РІШЕННЯ

"03" квітня 2014 р.Справа №
6/67/5022-876/2012господарський суд
Тернопільської області

у складі судді Шумського І.П.

Розглянув справу

за позовом - Товариства з обмеженою
відповідальністю "Тернопільпромгаз
ЛХЗ" (вул. Бродівська, 8В с. Біла,
Тернопільський район, Тернопільська
область 47707)

до відповідача - Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору - Відділ з питань
державної реєстрації (державний
реєстратор) Тернопільської районної
Державної адміністрації (майдан
Перемоги, 1 м. Тернопіль 46000)

про визнання недійсними договорів
оренди обладнання

За участю від:

позивача - Прімєрова Н.Г.;

відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_3

третьої особи - не з'явився

суть справи:

ТОВ "Тернопільпромгаз ЛХЗ" звернулось
в господарський суд Тернопільської
області з позовом до фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 про визнання
недійсними договорів оренди
обладнання №2 від 04.01.2010 р., №3 від
28.05.2010р., з додатками.

Ухвалою суду від 20.12.2012 року до участі у
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору залучено - Відділ з питань
державної реєстрації (державного
реєстратора).

Свої вимоги, підтриманні в засіданні
його представником позивач мотивував
належністю товариству на праві
власності орендованого майна,
підписанням договорів від імені
орендаря не уповноваженою на те особою,
відсутністю в угодах усіх істотних
умов.

У відзиві та усних поясненнях
відповідача і його представника,
останні проти позову заперечили,
посилаючись на його безпідставність та
законність укладених правочинів.

Розгляд справи, призначений вперше на
15.11.2012 року, відкладався, востаннє на
03.04.2014 року.

Строк вирішення спору продовжувався, в
порядку ст.69 ГПК України.

Провадження у справі також зупинялось
у зв'язку з проведенням, призначеної
судом експертизи.

Клопотання позивача про необхідність
призначення додаткової і повторної
експертиз відхилено за їх
необґрунтованістю.

Представник третьої особи, участь
якого не визнавалась обов'язковою, в
судове засідання 03.04.2014 року не
з'явився, подавши письмову заяву про
можливість розгляду справи за його
відсутності.

В судовому засіданні, його учасникам
роз'яснено належні їм права та
обов'язки, передбачені ст.ст. 20,22,27,81-1
ГПК України.

За відсутності відповідного
клопотання аудіозапис судового
засідання не здійснювався.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення учасників
процесу у т.ч., дані ними в попередніх
судових засіданнях, суд встановив
наступне:

- як вбачається із протоколу № 1
установчих зборів ТОВ
„Тернопільпромгаз ЛХЗ" від 15.06.2007р.
(позивача у справі), його засновниками:
ВАТ "Львівський хімічний завод", ОСОБА_1
та ОСОБА_4, серед іншого, було ухвалено:

Створити Товариство з обмеженою
відповідальністю „Тернопільпромгаз
ЛХЗ" з наступними учасниками:

-ВАТ "Львівський хімічний завод" - 55%
статутного фонду Товариства;

-ОСОБА_1 - 22,5% статутного фонду
Товариства;

-ОСОБА_4 - 22,5% статутного фонду
Товариства.

Затвердити Статут ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ".

Обрати головою товариства - ОСОБА_5, а
директором призначити - ОСОБА_4 та інше.

Протоколом іншого товариства -
"Тернопільтехгаз ЛХЗ" №17 від 22.06.2007 року
прийнято рішення зокрема про вихід з
його складу ОСОБА_1 із виділенням йому
майна в т.ч. кран - балки залишковою
вартістю - 694,38 грн. (з ПДВ).

Державну реєстрацію ТОВ
„Тернопільпромгаз ЛХЗ" (позивача) як
юридичної особи здійснено 30.07.2007р.
номер запису 0002465.

Із змісту п. 4.1., 4.2.,4.3.,4.4. Статуту ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ", в редакції
станом на час створення товариства,
випливає що:

- учасниками товариства є юридична
особа: ВАТ "Львівський хімічний завод" -
55% статутного фонду, фізичні особи:
ОСОБА_1 - 22,5% статутного фонду; ОСОБА_4 -
22,5% статутного фонду;

- для забезпечення діяльності
товариства за рахунок внесків
створюється статутний фонд товариства
у розмірі 44 000 (сорок чотири тисячі)
гривень;

- форми внесення вкладів до статутного
фонду в розмірах: ВАТ "Львівський
хімічний завод" - 24 200грн.00коп., ОСОБА_4: -
9 900грн., ОСОБА_1: - 9 900грн.

- до моменту державної реєстрації
товариства його учасники вносять не
менше ніж 50% від суми своїх вкладів.
Частина статутного капіталу, що
залишилася несплаченою, підлягає
сплаті протягом першого року
діяльності товариства.

Згідно з письмовими і усними
поясненнями Державного реєстратора
(третьої особи у справі), довідки ТФ ВАТ
"Банк Універсальний" від 26.07.2007р. №04/1709,
а також пояснень сторін у справі для
формування статутного фонду позивача
на його рахунок (станом на 26.07.2007р.) було
зроблено наступні грошові внески:

- ВАТ "Львівський хімічний завод" - 12 100
грн. 00 коп., що становить - 50 % його частки
в статутному фонді;

- ОСОБА_4 - 4 950 грн. 00 коп., що становить - 50
% його частки в статутному фонді;

-ОСОБА_1 - 4 950 грн., що становить - 50 % його
частки в статутному фонді.

