іншого технічного
засобу зв'язку.

Отже, шляхом підписання вищезгаданих
актів за липень, серпень та жовтень 2008р.
на суму 5 820,00 грн., сторонами укладено
договори підряду у спрощений спосіб,
які позивачем виконано повністю, а
відповідачем - частково.

Сторонами не погоджено строк оплати
виконаних робіт, послуг, наданих згідно
із актами за липень, серпень та жовтень
2008р. на суму 5 820,00 грн.

В ч.1 ст.509 ЦК України передбачено, що
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші, тощо) або утриматися
від певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Отже, позивач, виконавши договори
підряду, укладені у спрощений спосіб,
набув право на вимогу до відповідача
оплатити виконані роботи, послуги,
безпосередньо після складання
згаданих актів, тобто, право вимагати
оплати за актом за липень 2008р. позивач
мав з 01.08.2008; за актом за серпень 2008р. - з
01.09.2008; за актом за жовтень 2008р. на суму 5
820,00 грн. - з 03.11.2008.

Згідно із ч.2 ст.530 ЦК України якщо строк
(термін) виконання боржником обов'язку
не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, кредитор
має право вимагати його виконання у
будь-який час; боржник повинен виконати
такий обов'язок у семиденний строк від
дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Таким чином, у разі пред'явлення
позивачем вимоги відповідачу оплатити
виконані роботи, послуги за вказаними
актами, відповідач повинен був
сплатити зазначені в актах суми
вартості робіт, послуг до 09.08.2008, до
09.09.2008 та до 11.11.2008, відповідно.

Позивачем надіслано відповідачу
вимогу від 27.09.2013 про погашення
заборгованості за виконані
будівельно-монтажні роботи згідно із
актами, оформленими у 2008р. - за липень,
серпень, вересень, жовтень на суму 39 093,00
грн. та за жовтень на суму 5 820,00 грн.
Зазначена вимога одержана
відповідачем 30.09.2013, згідно із датою
вхідного штампу.

В ч.4 ст.267 ЦК України встановлено, що
сплив позовної давності, про
застосування якої заявлено стороною у
спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна
давність - це строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу.

В ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України передбачено, що
перебіг позовної давності починається
від дня, коли особа довідалася або
могла довідатися про порушення свого
права або про особу, яка його порушила;
за зобов'язаннями, строк виконання
якого не визначений або визначений
моментом вимоги, перебіг позовної
давності починається від дня, коли у
кредитора виникає право пред'явити
вимогу про виконання зобов'язання; якщо
боржникові надається пільговий строк
для виконання такої вимоги, перебіг
позовної давності починається зі
спливом цього строку.

Отже, у позивача за вимогами по акту за
липень 2008р. перебіг позовної давності
почався 09.08.2008; по акту за серпень 2008р. -
09.09.2008 та по акту за жовтень 2008р. на суму
5 820,00 грн. - 11.11.2008.

Матеріалами справи підтверджено, що
роботи виконані згідно із актами
приймання виконаних підрядних робіт
типова форма № КБ-2в за вересень 2008р. на
суму 22 155,60 грн. та за жовтень 2008р. на
суму 39 093,00 грн. були виконані згідно із
договором № 406-а.

Відповідачем не надано до матеріалів
справи доказів того, що неналежне
виконання договірного зобов'язання по
оплаті виконаних робіт було зумовлено
неотриманням на це коштів від
замовника.

Отже, згідно із п.4.3 договору № 406-а,
відповідач повинен був оплатити
роботи, виконані за актом за вересень
2008р. - до 08.10.2008 та за жовтень 2008р. на суму
39 093,00 грн. - до 08.11.2008, у зв'язку з чим за
вимогами до відповідача за актом за
вересень 2008р. перебіг позовної
давності почався з 08.10.2008, а за вимогами
за актом за жовтень 2008р. на суму 39 093,00
грн. - з 08.11.2008.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено обгрунтованість позовних
вимог позивача про стягнення з
відповідача заборгованості за
виконані роботи, послуги в розмірі 102
915,40 грн.

Згідно з ч.1 ст.216 ГК України учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
цим Кодексом, іншими законами та
договором.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Матеріалами справи підтверджено
порушення відповідачем зобов'язань
щодо оплати виконаних позивачем робіт,
послуг.

Як вбачається із відмітки суду про
одержання позовної заяви з
матеріалами, позивачем позов
пред'явлено 21.05.2013.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки.

В ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України передбачено, що
перебіг позовної давності
переривається вчиненням особою дії, що
свідчить про визнання нею свого боргу
або іншого обов'язку; після переривання
перебіг позовної давності починається
заново; час, що минув до переривання
перебігу позовної давності, до нового
строку не зараховується.

Як вже зазначалось, відповідачем
здійснено оплати за виконані позивачем
роботи, а саме: 20.03.2009 сплачено 20 000,00
грн., 18.03.2011 - 5 000,00 грн., 11.07.2012 - 30 000,00 грн.,
26.02.2013 - 30 000,00 грн. та 27.06.2013 - 25 000,00 грн.

Однак, саме сплати 18.03.2011 у розмірі 5 000,00
грн., 26.02.2013 у розмірі 30 000,00 грн. та 27.06.2013
у розмірі 25 000,00 грн. були
безпосередньою оплатою виконаних
позивачем робіт саме за договором №
406-а.

Апеляційний господарський суд
погоджується із висновком першої
інстанції про те, що правомірним є
нарахування інфляційних втрат та 3%
річних лише за актом приймання
виконаних підрядних робіт за вересень
2008р. на суму 22 155,60 грн., враховуючи
наступне.

Позивач у заяві про зменшення розміру
позовних вимог зазначає період
нарахування інфляційної складової
боргу та 3% річних з 01.11.2008 по 05.07.2013.

Сума, яка підлягає оплаті відповідачем
на користь позивача за актом приймання
виконаних підрядних робіт за вересень
2008р., з урахуванням п. 3.3 договору № 406-а,
складає суму у розмірі 21 690,33 грн.

Обов'язок оплатити виконані позивачем
роботи за актом приймання виконаних
підрядних робіт за вересень 2008р. виник
з 08.10.2008, а позивач у заяві про зменшення
розміру позовних вимог зазначає період
нарахування інфляційної складової
боргу та 3% річних з 01.11.2008 по 05.07.2013.

Як вбачається із матеріалів справи, у
позивача за вимогами по акту за липень
2008р. перебіг позовної давності почався
09.08.2008; по акту за серпень 2008р. - 09.09.2008 та
по акту за жовтень 2008р. на суму 5 820,00 грн.
- 11.11.2008, а закінчився - 08.08.2011, 08.09.2011 та
10.11.2011, відповідно; за вимогами до
відповідача за актом за вересень 2008р.
перебіг позовної давності почався з
08.10.2008 (був перерваний оплатою
відповідача 18.03.2011), а за вимогами за
актом за жовтень 2008р. на суму 39 093,00 грн. -
з 08.11.2008 та закінчився 07.11.2011.

У п. 5.3 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 10 "Про деякі питання практики
застосування позовної давності у
вирішенні господарських спорів"
зазначено, що зі спливом позовної
давності за вимогою про повернення або
сплату коштів спливає й позовна
давність за вимогою про сплату
процентів, передбачених статтями 536, 625
ЦК України, і сум інфляційних
нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК
України (незалежно від періоду часу, за
який обчислено відповідні суми
процентів та інфляційних нарахувань,
оскільки такі суми є складовою
загальної суми боргу).

Таким чином, стягненню з відповідача,
враховуючи сплив позовної за вимогами
по акту за липень 2008р., серпень 2008р.,
жовтень 2008р. на суму 5 820,00 грн. та за
жовтень 2008р. на суму 39 093,00 грн.,
підлягають інфляційні втрати та 3%
річних лише із суми 21 690,33 грн. (акт
приймання виконаних підрядних робіт за
вересень 2008р., з урахуванням п. 3.3
договору 406-а) за період з 01.11.2008 по 17.03.2011
(18.03.2011 мала місце часткова сплата
відповідачем у розмірі 5 000,00 грн., у
зв'язку із чим перебіг позовної
давності перервався) та із суми 16 690,33
грн. (21 690,33-5 000,00) за період з 18.03.2011 по
25.02.2013 (26.02.2013 проведена оплата
відповідачем виконаних позивачем
робіт за договором № 406-а).

Здійснивши власний розрахунок
інфляційних втрат та 3% річних,
апеляційний господарський суд, з
урахуванням періоду, зазначеного у
заяві про зменшення розміру позовних
вимог та спливу позовної давності,
дійшов висновку, що суми інфляційних
втрат у розмірі 6 950,02 грн. та 3% річних у
розмірі 2 521,02 грн. є правильними та
такими, що підлягають стягненню з
відповідача.

Розрахунок сум інфляційних втрат та 3%
річних здійснений за допомогою
програми "Калькулятор:Ліга:Закон".

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України якщо
суд визнає поважними причини
пропущення позовної давності, порушене
право підлягає захисту.

