м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Господарський суд міста Києва у складі
головуючої судді Чинчин О.В., при
секретарі судового засідання
Козаковій І.В.,розглянув у відкритому
судовому засіданні справу
за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто»
доДочірнього підприємства «Комунальне
підприємство «Маяк» Третя особа, яка
не завляє самостійних вимог на предмет
спору Товариство з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Композит» провизнання
Представники сторін:
від Позивача:Конопля А.М. (представник
за довіреністю);від Відповідача: від
Третьої особи:Гопкало О.В. (представник
за довіреністю); Шемелін Д.А.
(представник за довіреністю);
ОБСТАВИНИ СПРАВИ
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто» (надалі
також - «Позивач») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Дочірнього підприємства
«Комунальне підприємство «Маяк»
(надалі також - «Відповідач») Третя
особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, - Товариство з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробнича фірма «Композит»
про визнання права власності на
приміщення нежитлового фонду № 4,
площею 64 кв.м. та № 5, площею 28 кв.м.
житлового будинку № 2В по вул.
Червонопільській у м. Києві.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що 14
липня 1999 року між Дочірнім
підприємством «Комунальне
підприємство «Маяк» («Забудовник») та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Композит» («Пайовик») укладено
Договір пайової участі у будівництві
вбудовано-прибудованих приміщень
житлового будинку № 2В по вул.
Червонопільській у м. Києві, відповідно
до умов якого Забудовник повинен був
передати у власність Пайовика
приміщення нежитлового фонду
житлового будинку: № 4, площею 64 кв.м. та
№ 5, площею 28 кв.м., а Пайовик повинен був
виконати дії з благоустрою території,
пов'язані з погодно-кліматичними
умовами. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Композит» виконало свої
зобов'язання за Договором належним
чином, про що між сторонами 16 квітня 2002
року було підписано Акт виконаних
робіт. Проте, в порушення умов Договору
Дочірнє підприємство «Комунальне
підприємство «Маяк» не передало
Товариству з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Композит» приміщення
нежитлового фонду № 4 та № 5. Далі, 18
листопада 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробнича фірма «Композит»
(«Первісний кредитор») та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інтеравто» («Новий кредитор»)
укладено Договір відступлення права
вимоги, відповідно до умов якого
Первісний кредитор відступив, а Новий
кредитор прийняв право вимоги до
Дочірнього підприємства «Комунальне
підприємство «Маяк» («Боржника») щодо
виконання зобов'язань з передачі
приміщень нежитлового фонду № 4 та № 5 у
житловому будинку № 2В по вул.
Червонопільській у м. Києві згідно
договору. 27 листопада 2013 року
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто»
звернулось до Дочірнього підприємства
«Комунальне підприємство «Маяк» з
листом, в якому повідомило про факт
укладення Договору відступлення права
вимоги. Крім цього, в листі містилась
вимога про негайне виконання взятого
на себе зобов'язання за Договором.
Дочірнє підприємство «Комунальне
підприємство «Маяк» у своєму листі
№715/54 від 05.12.2013 року відмовилось від
виконання взятого на себе зобов'язання
перед Товариством з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто». Таким
чином, невиконання Відповідачем
прийнятих на себе зобов'язань в частині
передачі приміщень нежитлового фонду
№ 4, площею 64 кв.м. та № 5, площею 28 кв.м.
житлового будинку № 2В по вул.
Червонопільській у м. Києві фактично
призводить до порушення майнових прав
та законних інтересів Позивача як
особи, що належним чином набула прав
Пайовика за Договором пайової участі у
будівництві об'єктів житла та
вбудовано-прибудованих приміщень.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 10.12.2013 р. порушено провадження у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору, Товариство з обмеженою
відповідальністю "Науково-виробнича
фірма "Композит", судове засідання
призначено на 26.12.2013 р.
26.12.2013 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
представника відповідача на виконання
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі надійшли
документи та відзив на позовну заяву. В
Відзиві зазначено, що ДП «КП «Маяк» не
може ані підтвердити, ані спростувати
твердження Позивача, оскільки
Відповідач не має в своєму
розпорядженні Договору від 14.07.1999 року.
Відсутність такого документу може бути
пов'язана з тим, що в офісі останнього у
2006 та 2008 роках трапилися залиття,
внаслідок чого буди знищені документи
Відповідача. Крім того, керівництво ДП
«КП «Маяк» неодноразово змінювалось з
1999 року, а тому на підприємстві
відсутні посадові особи, які б
підтвердили або спростували факт
укладення та виконання договору.