Позивачем надано суду протокол від
10.08.2007 року про погодження внесків в
статутний фонд ТОВ "Тернопільпромгаз
ЛХЗ", з якого вбачається, що при його
складенні були присутні усі три
учасника товариства, в т.ч. ОСОБА_1

Із змісту Протоколу випливає, що
учасники (засновники) цього товариства
погодили вартість матеріальних
цінностей, які вони вносять до
статутного фонду ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" для завершення
його формування.

Зокрема, погоджена вартість кран -
балки, яку запропонував як внесок
ОСОБА_1 становила 4 950 грн.

Як доказ на підтвердження своїх вимог
позивачем подано також довідку про
формування статутного фонду ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" (а.с.22), із змісту
якої станом на 10 серпня 20076р. сформовано
статутний фонд в розмірі 44 000грн. 00 коп.,
у тому числі фізичною особою ОСОБА_1- 22,5
% статутного капіталу або 9 900грн., а
саме: грошовими коштами в розмірі 4 950,00
грн., товарно-матеріальними цінностями
вартістю 4 950 грн.. При цьому,
представником позивача у судових
засіданнях зазначено, що у вказаній
довідці рік помилково вказано 20076 рік,
тоді як повинно бути зазначено - 2007 рік.

У своїх письмових та усних поясненнях
відповідач та його представник
заперечили проти факту складання
згаданих Протоколу та Довідки і
достовірності підписів, вчинених на
них від імені ОСОБА_1. Відповідач також
зазначив, що окрім сплати 4 950 грн., інших
внесків в статутний фонд ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" в будь - якій
формі він не здійснював.

Проте, згідно з висновком
судово-почеркознавчої експертизи від
15.11.2013 року № 5413/13-22, підпис від імені
ОСОБА_1 на протоколі від 10.08.2007 року про
погодження внесків в статутний фонд
ТОВ "Тернопільпромгаз ЛХЗ" та на
довідці про формування статутного
фонду ТОВ "Тернопільпромгаз ЛХЗ" станом
на 10.08.2007 рік виконано саме ОСОБА_1.

Оригінали названих Протоколу і
Довідки, які досліджувались експертом,
знаходяться в матеріалах
господарської справи № 9/61/5022-859/2012.

Відповідно до рішення господарського
суду Тернопільської області від 13.03.2014
року (дата підписання 20.03.2014 року) по
справі № 9/61/5022-859/2012, у згаданому
протоколі погодження внесків
містяться відтиски печаток - ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" та ВАТ
"Львівський хімічний завод".

Згідно із судовим рішенням по справі №
9/61/5022-859/2012 (яке станом на 03.04.2014 року не
оскаржене), Протокол і Довідка від
10.08.2007 року, окрім ОСОБА_1 підписана і
іншим учасником (засновником) ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" - ОСОБА_4.

Також, на розгляд суду позивачем
представлено акт прийому-передачі
внесків в статутний фонд ТОВ
„Тернопільпромгаз ЛХЗ" від 10.08.2007р., за
яким учасники товариства
підтверджують факт передачі
наступного майна:

- ВАТ "Львівський хімічний завод":
погруз. - розгруз. "Естакада" - за ціною
6600грн.; ворота металеві - 3400,00грн.;
ворота металеві - 1200грн.; прицепочна
площадка - 900,00грн., всього на суму - 12100
грн.

- фізична особа ОСОБА_4 : Кунг - за ціною
4950,00грн.

- фізична особа ОСОБА_1: Кран-балка - за
ціною 4950,00грн.

У відповідності до завіреної копії
висновку судової експертизи від 31.10.2013
року №2960/13-22, проведеної по справі №
9/61/5022-859/2012 (за позовом ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" до СПД ОСОБА_4
про визнання недійсним договору оренди
№2 від 31.05.2010р. та додатків до нього),
підпис від імені ОСОБА_4 у акті
прийому-передачі внесків в статутний
фонд ТОВ „Тернопільпромгаз ЛХЗ" від
10.08.2007р. виконано власне ОСОБА_4, а від
імені ОСОБА_1 - іншою особою, ніж підписи
у протоколі від 10.08.2007 року про
погодження внесків в статутний фонд
ТОВ "Тернопільпромгаз ЛХЗ" та у довідці
про формування статутного фонду ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ", тобто не ОСОБА_1.

Враховуючи пояснення експерта, дані
ним в судовому засіданні та приписи п.2
ч.1 ст.13 Закону України "Про судову
експертизу", п.21 постанови пленуму
Вищого господарського суду України №4
від 23.03.2012 року, завірена копія висновку
судової експертизи від 31.10.2013 року
№2960/13-22, проведена по справі №
9/61/5022-859/2012, приймається як доказ у
справі, що слухається.

Згідно з протоколом № 2 зборів
учасників ТОВ „Тернопільпромгаз ЛХЗ"
від 10.08.2007р. одноголосно вирішено
збільшити статутний фонд товариства з
44 000грн. до 224000грн. та затвердити нову
редакцію статуту.

Збільшення статутного фонду вирішено
провести наступним чином:

- частка в розмірі 99 000,00грн. від ВАТ
"Львівський хімічний завод" - шляхом
передачі майна до статутного фонду;

- частка в розмірі 40 500 грн. від фізичної
особи ОСОБА_4 - шляхом передачі майна до
статутного фонду;

- частка в розмірі 40 500 грн. від фізичної
особи ОСОБА_1 - шляхом передачі майна до
статутного фонду.

