ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2014 р.
Справа № 920/1596/13

Колегія суддів у складі: головуючий
суддя Бондаренко В.П., суддя Ільїн О.В.,
суддя Россолов В.В.,

при секретарі Голозубовій О.І.,

за участю прокурора - Дудник В.В. - посв.
№ 009116 від 13.10.2012р.,

та представників сторін:

позивача - не з'явився,

відповідача - не з'явився,

третіх осіб на стороні позивача - не
з'явились,

третьої особи на стороні відповідача -
не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу прокуратури
Сумської області (вх. №462С/1-9) на рішення
господарського суду Сумської області
від 10.12.2013р. у справі № 920/1596/13,

за позовом Заступника прокурора
Сумської області в інтересах держави в
особі Сумської міської ради, м. Суми,

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Суми,

треті особи, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача:

1) Реєстраційна служба Сумського
міського управління юстиції, м. Суми,

2) Управління Держземагенства у
Сумському районі, м. Суми,

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідача: Публічне акціонерне
товариство "Сумбуд", м. Суми,

про розірвання договору оренди
земельної ділянки та стягнення 104954,72
грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Заступник прокурора Сумської області в
інтересах держави в особі Сумської
міської ради звернувся до
господарського суду Сумської області з
позовом, в якому просив суд розірвати
договір оренди земельної ділянки
комунальної власності, зареєстрований
у Сумському міжрайонному
реєстраційному відділі Сумської
регіональної філії ДП "Центр ДЗК"
28.08.2008р. за № 35, укладений між
Сумською міською радою та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, а також
стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 до місцевого бюджету м. Суми
104954,72 грн. орендної плати.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 10.12.2013 р. (суддя Левченко
П.І.) в задоволенні позову в частині
вимог щодо розірвання договору оренди
земельної ділянки та в частині вимоги
щодо стягнення з відповідача до
місцевого бюджету м. Суми 7305,57 грн.
орендної плати відмовлено. В частині
позовних вимог щодо стягнення з
відповідача до місцевого бюджету м.
Суми 97649,15 грн. орендної плати
провадження у справі припинено.
Стягнуто з Сумської міської ради в
доход державного бюджету м. Суми
судовий збір у розмірі 3013,61 грн.
Стягнуто з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 в доход державного бюджету м.
Суми судовий збір у розмірі 1952,98 грн.

Заступник прокурора Сумської області з
зазначеним рішенням не погодився,
звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій
посилаючись на порушення норм чинного
законодавства, просить скасувати дане
рішення в частині відмови в
задоволенні позовних вимог щодо
розірвання договору оренди земельної
ділянки між Сумською міською радою та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та
прийняти в цій частині нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в цій
частині.

Позивач, Сумська міська рада, та третя
особа на стороні позивача,
Реєстраційна служба Сумського
міського управління юстиції, відзивів
на апеляційну скаргу не надали та в
судове засідання не з'явились.

Третя особа на стороні позивача,
Управління Держземагенства у
Сумському районі, в судове засідання не
з'явився, 09.04.2014р. від нього надійшов
факсограмою відзив (вх. № 2901) з
проханням розглянути справу без участі
його представника на розсуд суду та
повідомити управління про вирішення
цього питання.

Відповідач, Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1, в судове засідання не з'явився,
04.04.2014р. на адресу суду від нього
надійшло клопотання про перенесення
розгляду справи на іншу дату у зв'язку з
тим, що представник відповідача ОСОБА_2
повинен взяти участь у справі, що
призначена до розгляду Вищим
господарським судом України.

Розглянувши дане клопотання
відповідача, колегія суддів прийшла до
висновку про залишення клопотання про
відкладення розгляду справи без
задоволення, оскільки, як зазначено в п.
3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", господарський суд з
урахуванням обставин конкретної
справи може відхилити доводи учасника
судового процесу - підприємства,
установи, організації, іншої юридичної
особи, державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і
т.п.). При цьому, господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого свого представника
згідно зі ст. 28 ГПК України. Більш того,
як свідчать матеріали справи, розгляд
апеляційної скарги вже відкладався за
клопотанням відповідача.

Третя особа на стороні відповідача, ПАТ
"Сумбуд", відзиву на апеляційну скаргу
не надала, в судове засідання не
з'явилась та про причини неявки
Харківський апеляційний господарський
суд не повідомила.