У зв'язку з перебуванням судді Чинчин
О.В у відпустці, розпорядженням В.о.
Голови Господарського суду м. Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтеравто" до
Дочірнього підприємства "Комунальне
підприємство "Маяк", за участі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Композит", про
визнання права власності, передано для
розгляду судді Любченко М.О.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
прийнято до провадження суддею
Любченко М.О., розгляд справи
призначено на 22.01.2014 року.
У зв'язку з виходом судді Чинчин О.В. з
відпустки, Розпорядженням Голови
Господарського суду м. Києва від 22.01.2014
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтеравто" до
Дочірнього підприємства "Комунальне
підприємство "Маяк", за участі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Композит", про
визнання права власності, передано для
розгляду судді Чинчин О.В.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
прийнято до провадження суддею Чинчин
О.В., розгляд справи призначено на 22.01.2014
22.01.2014 року в судове засідання
з'явились: представник позивача,
представник третьої особи. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про поважні причини неявки
Суд не повідомив. Представник третьої
особи на виконання вимог ухвал суду
подав письмові пояснення по суті спору,
в яких підтримав та просив
задовольнити позовні вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто».
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 22.01.2014 року відкладено розгляд
справи на 12.02.2014 року.
12.02.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Позивача надійшли додаткові документи
до матеріалів справи на виконання
вимог ухвали суду про порушення
провадження у справі.
У зв'язку з перебуванням судді Чинчин
О.В. на лікарняному, Розпорядженням
Голови Господарського суду м. Києва від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтеравто" до
Дочірнього підприємства "Комунальне
підприємство "Маяк", за участі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Композит", про
визнання права власності, передано для
розгляду судді Привалову А.І.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
прийнято до провадження суддею
Приваловим А.І., розгляд справи
призначено на 05.03.2014 року.
05.03.2014 року у зв'язку з перебуванням
судді Привалова А.І. на засіданні Вищої
кваліфікаційної комісії суддів
України для розгляду питання про
рекомендування для обрання на посаду
судді безстроково, розгляд справи №
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 05.03.2014 року призначено розгляд
справи на 26.03.2014 року.
У зв'язку з виходом судді Чинчин О.В. з
лікарняного, Розпорядженням Голови
Господарського суду м. Києва від 26.03.2014
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Інтеравто" до
Дочірнього підприємства "Комунальне
підприємство "Маяк", за участі третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Науково-виробнича фірма "Композит", про
визнання права власності, передано для
розгляду судді Чинчин О.В.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
прийнято до провадження суддею Чинчин
О.В., розгляд справи призначено на 26.03.2014
26.03.2014 року в судове засідання
з'явились: представник позивача,
представник третьої особи. Представник
відповідача в судове засідання не
з'явився, про поважні причини неявки
Суд не повідомив.
Суд ознайомившись з матеріалами
справи, з метою повного та всебічного
розгляду спору, керуючись статтею 38
Господарського процесуального кодексу
України, прийшов до висновку щодо
зобов'язання сторін надати належним
чином завірені копії та оригінали для
огляду технічної документації та акту
введення в експлуатацію приміщень
нежитлового фонду (по кожному окремо) №
4, площею 64 кв.м., та № 5, площею 28 кв.м.,
житлового будинку № 2в по вул.
Червонопільській у м. Києві.
Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
нез'явленням представника відповідача,
витребуванням додаткових доказів по
справі, Ухвалою Господарського суду м.
Києва від 26.03.2014 року відкладено
розгляд справи на 16.04.2014 року та
зобов'язано сторони надати належним
чином завірені копії та оригінали для
огляду технічної документації та акту
введення в експлуатацію приміщень
нежитлового фонду (по кожному окремо) №
4, площею 64 кв.м., та № 5, площею 28 кв.м.,
житлового будинку № 2в по вул.
Червонопільській у м. Києві.
В судовому засіданні 16.04.2014 року
представники Позивача та Третьої особи
підтримали вимоги та доводи позовної
заяви. Представник Позивач надав суду
додаткові документи для долучення до
матеріалів справи. Представник
Відповідача надав усні пояснення щодо
позовних вимог Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто»
Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 16 квітня 2014 року,
на підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України, було
оголошено вступну та резолютивну
частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