Щодо проведення таких зборів та змісту
прийнятих на них рішень сторони по
справі не заперечили.

Державну реєстрацію змін до установчих
документів проведено державним
реєстратором 15.08.2007р. номер запису
1002465.

За статутом позивача (п.6.7, п.п. "є" п.6.7.1)
голова товариства (як і директор)
здійснює управління товариством,
затверджує договори, укладені на суму
від 10 000 грн. до розміру статутного
фонду.

Директор товариства має право укладати
угоди та вчиняти юридично значимі дії
від імені товариства на суму, яка
перевищує 10 000 грн. Якщо сума є більшою,
необхідно мати письмовий дозвіл голови
товариства або рішення зборів. - п.п. "в"
п.6.7.2 статуту.

Голова товариства, як і його директор
має право без доручення виконувати від
імені товариства дії, представляти
його інтереси у відносинах з іншими
суб'єктами підприємницької діяльності
і органами державної влади - п.п. "ж"
п.6.7.1, п.п. "б" п.6.7.2 статуту.

Зборами учасників ТОВ
„Тернопільпромгаз ЛХЗ" (протокол № 4)
від 01.09.2009 року на посаду голови
товариства призначено ОСОБА_5.

12.08.2010 року, згідно з рішенням зборів
учасників товариства, оформлених
протоколом №5, було вирішено перевести
ОСОБА_4 з посади директора на посаду
заступника директора товариства та
призначено в.о. директора товариства
Кочеркевича Т.Б..

04.01.2010 року між позивачем в особі голови
товариства ОСОБА_5 (як орендарем) та
відповідачем СПД ОСОБА_1 (як
орендодавцем) укладено договір оренди
кран - балки за №2, зі сплатою щомісячно
200 грн. та строком дії до 31.12.2010 року.

Згідно з поясненнями відповідача та
його представника, у зв'язку із
збільшенням розміру орендної плати,
28.05.2010 року між сторонам у справі
укладено новий договір оренди кран -
балки за №3.

За його умовам, щомісячний розмір плати
за оренду обладнання склав 600 грн..
Термін чинності договору закінчувався
30.12.2010 року, проте якщо жодна із сторін
за один місяць до закінчення дії
договору не заявить про його
припинення, угода вважається
продовженою на тих самих умовах на
наступний календарний рік.

На вимогу відповідача позивач
зобов'язувався повернути йому
орендовану кран - балку у триденний
термін (п.6 договору)

В подальшому, до договору оренди №3 від
28.05.2010 року сторонами укладено додатки,
які торкаються лише зміни розміру
орендної плати. А саме: з 01.09.2010р. до 600,40
грн., з 01.02.2011р. до 602,90 грн., з 01.03.2011р. до
626,80 грн., з 01.05.2011р. до 602,90 грн..

Названі договори оренди №2 від 04.01.2010
року, №3 від 28.05.2010 року, з наступними
додатками і оспорюється позивачем з
вищенаведених підстав.

Згідно з поясненнями обох сторін
позивачем сплачувалась орендна плата
за спірними договорами в період 2010-2011р..
Оплата оформлялась долученими до
справи накладними, платіжними
дорученнями без виділення грошових
зобов'язань позивача саме по
оспорюваним договорам. Часткова оплата
орендної плати також стверджується
банківськими виписками по рахунку та
іншими доказами.

За твердженнями відповідача, не
проведення з ним повного розрахунку, в
т.ч. по спірним договорах стало
підставою для звернення з позовом про
їх стягнення в судовому порядку (справа
№18/42/5022-716/2012).

На даний час провадження у справі
№18/42/5022-716/2012 зупинено до набрання
законної сили рішенням по справі, що
слухається.

У відповідності до пояснень
відповідача, він заперечив проти
продовження дії договору оренди №3,
надіславши позивачу, серед іншого
листи від 20.06.2012р. та від 16.07.2012р..

Однак, кран - балка продовжує
знаходитись у володінні і користуванні
позивача на час вирішення спору.
Наведене стверджується поясненнями
представників сторін в засіданні 03.04.2014
року, паспортом на кран - балку та інш.

Відповідно до довідки №1 від 01.11.2012 року
і фінансового звіту ТОВ
„Тернопільпромгаз ЛХЗ" (баланс) на
30.06.2010 року, з 2008 року і на час укладення
договорів оренди кран - балки,
первісний статутний капітал позивача в
розмірі 44 000 грн. був вже повністю
сформований за рахунок коштів і майна
його учасників, в т.ч. ОСОБА_1, у
визначених раніше частках. А кран -
балка перебувала на обліку позивача в
розділі інвестиції. Це ж підтверджує і
оборотна - сальдова відомість за 9
місяців 2012 року.

За поясненнями представника позивача,
ОСОБА_5, яка підписувала спірні
договори, продовжувала бути головою
товариства і після укладення договорів
оренди (протокол судового засідання
від 20.12.2012 року). Згідно з письмовими
поясненнями ОСОБА_5 від 02.01.2013 року, вона
підписувала оспорювані правочини із
вже готовим текстом, які їй привіз
відповідач. Акта приймання передачі
кран - балки вона не підписувала.

Згодом ОСОБА_5, за її твердженнями,
взнала, що кран - балка в оренду
позивачу не передавався, оскільки вже
знаходився в його статутному фонді.

З'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються доводи сторін, оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи, суд прийшов до висновку про
необхідність задоволення позову, з
огляду на таке.