Враховуючи те, що судом апеляційної
інстанції створено всі необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства, вжито заходи для
належного повідомлення сторін про час
та місце розгляду справи, проте
позивач, відповідач та треті особи не
скористалися своїми правами,
передбаченими статтею 22 ГПК України та
виходячи з того, що явка сторін не
визнавалася обов'язковою судом
апеляційної інстанції, а участь в
засіданні суду (як і інші права,
передбачені статтею 22 ГПК України) є
правом, а не обов'язком сторін, колегія
суддів вважає за можливе розглянути
справу без участі вищевказаних осіб за
наявними у ній матеріалами у
відповідності до статті 75
Господарського процесуального кодексу
України.

Дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши повноту
встановлення місцевим господарським
судом обставин, що мають значення для
справи та правильність застосування
норм матеріального та процесуального
права, заслухавши пояснення прокурора,
колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції, на
підставі рішення Сумської міської ради
від 18.08.2007р. № 801-МР між Сумською міською
радою та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 був укладений договір оренди
земельної ділянки від 24.06.2008 року,
відповідно до якого позивач передав
відповідачу в оренду земельну ділянку
площею 1,5984 га на розі АДРЕСА_1, пров.
Червоногвардійського та АДРЕСА_3 у м.
Суми під розміщення стадіону зі
штучним покриттям. Категорія земель -
землі житлової та громадської
забудови.

Зареєстрований договір у Сумському
міжрайонному реєстраційному відділі
Сумської регіональної філії ДП "Центр
Державного земельного кадастру" 28.08.2008
р. за № 35.

Згідно зі ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК
України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст.ст.
525-526 ЦК України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається. Зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за" відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно із ст. ст. 526, 629 ЦК України
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, а зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

Колегія суддів відзначає, що Цивільний
кодекс базується на принципі
обов'язкового виконання сторонами
зобов'язань, прийнятих на себе за
договором. Статтею 651 ЦК України
передбачена можливість розірвання
договору за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною, у
разі істотної зміною обставин та в
інших випадках, встановлених договором
або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Зміна обставин є істотною, якщо вони
змінилися настільки, що, якби сторони
могли це передбачити, вони не уклали б
договір або уклали його на інших умовах
(ст. 652 ЦК України).

У відповідності до статті 1 Закону
України "Про оренду землі" оренда землі
- це засноване на договорі строкове
платне володіння і користування
земельною ділянкою, необхідною
орендареві для проведення
підприємницької та інших видів
діяльності.

Статтею 13 зазначеного Закону договір
оренди - це договір, за яким
орендодавець зобов'язаний за плату
передати орендареві земельну ділянку у
володіння і користування на певний
строк, а орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до умов договору та вимог
земельного законодавства.

Статтею 32 Закону України "Про оренду
землі" встановлено, що на вимогу однієї
із сторін договір оренди землі може
бути достроково розірваний за рішенням
суду в разі невиконання сторонами
обов'язків, передбачених ст. 24 і 25 цього
Закону та умовами договору, у разі
випадкового знищення чи пошкодження
об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає
передбаченому договором використанню
земельної ділянки, а також на
підставах, визначених Земельним
кодексом України та іншими законами
України.

Пунктом 5.4 договору оренди передбачено,
договір може бути розірваний в
односторонньому порядку за
ініціативою орендодавця у разі
порушення строків завершення забудови
земельної ділянки, встановлених п. 4.2
вказаного договору.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
оренду землі" орендна плата - це платіж,
який орендар вносить орендодавцеві за
користування земельною ділянкою.
Строки внесення орендної плати за
земельні ділянки державної та
комунальної власності встановлюються
Податковим кодексом України.

У ст. 287.3 Податкового кодексу України
передбачено, що податкове зобов'язання
щодо плати за землю, визначене у
податковій декларації на поточний рік,
сплачується різними частки власниками
чи землекористувачами земельних
ділянок за місцезнаходженням
земельної ділянки за податковий
період, який дорівнює календарному
місяцю, щомісячно протягом 30
календарних днів, що настають за
останнім календарним днем.

Пунктом 3 спірного договору
передбачено, що сторонами узгоджено
орендну плату за користування вказаною
ділянкою, яка повинна становити 3,0% від
нормативної грошової оцінки землі, і
розмір річної орендної плати на 2008 рік
становить 92384,32 грн. Орендна плата
вноситься орендарем у грошовій формі
щомісячно рівними частками до 30 числі
місяця, наступного за звітним.

Орендна плата із зазначенням її
розміру, індексації, форм платежу,
строків, порядку її внесення і
перегляду та відповідальності за її
несплату відповідно до ст. 15 Закону
України "Про оренду землі" є істотною
умовою договору оренди землі.

Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про
оренду землі" встановлено, що
орендодавець має право вимагати від
орендаря, зокрема, своєчасного
внесення орендної плати.

