донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

07.04.2014 справа №908/221/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Діброви
Г.І., Чернота Л.Ф.за участю
представників сторін від позивача від
відповідача Раздобаров П.В., за
довіреністю; Харцизова Т.В., за
довіреністю; Дворніков А.О., за
довіреністю; розглянувши апеляційну
скаргу Публічного акціонерного
товариства "ДТЕК Дніпроенерго", м.
Запоріжжяна рішення господарського
судуЗапорізької областівід13.02.2014 р.
(підписано 18.02.2014 р.)у справі№ 908/221/14
(суддя Носівець В.В.)за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "МІК", м. Запоріжжядо
Публічного акціонерного товариства
"ДТЕК Дніпроенерго", м.
Запоріжжяпростягнення 107 887,98 грн.В С Т А
Н О В И В:

У січні 2014 року до господарського суду
звернулось Товариство з обмеженою
відповідальністю "МІК", м. Запоріжжя
(Позивач) із позовом до Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпроенерго", м. Запоріжжя (Відповідач)
про стягнення 107 887,98 грн., які
складаються з 91 990,20 грн. основного
боргу, 13 079,50 грн. пені та 2 818,28 грн. 3%
річних.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 13.02.2014 р.
позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з відповідача на користь
позивача 91 990,20 грн. основного боргу, 8
262,26 грн. пені та 2 790,14 грн. 3% річних.

Відповідач, не погодившись із рішенням
суду, подав апеляційну скаргу, в якій
просить рішення господарського суду
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу в задоволенні
позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги заявник
посилається на те, що рішення судом
першої інстанції винесено з порушенням
норм матеріального і процесуального
права України та при неповному
з'ясуванні судом першої інстанції
обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, заявник апеляційної скарги
посилається на ненастання строку
оплати поставленого товару через
ненадання позивачем супровідних
документів на товар, а саме - рахунку на
оплату, а також на невизначення підстав
виникнення спірної заборгованості.

Розпорядженням заступника голови
Донецького апеляційного
господарського суду від 07.04.2014 р.
змінено склад судової колегії, суддю
Шевкову Т.А. було змінено на суддю
Чернота Л.Ф.

Представник відповідача в судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги.

Представники позивача в судовому
засіданні вважали рішення суду
законним та обґрунтованим, тому
просили залишити його без змін, а
апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 81-1
Господарського процесуального кодексу
України здійснювалась фіксація
судового засідання за допомогою
технічних засобів.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляційної скарги,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
процесуального права, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню, виходячи з
наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.08.2012 р. між сторонами укладений
договір про закупівлю товарів за
державні кошти № З120 (далі - Договір), за
умовами якого позивач зобов'язався у 2012
році поставити відповідачу товар,
зазначений в специфікації, а
відповідач - прийняти та оплатити такі
товари 18.21.3. Одяг робочий інший 4 лота
(далі - товар) 2012 року виготовлення, в
кількості, асортименті та за ціною
згідно із специфікацією (п.1.1. Договору).

Згідно п. 4.1 Договору, розрахунки
проводяться шляхом оплати
відповідачем поставленого відповідачу
товару протягом 60 календарних днів
після його постачання на склад
відповідача, проведення вхідного
контролю товару та пред'явлення
позивачем рахунку на оплату товару.

За змістом п.п. 5.5, 5.6 Договору, товар
вважається поставленим відповідачу з
дати підписання сторонами видаткових
накладних. Право власності на товар
виникає у відповідача в момент
підписання видаткових накладних.
Позивач надає відповідачу одночасно з
товаром, що поставляється видаткову
накладну на товар, документ про якість,
товарно-транспортну накладну за формою
№ 1-ТН.

Між сторонами підписана та погоджена
специфікація Лот № 1 до Договору, якою
погоджені умови про предмет Договору,
його кількість та вартість.

Позивачем, на виконання умов Договору в
період з листопада 2012 р. по січень 2013 р.
було поставлено спірний товар на
загальну суму 972 275,28 грн., що
підтверджується видатковими
накладними № РН-11/29/14 від 29.11.2012 р. на
суму 188 523,60грн., № РН-12/07/08 від 07.12.2012 р. на
суму 91 990,20грн., № РН-12/13/01 від 13.12.2012 р. на
суму 55 890,78грн., № РН-12/26/11 від 26.12.2012 р. на
суму 364 680,96грн., № РН-12/29/01 від 29.12.2012 р. на
суму 97 967,10грн., № РН-01/10/07 від 10.01.2013 р. на
суму 6 161,70грн., № РН-01/10/08 від 10.01.2013 р. на
суму 74 637,54грн. та №РН РН-01/30/06 від 30.01.2013
р. на суму 92 423,40грн., які підписані обома
сторонами без жодних зауважень,
містять всі необхідні відомості про
товар та його фактичне отримання.