Відповідно до змісту пункту 4 частини 3
статті 129 Конституції України, ст. ст. 4-3,
33 ГПК України, кожна сторона повинна
довести належними і допустимими
доказами ті обставини, на яких
ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Поданими позивачем доказами, не
запереченими належним чином
відповідачем, доведено
обґрунтованість заявлених вимог.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 16 ЦК
України кожна особа має право
звернутися до суду за захистом свого
особистого немайнового або майнового
права та інтересу, в т.ч. шляхом
визнання правочину недійсним.

З урахуванням приписів ст.ст. 1, 12 ГПК
України, справи зі спорів, пов'язаних з
визнанням правочинів (господарських
договорів) недійсними, розглядаються
господарськими судами за одночасної
наявності двох умов: якщо ці спори
виникають з цивільних (частина перша
статті 1 ЦК України) або господарських
(стаття 3 ГК України) відносин, у тому
числі з корпоративних, та суб'єктний
склад сторін спору відповідає вимогам
статті 1 ГПК (п.1.1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними").

Згідно ч.1 ст.202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Загальні підстави і наслідки
недійсності правочинів (господарських
договорів) встановлені статтями 215, 216
ЦК України, статтями 207, 208 ГК України.

Вирішуючи спори про визнання
правочинів (господарських договорів)
недійсними, господарський суд повинен
встановити наявність фактичних
обставин, з якими закон пов'язує
визнання таких правочинів
(господарських договорів) недійсними
на момент їх вчинення (укладення) і
настання відповідних наслідків, та в
разі задоволення позовних вимог
зазначати в судовому рішенні, в чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та яким нормам законодавства
не відповідає оспорюваний правочин
(п.2.1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 11).

Відповідно до ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Відповідно до ст.203 ЦК України, серед
іншого, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства.

Спірні договори, з додатками за своєю
правовою природою регулюють відносини
найму (оренди).

До відносин оренди застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом.

Згідно із ст.283 ГК України за договором
оренди одна сторона (орендодавець)
передає другій стороні (орендареві) за
плату на певний строк у користування
майно для здійснення господарської
діяльності.

Частиною 1 ст.759 ЦК України встановлено,
що за договором найму (оренди)
наймодавець передає або зобов'язується
передати наймачеві майно у
користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст.761 ЦК України право
передання майна у найм має власник речі
або особа, якій належать майнові права.
Наймодавцем може бути також особа,
уповноважена на укладення договору
найму.

за змістом ч.1 ст.79 ГК України
господарськими товариствами
визнаються підприємства або інші
суб'єкти господарювання, створені
юридичними особами та/або громадянами
шляхом об'єднання їх майна і участі в
підприємницькій діяльності товариства
з метою одержання прибутку.

Відповідно до ст.115 ЦК України
господарське товариство є власником: 1)
майна, переданого йому учасниками
товариства у власність як вклад до
статутного (складеного) капіталу; 2)
продукції, виробленої товариством у
результаті господарської діяльності; 3)
одержаних доходів; 4) іншого майна,
набутого на підставах, що не заборонені
законом. Вкладом до статутного
(складеного) капіталу господарського
товариства можуть бути гроші, цінні
папери, інші речі або майнові чи інші
відчужувані права, що мають грошову
оцінку, якщо інше не встановлено
законом. Грошова оцінка вкладу
учасника господарського товариства
здійснюється за згодою учасників
товариства, а у випадках, встановлених
законом, вона підлягає незалежній
експертній перевірці.

Згідно ст.85 ГК України господарське
товариство є власником: майна,
переданого йому у власність
засновниками і учасниками як внески;
продукції, виробленої в результаті
господарської діяльності товариства;
доходів, одержаних від господарської
діяльності товариства; іншого майна,
набутого товариством на підставах, не
заборонених законом.

Відповідно до ст.86 ГК України вкладами
учасників та засновників
господарського товариства можуть бути
будинки, споруди, обладнання та інші
матеріальні цінності, цінні папери,
права користування землею, водою та
іншими природними ресурсами,
будинками, спорудами, а також інші
майнові права (включаючи майнові права
на об'єкти інтелектуальної власності),
кошти, в тому числі в іноземній валюті.
Вклад, оцінений у гривнях, становить
частку учасника та засновника у
статутному капіталі товариства.

Статтею 87 ГК України передбачено, що
сума вкладів засновників та учасників
господарського товариства становить
статутний капітал товариства.
Товариство має право змінювати
(збільшувати або зменшувати) розмір
статутного капіталу в порядку,
встановленому цим Кодексом та законом,
прийнятим відповідно до нього. Рішення
товариства про зміни розміру
статутного капіталу набирає чинності з
дня внесення цих змін до державного
реєстру.

Відповідно до частин 1-3 ст.144 ЦК України
статутний капітал товариства з
обмеженою відповідальністю
складається із вкладів його учасників.
Розмір статутного капіталу дорівнює
сумі вартості таких вкладів. Статутний
капітал товариства визначає
мінімальний розмір майна товариства,
що гарантує інтереси його кредиторів.
Не допускається звільнення учасника
товариства з обмеженою
відповідальністю від обов'язку
внесення вкладу до статутного капіталу
товариства, у тому числі шляхом
зарахування вимог до товариства.
Статутний капітал товариства з
обмеженою відповідальністю підлягає
сплаті учасниками товариства до
закінчення першого року з дня
державної реєстрації товариства. Якщо
учасники до закінчення першого року з
дня державної реєстрації товариства не
внесли (не повністю внесли) свої вклади,
загальні збори учасників приймають
одне з таких рішень:

про виключення із складу товариства
тих учасників, які не внесли (не
повністю внесли) свої вклади, та про
визначення порядку перерозподілу
часток у статутному капіталі;

про зменшення статутного капіталу та
про визначення порядку перерозподілу
часток у статутному капіталі;

про ліквідацію товариства.

