ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2014 року
Справа № 925/236/14

Господарський суд Черкаської області в
складі головуючого судді - Гури І.І., при
секретарі судового засідання - Голуб
Є.О., за участю представника позивача -
Хмельницької О.П. за довіреністю,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Черкаси справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Виробниче
комерційне підприємство Форсаж", м.
Харків до товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРОФІРМА НАСІННЯ",
смт. Драбів Черкаської області про
стягнення 16 805,91 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Подано позов, у якому позивач просить
суд стягнути з відповідача 16805,91 грн., у
тому числі: 299,43 грн. пені, 2617,42 грн. - 20%
штрафу, 170,93 грн. інфляційних втрат, 631,05
грн. - 10 відсотків річних, оскільки
відповідач не здійснив оплату за
отриманий товар за договором №02/01/2013-94
від 02.01.2012.

Позовні вимоги мотивовані тим, що
позивач на підставі договору поставки
№ 02-01/2012-94 від 02.01.2012, що укладений між
сторонами, поставив належним чином
відповідачу товар, в повному об'ємі і у
встановлений строк, що підтверджується
первинними розрахунковими
документами, а відповідач не сплатив
кошти за отриманий товар на протязі 14
днів, як передбачено договором .

Відповідач двічі в судове засідання не
з'явився, представника не направив,
письмовий відзив на позовну заяву суду
не надав, хоча був належним чином
повідомлений про дату та час судового
засідання, що підтверджується
повідомленням про вручення поштової
кореспонденції від 03.04.2014 року.

17 квітня 2014 року до суду від позивача
надійшли уточнення до позовної заяви, в
яких останній просить суд стягнути з
відповідача на користь позивача суму
позовних вимог - 18 682,11 грн. , в тому
числі : сума основного боргу - 13087,08 грн.,
пеня - 411,72 грн., штраф 20 % за договором -
2617,42 грн., інфляційні витрати - 543,89 грн.,
10 відсотків річних - 867,69 грн. та збитки -
1154,31 грн. Просить стягнути з
відповідача судові витрати у розмірі
1827,00 грн.

У судовому засіданні представник
позивача підтримала уточнення до
позовної заяви повністю з підстав,
викладених у них.

Згідно ст. 85 ГПК України у судовому
засіданні оголошена вступна та
резолютивна частини рішення.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази, наявні у
матеріалах справи, судом встановлені
наступні обставини.

02 січня 2012 року між товариством з
обмеженою відповідальністю «Виробниче
комерційне підприємство Форсаж»
(позивач у справі, постачальник за
договором) та товариством з обмеженою
відповідальністю «АГРОФІРМА НАСІННЯ»
(відповідач у справі, покупець за
договором) укладено договір поставки №
02/01/2013-94 (купівлі-продажу) (далі за
текстом - Договір), відповідно до якого
постачальник зобов'язується поставити
та передати у власність покупця товар в
асортименті, кількості і по ціні
відповідно до рахунку-фактури та
видаткової накладної на кожну окрему
поставку, які є складовою частиною
цього договору. Покупець
зобов'язується прийняти цей товар та
своєчасно здійснити його оплату на
умовах даного договору (п.п.1.1., 1.2.
Договору)

Договір містить, зокрема, такі умови :

- загальна сума вартості товару,
поставленого за даним договором,
складається із вартості
відвантаженого товару, шляхом
складання загальних сум, визначених у
видаткових накладних на кожну партію, з
урахуванням ПДВ 20 % (п.1.3.);

- форма оплати : безготівковий
розрахунок в гривнях, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця за
банківськими реквізитами, зазначеними
у розділі 7 даного договору (п.2.1.);

- порядок оплати: покупець здійснює
оплату за товар на поточний рахунок
продавця на протязі 14 днів з моменту
отримання видаткової накладної або
товару. Здійснення покупцем
попередньої оплати згідно рахунку -
фактурі є підтвердженням згоди покупця
з ціною, номенклатурою та кількістю
товару, вказаних у відповідному
рахунку-фактурі (п.2.2.);

- днем перерахування коштів на р/р
продавця є день зарахування коштів на
р/р продавця протягом операційного дня
банку продавця. У випадку зарахування
коштів після закінчення операційного
дня кошти вважаються перерахованими
на наступний банківський день (п.2.3.);

- днем поставки вважається момент
підписання представником покупця
видаткової накладної на поставлений
товар (п.3.2.);

- у випадку порушення своїх зобов'язань
за цим договором, сторони несуть
відповідальність, визначену даним
договором ат чинним законодавством
України (п.5.1.).