14 липня 1999 року між Дочірнім
підприємством «Комунальне
підприємство «Маяк» («Забудовник») та
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Композит» («Пайовик») укладено
Договір пайової участі у будівництві
об'єктів житла та
вбудовано-прибудованих приміщень
(надалі - «Договір пайової участі»).

Пунктом 1.1. Договору пайової участі
визначено, що Забудовник у
відповідності до умов, визначених в
Договорі та Додатку № 1 до нього,
передає у власність Пайовика
приміщення нежитлового фонду
житлового будинку: № 4, площею 64 кв.м. та
№ 5, площею 28 кв.м., а Пайовик повинен був
виконати дії з благоустрою території,
пов'язані з погодно-кліматичними
умовами.

Відповідно до пункту 1.3. Договору
пайової участі, Пайовик в рахунок своєї
пайової участі виконує дії з
благоустрою території, пов'язані з
погодно-кліматичними умовами.

Передача майна, зазначеного в п. 1.1.
Договору здійснюється шляхом передачі
пакета документів, необхідного для
реєстрації права власності на
приміщення, ключів від приміщень у
трьохмісячний строк з дня реєстрації
акту про прийняття в експлуатацію
закінченого будівництвом об'єкта -
Житлового будинку (пункту 1.4. Договору
пайової участі).

Пунктом 1.5. Договору пайової участі
визначено, що дата передачі документів
та ключів, які зазначені в п. 1.4. є датою
переходу права власності, із цього
моменту Пайовик набуває право
володіння, користування та
розпорядження майном, зазначеним у п.
1.1. Договору.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.04.2002 року між Дочірнім підприємством
«Комунальне підприємство «Маяк»
(«Забудовник») та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробнича фірма «Композит»
(«Пайовик») підписано Акт виконаних
робіт до Договору пайової участі у
будівництві об'єктів житла та
вбудовано-прибудованих приміщень.

18 листопада 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробнича фірма «Композит»
(«Первісний кредитор») та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Інтеравто» («Новий кредитор»)
укладено Договір відступлення права
вимоги, відповідно до умов якого
Первісний кредитор відступив, а Новий
кредитор прийняв право вимоги до
Дочірнього підприємства «Комунальне
підприємство «Маяк» («Боржника») щодо
виконання зобов'язань з передачі
приміщень нежитлового фонду № 4 та № 5 у
житловому будинку № 2В по вул.
Червонопільській у м. Києві згідно
Договору пайової участі у будівництві
об'єктів житла та
вбудовано-прибудованих приміщень.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
Позивач зазначає, що 27 листопада 2013
року Товариство з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто»
звернулось до Дочірнього підприємства
«Комунальне підприємство «Маяк» з
листом, в якому повідомило про факт
укладення Договору відступлення права
вимоги. Крім цього, в листі містилась
вимога про негайне виконання взятого
на себе зобов'язання за Договором.
Дочірнє підприємство «Комунальне
підприємство «Маяк» у своєму листі
№715/54 від 05.12.2013 року відмовилось від
виконання взятого на себе зобов'язання
перед Товариством з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто». Таким
чином, невиконання Відповідачем
прийнятих на себе зобов'язань в чатсині
передачі приміщень нежитлового фонду
№ 4, площею 64 кв.м. та № 5, площею 28 кв.м.
житлового будинку № 2В по вул.
Червонопільській у м. Києві фактично
призводить до порушення майнових прав
та законних інтересів Позивача як
особи, що належним чином набула прав
Пайовика за Договором пайової участі у
будівництві об'єктів житла та
вбудовано-прибудованих приміщень.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто» не
підлягають задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 1 Господарського
процесуального кодексу України,
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи (у тому числі
іноземні), громадяни, які здійснюють
підприємницьку діяльність без
створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статусу
суб'єкта підприємницької діяльності
(далі - підприємства та організації),
мають право звертатися до
господарського суду згідно з
встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів (стаття 20
Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 16 Цивільного
кодексу України, кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу.