Зміни до статуту, пов'язані із зміною
розміру статутного капіталу та/або із
зміною складу учасників, підлягають
державній реєстрації в установленому
законом порядку.

Згідно з ч.1 ст.117 ЦК України учасники
господарського товариства зобов'язані
серед іншого виконувати свої
зобов'язання перед товариством, у тому
числі ті, що пов'язані з майновою
участю, а також робити вклади
(оплачувати акції) у розмірі, в порядку
та засобами, що передбачені установчим
документом.

Також, і відповідно до частини 3 ст. 88 ГК
України учасники господарського
товариства зобов'язані вносити вклади
(оплачувати акції) у розмірі, порядку та
коштами (засобами), що передбачені
установчими документами, відповідно до
цього Кодексу та закону про
господарські товариства.

Як зазначалось вище, на установчих
зборах позивача від 15.06.2007р. (протокол
№1) його засновники, у тому числі і
відповідач у справі як фізична особа,
ухвалили створити ТОВ
„Тернопільпромгаз ЛХЗ" та визначили
свої частки у його статутному фонді.

На цих же зборах було затверджено
статут ТОВ "Тернопільпромгаз ЛХЗ", із
змісту якого випливає, що для
забезпечення діяльності товариства, за
рахунок внесків створюється статутний
фонд товариства у розмірі 44 000 гривень.
Статутом товариства передбачено, що
форми внесення вкладів до статутного
фонду товариства є: зі сторони ВАТ
"Львівський хімічний завод" - грошові та
майнові внески на суму 24 200грн., ОСОБА_4 -
грошові та майнові внески - 9 900грн.,
ОСОБА_1 - грошові та майнові внески - 9
900грн.

При цьому, з пояснень Державного
реєстратора, представників сторін у
справі та довідки ТФ ВАТ "Банк
Універсальний" вбачається, що для
формування статутного фонду ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" станом на
26.07.2007р. усіма учасниками було зроблено
внески грошовими коштами в розмірі, що
становлять 50 % частки кожного з них в
статутному фонді.

В подальшому, як стверджує позивач,
решту 50%, зі сторони учасника
товариства ОСОБА_1 було здійснено
шляхом передачі вкладу у формі
товарно-матеріальної цінності, а саме
кран-балки вартістю - 4 950грн.

Вказаний факт підтверджується
поданими суду доказами:

- протоколом погодження внесків в
статутний фонд від 10.08.2007р. , яким
зафіксоване одноголосне погодження
вартості внеску учасника - фізичної
особи ОСОБА_1 у формі
товарно-матеріальної цінності, а саме
кран-балки вартістю - 4 950грн.

- довідкою про формування статутного
фонду ТОВ "Тернопільпромгаз ЛХЗ", зі
змісту якої видно, що станом на 10.08.2007р.
сформовано статутний фонд в розмірі 44
000грн., у тому числі фізичною особою
ОСОБА_1 А саме: - товарно-матеріальні
цінності вартістю 4950грн., грошові кошти
в розмірі 4950,00 грн.

Експертним висновком по даній справі
встановлено, що незважаючи на
відповідні заперечення відповідача,
підпис на названому Протоколі і
Довідці від 10.08.2007р. виконано саме
ОСОБА_1.

- довідкою ТОВ "Тернопільпромгаз ЛХЗ" та
оборотно-сальдовою відомістю, з яких
вбачається, що кран - балка вартістю
4950,00грн., був внесений в статутний фонд
товариства його учасником - ОСОБА_1, і з
01.01.2008р. перебуває на балансі позивача в
розділі інвестиції.

- фінансовим звітом (балансом) ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" станом на
30.06.2010р., з якого випливає (різниця
рядків 300 і 360), що статутний фонд
позивача у розмірі 44 000 грн. був
сформований повністю.

Суд також вважає, що передача кран -
балки як внеску у статутний капітал ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" ОСОБА_1 як
засновником підтверджується і
подальшими діями зі збільшення
капіталу позивача.

Так, за змістом ч.6 ст.144 ЦК України (в
редакції станом на 2007р.), збільшення
статутного капіталу товариства з
обмеженою відповідальністю
допускається після внесення усіма його
учасниками вкладів у повному обсязі.
Порядок внесення додаткових вкладів
встановлюється законом і статутом
товариства.

Згідно з ст.52 Закону України "Про
господарські товариства" (в редакції
станом на 2007р.) збільшення статутного
капіталу товариства з обмеженою
відповідальністю допускається після
внесення усіма його учасниками вкладів
у повному обсязі.

Таке ж правило закріплено і у статуті
ТОВ "Тернопільпромгаз ЛХЗ".

При цьому, як встановлено судом, згідно
з рішенням зборів учасників ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" від 10.08.2007р., його
учасники одноголосно вирішили:
збільшити статутний фонд товариства з
44 000 грн. до 224 000 грн. та затвердити нову
редакцію статуту.