Статтею 141 Земельного кодексу України
передбачено, що однією з підстав
припинення права користування
земельною ділянкою є систематична
несплата земельного податку або
орендної плати.

Наявність факту систематичної
несплати орендної плати з боку
орендаря - фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 підтверджена матеріалами
справи, зокрема, згідно інформації
Державної податкової інспекції у м.
Сумах від 10.09.2013р. станом на 31.08.2013р.
суб'єкт підприємницької діяльності
фізична особа ОСОБА_1 має
заборгованість перед бюджетом по
орендній платі за землю на загальну
суму 97649,15 грн. Орендну плату за
користування земельною ділянкою не
внесено за період з листопада 2012 р. по
серпень 2013 р.

Відповідно до листа Державної
податкової інспекції у м. Сумах
сплачені 30.05.2013р. підприємством кошти в
сумі 38650 грн. зараховані на погашення
заборгованості згідно Декларації №2260
від 30.01.2012 року. Тобто, на момент подачі
позову орендарем не погашено
заборгованості за листопад-грудень 2012
року включно та січень-серпень 2013 року
включно.

Згідно листа-інформації Державної
податкової інспекції у м. Сумах від
08.11.2013 р. № 16184/15-03 про те, що станом на
08.11.2013 р., згідно картки особового
рахунку ФОП ОСОБА_1 по орендній платі з
фізичних осіб обліковується
податковий борг в сумі 24476,51 грн., у тому
числі основного платежу в сумі 19996,72
грн. та нарахованої пені в сумі 4479,79 грн.

Таким чином, систематичне невнесення
орендної плати орендарем за
користування земельною ділянкою
свідчить про істотне порушення
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
договору та є підставою для розірвання
договору оренди земельної ділянки, що
помилково не було взято судом першої
інстанції до уваги.

Також, судова колегія вважає за
необхідне зазначити, що на час
перевірки визначене призначення
земельної ділянки у спірному договорі
оренди як для будівництва стадіону зі
штучним покриттям, суперечить вимогам
містобудівної документації, зокрема,
генеральному плану та плану зонування
міста, детальному плану території.

Так, статтями 38, 39 Земельного кодексу
України передбачено, що до земель
житлової та громадської забудови
належать земельні ділянки в межах
населених пунктів, які
використовуються для розміщення
житлової забудови, громадських
будівель і споруд, інших об'єктів
загального користування. Використання
земель житлової та громадської
забудови здійснюється відповідно до
генерального плану населеного пункту,
іншої містобудівної документації,
плану земельно-господарського устрою з
дотриманням державних стандартів і
норм.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про
основи містобудування" визначення
територій для містобудівних потреб
здійснюється відповідно до
затвердженої містобудівної
документації з урахуванням планів
земельно-господарського устрою.

Однією із істотних умов договору, які
визначені статтею 14 Закону України "Про
оренду землі" є умови використання та
цільове призначення земельної ділянки,
яка передається в оренду.

У відповідності до п. 4.2 спірного
договору оренди, орендар зобов'язаний
використовувати земельну ділянку
відповідно до мети, визначеної у п. 2.1
цього договору, дотримуючись при цьому
вимог чинного законодавства, державних
і місцевих стандартів, норм і правил
щодо раціонального використання і
охорони землі.

Як свідчить п. 2.1 цього ж договору, метою
використання вказаної земельної
ділянки є розміщення стадіону зі
штучним покриттям.

Згідно інформації управління
архітектури та містобудування
Сумської міської ради від 24.06.2013
№68/11.01-21, відповідно до Проекту
внесення змін до генерального плану м.
Суми, затвердженого рішенням Сумської
міської ради від 19.12.2012 №1943-МР та плану
зонування міста, затвердженого
рішенням Сумської міської ради від
06.03.2013 №2180-МР, переважна частина
території на розі АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та
АДРЕСА_3 у м. Суми визначена проектною
садибною житловою забудовою, її значно
менша частина - територія спортивних
споруд.

Відповідно до плану зонування
переважна частина згадуваної
земельної ділянки визначена як садибна
житлова забудова (зона Ж-1), переважним
видом забудови якої є одноквартирні
індивідуальні житлові будинки (з
присадибними ділянками) і дитячі
дошкільні заклади.

Частиною 4 ст. 24 Закону України "Про
регулювання містобудівної діяльності"
передбачено, що зміна цільового
призначення земельної ділянки, яке не
відповідає плану зонування території
та/або детальному плацу території
забороняється.