За змістом статей 15, 16 Цивільного
кодексу України, статті 20
Господарського кодексу України та
статті 1 Господарського процесуального
кодексу України, необхідною умовою
застосування судом певного способу
захисту є наявність, доведена
належними у розумінні статті 34
Господарського процесуального кодексу
України доказами, певного
суб'єктивного права (інтересу) у
Позивача та порушення (невизнання або
оспорювання) цього права (інтересу) з
боку Відповідача, а також - належності
обраного способу судового захисту.

Статтею 392 Цивільного кодексу України
визначено, що власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

З огляду на обраний Позивачем спосіб
захисту свого права, в контексті
приписів статті 392 Цивільного кодексу
України, предметом доказування, а,
відповідно, і судової оцінки у
розглядуваній справі є наявність у
позивача права власності на спірне
майно.

Суд звертає увагу, що внаслідок
укладення Договору пайової участі у
будівництві об'єктів житла та
вбудовано-прибудованих приміщень між
сторонами згідно пунктом 1 частини 2
статті 11 Цивільного кодексу України,
виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі
склалися господарські правовідносини,
то до них слід застосовувати положення
Господарського кодексу України як
спеціального акту законодавства, що
регулює правовідносини у
господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193
Господарського кодексу України до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно статті 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до статті 629 Цивільного
кодексу України, договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Цивільного кодексу
України, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Як вбачається зі змісту Договору
пайової участі у будівництві об'єктів
житла та вбудовано-прибудованих
приміщень від 14 липня 1999 року,
предметом договору є передача у
власність Пайовика (Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробнича фірма «Композит»)
приміщень нежитлового фонду житлового
будинку: № 4, площею 64 кв.м. та №5, площею
28 кв.м. та виконання Пайовиком дій з
благоустрою території, пов'язаних з
погодно-кліматичними умовами.

Відповідно до статті 328 Цивільного
кодексу України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема із
правочинів. Право власності вважається
набутим правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Частиною 1 статті 334 Цивільного кодексу
України визначено, що право власності у
набувача майна за договором виникає з
моменту передання майна, якщо інше не
встановлено договором або законом

Суд зазначає, що визначення
конкретного моменту виникнення права
власності в набувача майна за
договором має велике значення,
оскільки саме з цього моменту на
набувача переходить тягар утримання
власності, ризик випадкової загибелі
майна, а також власник набуває право на
захист набутої власності
передбаченими законом способами.
Частиною 1 статті 334 Цивільного кодексу
України виникнення права власності у
набувача за договором пов'язується
саме із передачею речі, а не з будь-яким
іншим моментом.

Відповідно до пункту 1.4. Договору
пайової участі, передача майна,
зазначеного в п.1.1. Договору
здійснюється шляхом передачі пакета
документів, необхідного для реєстрації
права власності на приміщення, ключів
від приміщень у трьохмісячний строк з
дня реєстрації акту про прийняття в
експлуатацію закінченого будівництвом
об'єкта - Житлового будинку (пункту 1.4.
Договору пайової участі ).

Пунктом 1.5. Договору пайової участі
визначено, що дата передачі документів
та ключів, які зазначені в п. 1.4. є датою
переходу права власності, із цього
моменту Пайовик набуває право
володіння, користування та
розпорядження майном, зазначеним у п.
1.1. Договору.