Збільшення статутного фонду
товариства вирішено провести
наступним чином: - частка в розмірі 99
000грн. від ВАТ "Львівський хімічний
завод" - шляхом передачі майна до
статутного фонду товариства;

- частка в розмірі 40500,00грн. від фізичної
особи ОСОБА_4 - шляхом передачі майна до
статутного фонду товариства;

- частка в розмірі 40500,00грн. від фізичної
особи ОСОБА_1 - шляхом передачі майна до
статутного фонду товариства.

Державну реєстрацію змін до установчих
документів проведено державним
реєстратором 15.08.2007р. номер запису
1002465.

Отже, станом на момент збільшення
статутного капіталу товариства в силу
приписів ч 6 ст.144 ЦК України, ст. 52
Закону України "Про господарські
товариства", п. 4.8. статуту ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ", його попередній
статутний капітал у розмірі 44 000,00грн.
повинен був бути сформованим вже
повністю, у тому числі і шляхом
внесення учасником ОСОБА_1 свого внеску
в повному обсязі.

Крім того, згідно ч.3 статті 144 ЦК
України (в редакції станом на 2007р.) до
моменту державної реєстрації
товариства з обмеженою
відповідальністю його учасники
повинні сплатити не менше ніж п'ятдесят
відсотків суми своїх вкладів. Частина
статутного капіталу, що залишилася
несплаченою, підлягає сплаті протягом
першого року діяльності товариства.
Якщо учасники протягом першого року
діяльності товариства не сплатили
повністю суму своїх вкладів,
товариство повинно оголосити про
зменшення свого статутного капіталу і
зареєструвати відповідні зміни до
статуту у встановленому порядку або
прийняти рішення про ліквідацію
товариства.

Проте, суду зі сторони відповідача не
подано доказів того, що ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" оголошувало про
зменшення свого первино визначеного
статутного капіталу (44 000 грн.), у зв'язку
із невнесенням своїх вкладів
засновниками, або що ним приймалось
рішення про ліквідацію товариства.
Навпаки матеріалами справи
підтверджується той факт, що
товариство вирішило збільшити свій
статутний капітал.

Враховуючи усе зазначене вище, суд
вважає доведеним той факт, що кран -
балка, який є об'єктом оренди згідно
оспорюваних договорів був переданий до
моменту їх укладення ОСОБА_1 як внесок у
статутний фонд ТОВ "Тернопільпромгаз
ЛХЗ" (позивача).

Законодавством, чинним на час
виникнення спірних правовідносин, не
було встановлено єдиного належного і
допустимого доказу, який би
підтверджував передачу учасником
товариства з обмеженою
відповідальністю свого майнового
внеску до статутного фонду. Відтак,
лише відсутність підписаного
відповідачем Акту прийому - передачі
внесків, у сукупності з іншими
зібраними у справі доказами не
спростовує факту передачі до
статутного фонду позивача кран - балки.

За таких обставин, у відповідача були
відсутні, передбачені ст.761 ЦК України
законні підстави для передачі цього
майна в оренду (за спірними
правочинами) його ж власнику.

Тому, оспорювані договори, з додатками
підлягають визнанню недійсними, як
такі, що суперечать актам цивільного
законодавства (ст.ст. 203,215 ЦК України). А
позов з цієї підстави підлягає
задоволенню.

В тож же час, враховуючи неодноразове
посилання відповідача на підробку
документів у справі, а саме його
підпису в акті прийому - передачі
внесків у статутний фонд ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" від 10.08.2007р., суд
вважає за необхідне, в порядку ст. 90 ГПК
України надіслати з цього приводу
відповідне повідомлення в
правоохоронні органи.

Щодо невідповідності у протоколі
погодження внесків від 10.08.2007 року
відображеної суми при підрахунку
товарно-матеріальних цінностей, які
передає ВАТ "Львівський хімічний завод"
у статутний фонд ТОВ "Тернопільпромгаз
ЛХЗ", суд зазначає наступне.

Дійсно, у цьому протоколі, в першому
питанні при погодженні цін на
матеріально товарні цінності, які
передаються ВАТ "Львівський хімічний
завод" зазначено, що це погруз. -
розгруз. "Естакада" - 828,04 грн., ворота
металеві - 165,62 грн., ворота металеві - 82,75
грн., прицепочна площадка - 828,07 грн.

Якщо підсумувати вказану вартість, то
отримуємо - 1904,48 грн.. Проте, у самому
протоколі у вказаному розділі підсумок
складає - 12 100,00, що не відповідає
підрахунку.

Разом з цим, зазначене стосується
виключно прав одного учасника - ВАТ
"Львівський хімічний завод", а тому
піддаватись сумніву може саме зі
сторони акціонерного товариства, а не
відповідача.

Щодо вкладу відповідача як фізичної
особи - учасника ТОВ "Тернопільпромгаз
ЛХЗ", то у зазначених і Протоколі і Акті
не міститься будь-яких
невідповідностей при визначені його
вартості. У них чітко відображено вклад
у вигляді товарно-матеріальної
цінності (майна) кран - балки за ціною 4
950грн.

Відповідач у відзиві звертає увагу на
те, що у довідці про формування
статутного фонду зазначена дата 10.08.20076
р.. Разом з цим, представник позивача
стверджує, що це є помилкою і слід
вважати що даною датою є 10.08.2007р.