Пунктом 5.2. Договору сторони взаємно
встановили, що у випадку несвоєчасного
здійснення розрахунків за товар
покупець зобов'язаний сплатити
продавцю : 1. Позивач має стягнути пеню у
відповідності із Законом України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» у
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла
у період, за який сплачується пеня. Пеня
стягується за весь час прострочення
платежу. 2. Штраф у розмір 20 % за
небажання врегулювання даних
розбіжностей в досудовому порядку та
доведення справи до судового
провадження у відповідності з
договором. 3. Сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення
платежу. 4. Десять відсотків річних від
простроченої суми за весь час
прострочки за користування чужими
грошовими коштами.

Позивачем неодноразово направлялися
відповідачу претензії та вимоги з
проханням погасити борг та направлявся
акт звірки взаємних розрахунків, що
підтверджується матеріалами справи.
Однак відповідач не надав відповіді на
письмові вимоги позивача.

На виконання умов Договору позивач
належним чином в повному обсязі і у
встановлений строк поставив
відповідачу товар, факт отримання
товару на суму 13 087,08 грн.
підтверджується первинними
розрахунковими документами, а саме
підписаними відповідачем видатковими
накладними №Чс-0000764 від 30.04.2013 на суму
4349,10 грн., №Чс-0000857 від 21.05.2013 на суму 532,98
грн., №Чс-0000887 від 28.05.2013 на суму 554,04 грн.,
№Чс-0000902 від 30.05.2013 на суму 1291,98 грн.,
№ЧС-00001314 від 05.08.2013 на суму 6358,98 грн.

Оцінюючи докази у справі в їх
сукупності, суд вважає позовні вимоги
підлягаючими задоволенню повністю, з
огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що
сторони правовідносин являються
суб'єктами господарювання,
зобов'язання, які виникли між ними, суд
вважає господарськими договірними у
сфері господарсько-торговельної
діяльності.

Договір, на підставі якого виникли
господарські зобов'язання сторін та
заявлені позовні вимоги, є договором
поставки, тому судом до спірних
відносин застосовуються положення про
поставку.

Загальні положення поставки
врегульовані параграфом 1 глави 30
Господарського кодексу України (далі -
ГК України).

Відповідно до ст. 265 ГК України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Загальні умови виконання
господарських зобов'язань визначені
главою 22 ГК України. Статтею 193 ГК
України передбачено, що до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України (далі - ЦК
України) з урахуванням особливостей,
передбачених ГК України.

Стаття 712 ЦК України регулює відносини,
що виникають із договору поставки.

Так, за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно зі статтями 193, 202
Господарського кодексу України та
статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу
України зобов'язання повинні
виконуватись належним чином і в
установлений строк відповідно до умов
договору та вимог чинного
законодавства; одностороння відмова
від виконання зобов'язання не
допускається, якщо інше не передбачено
договором або законом.

Відповідно до п. 2.2. Договору,
відповідач повинен здійснити оплату за
товар на поточний рахунок продавця на
протязі 14 днів з моменту отримання
видаткової накладної або товару,
оскільки остання видаткова накладна №
Чс-0001314 від 05 серпня 2013 року, що
підтверджує отримання товару
відповідачем, тому строк оплати товару
настав 20 серпня 2013 року, однак позивач в
позовній заяві та уточненнях до неї
вказав строк до 19 серпня 2013 року.

Враховуючи те, що суд не може
виходити за межі позовних вимог, якщо
це необхідно для захисту прав і
законних інтересів позивачів або
третіх осіб з самостійними вимогами на
предмет спору і про це є клопотання
заінтересованої особи (ст.83 ГПК України
), нарахування штрафних санкцій, пені ,
інфляційних нарахувань, 10 % річних
проводиться з 19 серпня 2013 року.

Отже, строк оплати за отриманий
товар настав, отже, суд вважає
доведеним право позивача вимагати
стягнення з відповідача 13087,08 грн.
основного боргу.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

Щодо заявлених позивачем, пені,
інфляційних та штрафу, 10 % річних, суд
вважає дані позовні вимоги теж
підлягаючими задоволенню, з огляду на
наступне.