Таким чином, виходячи з положень
Договору пайової участі, а також норм
чинного законодавства України, які
визначають момент набуття права
власності, Суд приходить до висновку,
що право власності на спірний об'єкт, у
даному випадку, виникає після
фактичної передачі його Пайовику.

Між тим, доказів на підтвердження
передачі Пайовику приміщень
нежитлового фонду № 4, площею 64 кв.м. та
№ 5, площею 28 кв.м. житлового будинку №
2В по вул. Червонопільській у м. Києві у
порядку п. 1.4. Договору пайової участі
Суду не надано.

При цьому, Суд зазначає, що вимог про
зобов'язання Дочірнього підприємства
«Комунальне підприємство «Маяк»
передати спірне майно Позивачу у
судовому порядку на підставі Договору
пайової участі не заявлено.

Статтею 2 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень» визначено, що
державна реєстрація речових прав на
нерухоме майно - це офіційне визнання і
підтвердження державою фактів
виникнення, переходу або припинення
прав на нерухоме майно, обтяження таких
прав шляхом внесення відповідного
запису до Державного реєстру речових
прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону
України «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень», обов'язковій державній
реєстрації підлягають речові права та
обтяження на нерухоме майно, розміщене
на території України, що належить
фізичним та юридичним особам, державі в
особі органів, уповноважених управляти
державним майном, іноземцям та особам
без громадянства, іноземним юридичним
особам, міжнародним організаціям,
іноземним державам, а також
територіальним громадам в особі
органів місцевого самоврядування

Між тим, Суд зазначає, що Позивачем до
матеріалів справи не надано
документально підтверджених
відомостей щодо власників спірного
об'єкту.

Крім того, Ухвалою Господарського суду
м. Києва від 26.03.2014 року було зобов'язано
сторони надати належним чином завірені
копії та оригінали для огляду
технічної документації та акту
введення в експлуатацію приміщень
нежитлового фонду (по кожному окремо) №
4, площею 64 кв.м., та № 5, площею 28 кв.м.,
житлового будинку № 2в по вул.
Червонопільській у м. Києві.

Однак, Суд зазначає, що сторонами до
матеріалів справи не було додано
технічну документацію на приміщення
нежитлового фонду № 4, площею 64 кв.м. та
№ 5, площею 28 кв.м. житлового будинку №
2В по вул. Червонопільській у м. Києві,
що унеможливлює встановлення точних
розмірів та характеристик спірного
об'єкту.

Відповідно до статті 391 Цивільного
кодексу України, власник майна має
право вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Власник майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності (статті 392 Цивільного кодексу
України).

Суд зазначає, що з вищезазначених
положень норм чинного законодавства
України вбачається, що чинним
законодавством передбачено визнання
права власності як спосіб судового
захисту існуючих власників, які вже
набули права власності та, відповідно,
підставою звернення до суду є
порушення або оспорювання прав і
охоронюваних законом інтересів.

Між тим, Товариством з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто» не
надано Суду належних та допустимих
доказів на підтвердження наявності у
нього права власності на приміщення
нежитлового фонду № 4, площею 64 кв.м. та
№ 5, площею 28 кв.м. житлового будинку №
2В по вул. Червонопільській у м. Києві.

Підсумовуючи вищевикладене, Суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто» до
Дочірнього підприємства «Комунальне
підприємство «Маяк» про визнання права
власності на приміщення нежитлового
фонду № 4, площею 64 кв.м. та № 5, площею 28
кв.м. житлового будинку № 2В по вул.
Червонопільській у м. Києві не
підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. В позові Товариства з обмеженою
відповідальністю «Інтеравто» до
Дочірнього підприємства «Комунальне
підприємство «Маяк» про визнання права
власності на приміщення нежитлового
фонду № 4, площею 64 кв.м. та № 5, площею 28
кв.м. житлового будинку № 2В по вул.
Червонопільській у м. Києві - відмовити
повністю.

2. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення 18 квітня 2014 року.

Cуддя
О.В. Чинчин