Крім того, під час укладання договору
оренди, згідно із ст. 4.2 договору,
сторони визначили, що орендар
зобов'язаний завершити забудову
земельної ділянки в строки,
встановлені проектною документацією
на будівництво, затвердженою в
установленому порядку, але не пізніше,
ніж через три роки з моменту державної
реєстрації договору. Тобто,
будівництво стадіону зі штучним
покриттям орендар повинен був
завершити до 28.08.2011 р.

Отже, зі змісту договору вбачається, що
орендодавець в особі Сумської міської
ради при укладанні договору оренди
розраховував на будівництво стадіону
зі штучним покриттям на вказаній
ділянці не пізніше, ніж через три роки з
моменту державної реєстрації договору.

Проте, згідно інформації інспекції
Державного архітектурно-будівельного
контролю в Сумській області документи
дозвільного характеру на проведення
підготовчих чи будівельних робіт
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на
земельній ділянці на розі АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 у м. Суми протягом
2008-2013 років не реєструвалися.

Ні Сумською міською радою, ні фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, які є
сторонами за спірним договором, не
надано суду доказів щодо наявності
взаємної згоди, спрямованої на зміну п.
4.2 цього договору щодо встановлення
строків забудови вказаної земельної
ділянки або укладення із цього приводу
мирової угоди як засобів узгодження
договірних відносин. Тому, висновки
суду першої інстанції про наявність
між сторонами взаємної згоди,
спрямованої на узгодження питання щодо
невиконання орендарем обов'язку щодо
забудови земельної ділянки у
встановлені строки, є неправомірними.

Відповідно до ст. 110 Земельного кодексу
України (станом на 2008 рік) на
використання власником земельної
ділянки або її частини може бути
встановлено обмеження (обтяження) в
обсязі, передбаченому законом або
договором.

У ході погодження технічної
документації із землеустрою щодо
складання документів, що посвідчують
право на земельну ділянку підприємцю
ОСОБА_1, управлінням земельних ресурсів
у м. Суми 24.06.2008 р. видано висновок
№1585/01-24, згідно якого земельна ділянка
має обмеження, встановлені управлінням
архітектури та містобудування
Сумської міської ради згідно висновку
від 18.06.2008 р. №123/02-02.

Умовами погодження технічної
документації у вказаному висновку
зазначені умови виконання обмежень та
вимог містобудівного характеру,
зокрема, розроблення замовником
містобудівного обґрунтування та
затвердження його в установленому
законодавством порядку, надання
матеріалів на розгляд містобудівної
ради з техніко-економічним
обґрунтуванням, розроблення проекту
заходів щодо усунення підтоплених
територій тощо.

З інформації управління архітектури та
містобудування Сумської міської ради
від 24.06.2013 р. №68/11.01-21 вбачається, що
містобудівні умови і обмеження на
забудову земельної ділянки на розі
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 у м. Суми не
видавалися.

Таким чином, орендарем не виконані
умови і обмеження щодо використання
вказаної ділянки.

Враховуючи викладене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
невиконання вищевказаних умов
договору свідчить про істотне
невиконання договору фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, що є також
підставою для розірвання договору
оренди земельної ділянки.

Також, судова колегія вважає
необхідним зазначити, що висновки суду
першої інстанції стосовно того, що
відсутність волевиявлення (інтересу)
позивача - Сумської міської ради щодо
дострокового розірвання договору
оренди земельної ділянки від 24.06.2008 р. з
відповідачем є підставою для відмови у
задоволенні позовної вимоги в частині
розірвання договору, а також про те, що
позовна заява прокурором подана
всупереч інтересам позивача - Сумської
міської ради, є неправомірними.

Так, у ст. 2 ГПК України визначено, що
прокурор, який звертається до
господарського суду в інтересах
держави, в позовній заяві самостійно
визначає, у чому полягає порушення
інтересів держави, та обґрунтовує
необхідність їх захисту, а також вказує
орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах.

Поняття "орган, уповноважений державою
здійснювати відповідні функції у
спірних відносинах" означає орган, на
який державою покладено обов'язок щодо
здійснення конкретної діяльності у
відповідних правовідносинах,
спрямованої на захист інтересів
держави.

Під час звернення до суду із позовною
заявою про розірвання договору оренди
земельної ділянки між Сумською міською
радою та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_1 прокурор діяв в інтересах
держави, визначивши у позовній заяві,
що Сумська міська рада є лише
уповноваженим державою органом у даних
спірних відносинах, який згідно із
вимогами ст. 29 ГПК України і набув
статусу позивача.

Таким чином, рішення Сумської міської
ради від 25.09.2013 р. №2728-МР, яким надано
дозвіл фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_1 на розроблення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки при зміні її цільового
призначення, на яке посилається суд
першої інстанції, не підтверджує
відсутності факту порушення інтересів
держави у сфері регулювання земельних
відносин.