Згідно з ч. 2 ст.193 ГК України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 218 ГК України визначено, що
підставою господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин
відповідає за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання чи порушення правил
здійснення господарської діяльності,
якщо не доведе, що ним вжито усіх
залежних від нього заходів для
недопущення господарського
правопорушення.

У ст. 230 ГК України встановлено, що
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.
Суб'єктами права застосування штрафних
санкцій є учасники відносин у сфері
господарювання, зазначені у статті 2
цього Кодексу.

Згідно ст. 231 ГК України законом
щодо окремих видів зобов'язань може
бути визначений розмір штрафних
санкцій, зміна якого за погодженням
сторін не допускається. У разі якщо
розмір штрафних санкцій законом не
визначено, санкції застосовуються в
розмірі, передбаченому договором.
Штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором.

У статті 549 ЦК України встановлено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Згідно стаття 551 ЦК України
предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно статті 1 Закону України
"Про відповідальність за неналежне
виконання грошових зобов'язань"
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно п. 5.2. Договору Пунктом
встановлено, що у випадку
несвоєчасного здійснення розрахунків
за товар покупець зобов'язаний
сплатити продавцю : 1. Позивач має
стягнути пеню у відповідності із
Законом України «Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань» у розмірі подвійної
облікової ставки Національного банку
України, що діяла у період, за який
сплачується пеня. Пеня стягується за
весь час прострочення платежу. 2. Штраф
у розмір 20 % за небажання врегулювання
даних розбіжностей в досудовому
порядку та доведення справи до
судового провадження у відповідності з
договором. 3. Сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення
платежу. 4. Десять відсотків річних від
простроченої суми за весь час
прострочки за користування чужими
грошовими коштами.

Позивачем нараховано відповідачу
пеню в сумі 411,72 грн., зробивши відлік з 19
серпня 2013 року до 17 квітня 2014 року ,
тобто 242 календарні дні, що є правом
позивача. Судом розрахунок пені
перевірений, він є вірним.

Також відповідачу нараховано
штраф у розмірі 20 % в сумі 2617,42 грн.,
судом перевірено розрахунок, він є
вірним.

Позивачем заявлено до стягнення з
відповідача суму боргу з урахуванням
встановленого індексу інфляції за
період з 19 серпня 2013 року по 17 квітня 2014
року на суму 543,89 грн., судом перевірено
розрахунок він є вірним.

Позивачем заявлено до стягнення
відсотки за користування коштами - 10%
річних. Суд вважає дану вимогу
підлягаючою задоволенню з огляду на
наступне.

Згідно ч. 3 ст. 692 ЦК України у разі
прострочення оплати товару продавець
має право вимагати оплати товару та
сплати процентів за користування
чужими грошовими коштами.

Згідно ст. 625 ЦУ України боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання. Боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Пунктом 5.2 Договору встановлено,
за весь час прострочення оплати товару,
покупець понад суми пені, штрафів,
інфляційних витрат також сплачує
відсотки за користування чужими
грошовими коштами у розмірі 10% річних.

10 % річних, нараховані позивачем, як і
пеня за період з 19 серпня 2013 року по 17
квітня 2014 року, що становить 867,69 грн.
Розрахунок є обґрунтованим та вірним.

Крім того, відповідно до Договору
відповідач має відшкодувати позивачу
всі завдані збитки, понесені позивачем
при розгляді справи судом, а саме 1154,31
грн., сума нарахування збитків вказана
в уточненій позовні заяві позивача,
вона перевірена судом та
підтверджується матеріалами справи.

Отже, позов підлягає до задоволення
повністю.

Згідно ст. 49 ГПК України з відповідача
на користь позивача підлягає до
стягнення , сплачений останнім судовий
збір в сумі 1827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю "АГРОФІРМА НАСІННЯ"
(Черкаська область, смт. Драбів, вул.
Шевченка, буд. 67, ідентифікаційний код
04540383) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Виробниче
комерційне підприємство Форсаж"
(м.Харків, вул. Каштанова, буд. 29,
ідентифікаційний код 33480844) - 13087,08 грн.
основного боргу, 411,72 грн. пені, 2617,42 грн.
штрафу, 543,89 грн. інфляційних, 867,69 грн. 10
відсотків річних за користування
коштами , 1154,31 грн. збитків та 1827,00 грн.
судового збору.

Рішення може бути оскаржено до
Київського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Черкаської області
протягом 10 днів з дня складення повного
рішення.

Повне рішення складено 23 квітня 2014
року.

Суддя
І.І. Гура