Із матеріалів справи № 910/9508/13 не
вбачається наявності поважних причин
пропущення позовної давності.

Отже, у позові у частині стягнення 102
915,40 грн. основного боргу, 22 190,59 грн. 3%
річних, 57 675,72 грн. суми інфляційних
нарахувань належить відмовити, у
зв'язку із спливом позовної давності,
про застосування якої заявлено
стороною у спорі.

Доводи апеляційної скарги не
відповідають нормам чинного
законодавства та матеріалам справи,
враховуючи викладене та наступні
обставини.

Твердження скаржника про те, що роботи
за актами за вересень 2008р. на суму 22 155,60
грн. та за жовтень 2008р. на суму 39 093,00 грн.
виконувались не згідно із договором №
406-а, спростовується матеріалами
справи, адже у зазначених актах вказано
найменування об'єкту, який відповідає
зазначеному в договорі № 406-а:
будівництво житлового будинку № 14А по
вул.Ушинського, 27 в м,Києві, котлован,
влаштування котловану, а у графі:
"Призначення платежу" у платіжних
документах від 18.03.2011, від 26.02.2013, від
27.06.2013 є пряме посилання на договір №
406-а від 01.09.2008.

За зобов'язаннями, строк виконання яких
не визначений або визначений моментом
вимоги, перебіг позовної давності
починається від дня, коли у кредитора
виникає право пред'явити вимогу про
виконання зобов'язання (абзац другий
частини п'ятої статті 261 ЦК України),
тобто після закінчення: або
передбаченого частиною другою статті
530 ЦК України семиденного строку від
дня пред'явлення вимоги; або
передбаченого іншим актом цивільного
законодавства чи договором іншого
пільгового строку, в який боржник має
виконати зобов'язання (п.4.2 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013 № 10 "Про деякі
питання практики застосування
позовної давності у вирішенні
господарських спорів").

Отже, у даному випадку, початок
перебігу позовної давності
зумовлюється моментом виникнення у
кредитора права вимоги, а не фактом
пред'явлення вимоги, тому відсутні
підстави пов'язувати початок перебігу
позовної давності із моментом
пред'явлення позивачем вимоги від
27.09.2013.

Що стосується вимоги позивача про
стягнення з відповідача витрат на
послуги адвоката, то апеляційний
господарський суд зазначає наступне.

Статтею 44 ГПК України передбачено, що
до складу судових витрат входить
оплата послуг адвоката.

Позивачем до матеріалів справи була
додана копія договору № 01-05/13 про
надання правової допомоги в суді
першої інстанції від 13.05.2013, відповідно
до п. 1.1 якого позивач, за договором
замовник, доручає і зобов'язується
оплачувати, а ОСОБА_4, за договором
адвокат, бере на себе зобов'язання
представляти інтереси позивача в
Господарському суді міста Києва та
інших органах, установах,
підприємствах і організаціях України,
пов'язані із розглядом позову про
стягнення коштів (заборгованості,
штрафних санкцій, відсотків річних,
збитків від інфляції, інших збитків та
грошових сум), зокрема, із відповідача
(справа про стягнення коштів по об'єкту
будівництва по вул. Ушинського, 14А),
однак, не включаючи апеляційного,
касаційного перегляду справ, виконання
рішення суду, перегляду справ
Верховним Судом України, перегляду
справ за нововиявленими обставинами.

Із платіжного доручення № 381 від 06.07.2013
вбачається, що позивачем сплачено
ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 4 000,00
грн. за правову допомогу згідно із п. 4.1
договору № 01-05/13 від 13.05.2013.

Витрати позивачів та відповідачів,
третіх осіб, пов'язані із оплатою ними
послуг адвокатів, адвокатських бюро,
колегій, фірм, контор та інших
адвокатських об'єднань з надання
правової допомоги щодо ведення справи
в господарському суді, розподіляються
між сторонами на загальних підставах,
визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК
(п. 6.3 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 21.02.2013
№ 7 "Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України").

Згідно із ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються, зокрема, при частковому
задоволенні позову - на обидві сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

З огляду на викладене, колегія суддів
дійшла висновку про відсутність
підстав, встановлених нормами
законодавства та відповідно до
матеріалів справи для задоволення
апеляційної скарги та скасування або
зміни рішення господарського суду
першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду міста
Києва від 27.01.2014 у справі № 910/9508/13
залишити без змін, апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
"Спеціалізоване будівельно-монтажне
управління" без задоволення.

2. Справу № 910/9508/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя
Л.М. Ропій

Судді
Л.О. Кондес

В.І. Рябуха