При цьому, на думку суду, враховуючи
принцип розумності при визначенні
даної дати слід погодитись з
твердженням позивача. Адже 10.08.20076 це
дата, яка ще не наступила, а якщо
припустити, що цією датою є 10.08.2006р., то
на цей момент ТОВ "Тернопільпромгаз
ЛХЗ" ще не було створене, як і не
відбулось установчих зборів з його
створення (установчі збори товариства
відбулись - 15.06.2007р., а державна
реєстрація товариства - 30.07.2007р.).

Суд, вважає помилковим твердження
відповідача про те, що вказана Довідка
про формування статутного капіталу не
дає можливості достовірно встановити,
яким саме майном сформував свій внесок
ОСОБА_1.

При цьому, суд виходить з сукупної
оцінки того, що свій внесок у розмірі
22,5% від статутного капіталу ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" ОСОБА_1 за
довідкою сформував: грошовими коштами
в розмірі - 4950,00 грн. та
товарно-матеріальними цінностями
вартістю - 4950 грн.

Одночасно, із змісту протоколу
погодження вартості внесків в
статутний капітал від 10.08.2007р. такою
товарно-матеріальною цінністю є саме
кран - балка вартістю - 4 950грн..
Матеріалами справи підтверджується, що
статутний фонд у розмірі 44 000 грн.
сформовано сторонами повністю.

Слід зазначити також, що відповідачем
СПД ОСОБА_1 не надано суду доказів про
те, що ним у статутний фонд ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ", після
реєстрації товариства і до збільшення
учасниками статутного капіталу,
передавались якісь інші
товарно-матеріальні цінності вартістю
- 4 950 грн., а не кран - балка.

Не заслуговують на увагу і заперечення
відповідача щодо того, що статутний
фонд підлягає формуванню лише після
затвердження відповідного розміру
статутного фонду державним
реєстратором. Адже, як уже встановлено
судом, державну реєстрацію юридичної
особи - ТОВ "Тернопільпромгаз ЛХЗ" і її
статуту, у тому числі і відомостей про
статутний капітал у розмірі 44 000грн.,
здійснено державним реєстратором -
30.07.2007р., тобто до дати - 10.08.2007р.

В той же час не обґрунтованими є інші,
вказані позивачем підстави, з якими він
пов'язує недійсність спірних
правочинів. Зокрема, через відсутність
в них усіх істотних умов.

Так, не може бути визнаний недійсним
правочин, який не вчинено (договір, який
не укладено).

У зв'язку з наведеним, господарським
судам необхідно встановлювати, чи є
оспорюваний правочин вчиненим та з
якого моменту (статті 205 - 210, 640 ЦК
України, частини друга - п'ята, сьома
статті 180 ГК України тощо).

Зокрема, не вважаються вчиненими
правочини (укладеними господарські
договори), в яких (за якими): відсутні
передбачені законом умови, необхідні
для їх укладення (не досягнуто згоди за
всіма істотними для даного правочину
умовами); не отримано акцепт стороною,
що направила оферту; не передано майно,
якщо відповідно до законодавства
необхідна його передача; не здійснено
державну реєстрацію або нотаріальне
посвідчення, необхідні для його
вчинення, тощо. Встановивши відповідні
обставини, господарський суд відмовляє
в задоволенні позовних вимог як про
визнання правочину недійсним, так і про
застосування наслідків недійсності
правочину (п.2.6 постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 №11 , п.8 постанови пленуму
Верховного Суду України від 06.11.2009р. №
9).

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір
є укладеним, якщо сторони в належній
формі досягли згоди з усіх істотних
умов договору. Істотними умовами
договору є умови про предмет договору,
умови, що визначені законом як істотні
або є необхідними для договорів даного
виду, а також усі ті умови, щодо яких за
заявою хоча б однієї із сторін має бути
досягнуто згоди. Договір укладається
шляхом пропозиції однієї сторони
укласти договір (оферти) і прийняття
пропозиції (акцепту) другою стороною.

Із змісту ч. 1 ст. 284 ГК України випливає,
що істотними умовами договору оренди є:
об'єкт оренди (склад і вартість майна з
урахуванням її індексації); строк, на
який укладається договір оренди;
орендна плата з урахуванням її
індексації; порядок використання
амортизаційних відрахувань;
відновлення орендованого майна та
умови його повернення або викупу.

В тексті укладених між сторонами
договорів оренди не визначено:
вартості орендованого майна,
індексації орендної плати, порядку
використання амортизаційних
відрахувань, порядку відновлення
орендованого майна та умов його
повернення або викупу.

Разом з цим, у таких випадках при
розгляді справи господарському суду
необхідно враховувати таке.

Визначення договору як неукладеного
може мати місце на стадії укладення
договору, а не за наслідками виконання
його сторонами. Отже, якщо дії сторін
свідчать про те, що оспорюваний договір
фактично було укладено, суд має
розглянути по суті питання щодо
відповідності його вимогам закону (п.2.6
постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 29.05.2013
№ 11).

Слід зазначити, що про укладення
правочину сторонами можуть свідчити
вчинення ними так званих конклюдентних
дій - дій особи, що виражають її
волевиявлення на встановлення
правовідносин, зокрема, на укладання
угоди, висловлені не в формі усної чи
письмової пропозиції, а безпосередньо
через поведінку, з якої можна зробити
висновки про такий намір.

Як вбачається з матеріалів справи, і не
заперечується обома сторонами, вони
вчинили певні дії, які свідчать про
виконання ними умов договорів оренди,
зокрема в частині внесення та
прийняття орендної плати.

Такі дії також вказують на схвалення
спірних правочинів.