Поставлений за означеними видатковими
накладними товар прийнято
уповноваженими відповідачем особами
на підставі довіреностей № 960 від 07.12.2012
р., № 975 від 13.12.2012 р., № 1010 від 26.12.2012 р., №
1020 від 29.12.2012 р., № 3 від 10.01.2013 р. та № 30
від 30.01.2013 р.

За накладною №1 на відпуск
товарно-матеріальних цінностей від
04.01.2013р. відповідачем повернуто
позивачу товар на суму 98 585,10 грн.

Оплату за поставлений товар
відповідачем було здійснено частково -
у розмірі 781 699,98 грн.

Через невиконання відповідачем своїх
договірних обов'язків в повному обсязі
у останнього перед позивачем
утворилась сума заборгованості в
розмірі 91 990,20 грн., доказів оплати якої
суду не надано.

За змістом, ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Вимогами п. 4.1 Договору передбачено
відстрочення оплати отриманого товару
строком 60 календарних днів.

Згідно до вимог ст. 253 ЦК України,
перебіг строку починається з
наступного дня після відповідної
календарної дати або настання події, з
якою пов'язано його початок.

З урахуванням вищенаведених вимог
закону та п.п. 4.1, 5.5, 5.6 Договору судова
колегія вважає, що початок перебігу
строку на оплату пов'язаний саме з
моментом поставки товару та
виникненням права власності на нього у
відповідача, тобто з моменту
підписання відповідних накладних
останнім.

Щодо доводів відповідача про
необхідність дослідження моментів
проходження товаром вхідного контролю
у відповідача та пред'явлення
позивачем рахунку на оплату (що
зазначено в тому ж п. 4.1 Договору), то
по-перше, відповідачем взагалі не
надано доказів обґрунтування своїх
заперечень, зокрема, неспівпадіння за
часом проходження вхідного контролю та
отримання рахунків з моментом поставки
товару, а по-друге - вимогами Договору
порядку проведення та доведення таких
складових сторонами взагалі не
передбачено.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 666 ЦК
України, якщо продавець не передає
покупцеві приналежності товару та
документи, що стосуються товару та
підлягають переданню разом з товаром
відповідно до договору купівлі-продажу
або актів цивільного законодавства,
покупець має право встановити розумний
строк для їх передання.

Якщо приналежності товару або
документи, що стосуються товару, не
передані продавцем у встановлений
строк, покупець має право відмовитися
від договору купівлі-продажу та
повернути товар продавцеві (ч. 2 ст. 666 ЦК
України).

Оскільки при прийманні продукції
відповідачем жодних актів про
відсутність супровідних документів не
складалося, в подальшому відповідач із
відповідними претензіями на адресу
позивача не звертався і іншого
відповідачем не доведено, судова
колегія вважає безпідставними доводи
апеляційної скарги про ненастання
строку оплати.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції
України, ст.ст. 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд приймає
тільки ті докази, які мають значення
для справи, а за загальним правилом
тягар доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини.

Отже судова колегія вважає доводи
апеляційної скарги не заснованими на
матеріалах справи та розцінює їх як
спробу відповідача ухилитися від
виконання зобов'язання по оплаті
поставленого товару.

За таких підстав висновок суду першої
інстанції про стягнення суми
заборгованості в розмірі 91 990,20грн. є
законним та обґрунтованим.

Перевіривши висновок суду першої
інстанції в частині стягнення з
відповідача 3% річних у розмірі 2 790,14грн.
та пені в розмірі 8 262,26грн. за період з
29.01.2013 р. по 17.01.2014 р., судова колегія
також вважає його вірним.

Будь-яких порушень норм процесуального
права в діях суду першої інстанції при
розгляді ним зазначеної справи судовою
колегією не встановлено.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду першої
інстанції.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що рішення господарського суду
Запорізької області від 13.02.2014 року у
справі № 908/221/14 ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають суттєве значення для вирішення
спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права, а доводи
апеляційної скарги не спростовують
висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати по розгляду
апеляційної скарги відносяться на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "ДТЕК
Дніпроенерго", м. Запоріжжя залишити
без задоволення.

Рішення господарського суду
Запорізької області від 13.02.2014 року у
справі № 908/221/14 - залишити без змін.

Постанову може бути оскаржено до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
О.В. Стойка

Судді
Г.І. Діброва

Л.Ф. Чернота

Надр. 5 прим

1 позивачу

2 відповідачу

3 до справи

4 ДАГС

5 ГС