Також, судом першої інстанції
помилково не взято до уваги, що
частиною першою статті 651 ЦК України
передбачено, що, якщо інше не
встановлено законом або договором,
розірвання договору допускається лише
за згодою сторін.

Разом з цим, пунктом 5.4 спірного
договору передбачено, що цей договір
може бути розірваний за рішенням суду в
порядку, встановленому законом.

За таких обставин, позовна вимога про
розірвання договору оренди земельної
ділянки, зареєстрованого у Сумському
міжрайонному реєстраційному відділі
Сумської регіональної філії ДП "Центр
ДЗК" 28.08.2008р. за № 35, укладеного між
Сумською міською радою та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1, підлягає
задоволенню.

Що стосується позовної вимоги
заступника прокурора щодо стягнення з
відповідача до місцевого бюджету м.
Суми 104954,72 грн. орендної плати, то суд
першої інстанції дійшов
обґрунтованого висновку про часткове
її задоволення на суму 97649,15 грн.,
оскільки згідно листів ДПІ в м. Суми від
03.09.2013 р. та від 10.09.2013 р. станом на 31.08.2013
р. за відповідачем обліковувалась
заборгованість по основному платежу
(орендній платі) в сумі 97649,15 грн., а 7305,57
грн. - це був залишок несплаченої пені,
нарахованої ДПІ в м. Суми податковими
повідомленнями-рішеннями.

Враховуючи, що під час розгляду справи
в суді першої інстанції відповідач
сплатив до міського бюджету м. Суми
борг з орендної плати за землю, який
виник у період з листопада 2012 р. по
серпень 2013 р., повністю, що
підтверджується платіжними
дорученнями № 4 від 16.10.2013 р., № 4 від
29.10.2013 р., № 6 від 05.12.2013 р. та квитанцією
№ 2461.157.1 від 10.12.2013 р. на загальну суму
105083,00 грн., суд першої інстанції
правомірно припинив провадження на
підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України в
частині позовних вимог щодо стягнення
з відповідача до місцевого бюджету м.
Суми 97649,15 грн. орендної плати за період
з листопада 2012 р. по серпень 2013 р., у
зв'язку з відсутністю предмету спору.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення
з відповідача до місцевого бюджету м.
Суми 7305,57 грн. орендної плати за період
з листопада 2012 р. по серпень 2013 р., то суд
першої інстанції правильно не
задовольнив ці вимоги, оскільки
заборгованість відповідача зі сплати
орендної плати (основного платежу) за
вказаний період складала, згідно
інформації ДПІ в м. Суми, 97649,15 грн., а не
104954,72 грн.

Враховуючи викладене, доводи
апеляційної скарги щодо розірвання
договору оренди земельної ділянки
комунальної власності,
зареєстрованого у Сумському
міжрайонному реєстраційному відділі
Сумської регіональної філії ДП "Центр
ДЗК" 28.08.2008р. за № 35, укладений між
Сумською міською радою та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 знайшли
підтвердження в матеріалах справи.

Суд першої інстанції, приймаючи
оскаржуване рішення, неповністю
дослідив обставини, які мають значення
для справи, порушив норми
матеріального та процесуального права,
а тому колегія суддів апеляційної
інстанції дійшла висновку, що вказане
рішення підлягає частковому
скасуванню, а апеляційна скарга -
задоволенню.

З огляду на зазначене та керуючись ст.
ст. 99, 101, 102, п. 2 ст. 103, п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 104,
ст. 105 Господарського процесуального
кодексу України, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника
прокурора Сумської області
задовольнити.

Рішення господарського суду Сумської
області від 10.12.2013 р. у справі № 920/1596/13
скасувати в частині відмови у
задоволенні позовних вимог щодо
розірвання договору оренди земельної
ділянки комунальної власності,
зареєстрованого у Сумському
міжрайонному реєстраційному відділі
Сумської регіональної філії ДП "Центр
ДЗК" 28.08.2008р. за № 35, укладений між
Сумською міською радою та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1

В цій частині прийняти нове рішення,
яким задовольнити позовні вимоги в цій
частині.

Розірвати договір оренди земельної
ділянки комунальної власності,
зареєстрованого у Сумському
міжрайонному реєстраційному відділі
Сумської регіональної філії ДП "Центр
ДЗК" 28.08.2008р. за № 35, укладений між
Сумською міською радою та фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1

В іншій частині рішення залишити без
змін.

Повний текст постанови складено
14.04.2014р.

Головуючий суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Ільїн О.В.

Суддя
Россолов В.В.