А тому, суд не вважає, що існують (як
вказує позивач) підстави стверджувати,
що договори оренди кран - балки між
сторонами не були укладеними.

Щодо посилань заявника про те, що зі
сторони ТОВ "Тернопільпромгаз ЛХЗ"
спірні договори підписані не
уповноваженою на те особою, а саме не
директором товариства, а головою
товариства - ОСОБА_5, слід зазначити
таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України,
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Цивільна дієздатність юридичної особи
визначена ст.92 ЦК України. За її
змістом, юридична особа набуває
цивільних прав та обов'язків і
здійснює їх через свої органи, які
діють відповідно до установчих
документів та закону. У випадках,
встановлених законом, юридична особа
може набувати цивільних прав та
обов'язків і здійснювати їх через своїх
учасників. Орган або особа, яка
відповідно до установчих документів
юридичної особи чи закону виступає від
її імені, зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи добросовісно і розумно
та не перевищувати своїх повноважень.

Поряд з цим, згідно п.п. ж п. 6.7.1. статуту
позивача, голова товариства має право
без доручення виконувати дії від його
імені, представляти його інтереси у
відносинах з іншими об'єктами
підприємницької діяльності і органами
державної влади.

Слід зазначити, що такі ж повноваження
надано і директору товариства.
Наділяючи директора правом укладати
угоди від імені товариства статут не
визначає, що це є його виключною
компетенцію та що такі угоди не може
укладати і голова товариства в силу
наданого йому права.

А тому, суд вважає, що голова товариства
мав необхідний обсяг цивільної
дієздатності при укладені вказаних
договорів оренди та додатків до них.

Одночасно, суд має за необхідне
зазначити, що згідно статті 241 ЦК
України правочин, вчинений
представником з перевищенням
повноважень, створює, змінює, припиняє
цивільні права та обов'язки особи, яку
він представляє, лише у разі наступного
схвалення правочину цією особою.

У відповідності до ст. 241 ЦК України
правочин вважається схваленим зокрема
у разі, якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання. Наступне схвалення
правочину особою, яку представляють,
створює, змінює і припиняє цивільні
права та обов'язки з моменту вчинення
цього правочину.

При цьому, норми даної статті не
обмежують дії, що можуть свідчити про
схвалення правочину, певним вичерпним
колом обставин. Визначальним у
вчиненні дій щодо схвалення правочину,
вчиненого з перевищенням повноважень,
є зміст таких дій, оскільки вони мають
свідчити про прийняття правочину до
виконання.

Схвалення правочину можливе у різних
формах, зокрема, якщо особа, яку
представляють, прямо заявила про це в
письмовій формі, або ж шляхом вчинення
конклюдентних дій, які свідчать про
прийняття до виконання правочину
(виплата контрагенту грошової суми,
прийняття або передання майна, тощо).

Аналогічна правова позиція
відображена і Вищим господарським
судом України у постанові від 12.01.2011р. №
15/147.

Відповідна правова позиція наведена і
в п. 3.4. постанови пленуму Вищого
господарського суду України № 11 від
23.05.2013р., у якій зазначено, що наступне
схвалення юридичною особою правочину,
вчиненого від її імені представником, з
перевищенням повноважень,
унеможливлює визнання такого
правочину недійсним (стаття 241 ЦК
України). Настання передбачених цією
статтею наслідків ставиться в
залежність від того, чи було в
подальшому схвалено правочин особою,
від імені якої його вчинено; тому
господарський суд повинен у розгляді
відповідної справи з'ясовувати
пов'язані з цим обставини. Доказами
такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т.ін.). Наведене стосується
й тих випадків, коли правочин вчинений
не представником юридичної особи з
перевищенням повноважень, а особою, яка
взагалі не мала повноважень щодо
вчинення даного правочину.

Як зазначалось вище, матеріалами
справи підтверджено, що сторони
правочинів, після їх підписання,
приступили до виконання умов договорів
таким чином схваливши положення угод.

Враховуючи це, позов з підстави
перевищення повноважень головою ТОВ
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" при підписанні
ним спірних договорів оренди з
відповідачем, також не може бути
задоволено судом.

Відповідно до ст.ст.44,49 ГПК України,
судові витрати по справі
відшкодовуються позивачу за рахунок
відповідача.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 1, 2, 4-3, 12, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

1. Визнати недійсними, укладені між
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(АДРЕСА_1, ідент. номер НОМЕР_1) та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Тернопільпромгаз
ЛХЗ" (вул. Бродівська, 8В, с. Біла,
Тернопільський район, Тернопільська
область 47707, ) договір
оренди №2 від 04 січня 2010 року, договір
оренди №3 від 28 травня 2010 року, додатки
до договору оренди №3 від 28 травня 2010
року про те, що орендна плата за
користування кран-балкою з 01.09.2010 року
буде становити 600,40 грн., з 01.02.2011 року -
602,90 грн., з 01.03.2011 року - 626,80 грн. та з
01.05.2011 року - 602,90 грн.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1, ідент. номер
НОМЕР_1) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Тернопільпромгаз ЛХЗ" (вул. Бродівська,
8В, с. Біла, Тернопільський район,
Тернопільська область, 47707, ) 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн.
00 коп. сплаченого судового збору.

Видати наказ.

На рішення господарського суду, яке не
набрало законної сили, сторони,
прокурор, треті особи та особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки мають право
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня прийняття
(підписання) рішення, через місцевий
господарський суд.

Дата підписання: 11.04.2014 року.

Суддя
І.П. Шумський