РІШЕННЯ

"25" березня 2014 р.Справа № 921/522/13-г/9

Господарський суд Тернопільської
області

у складі судді Гевка В.Л.

Розглянув справу

за позовом Прокурора Теребовлянського
району в інтересах держави, вул. 22
Січня, 14, м.Теребовля, Тернопільська
область, 48100 в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Тернопільській області,
вул. Танцорова, 11, м. Тернопіль, 46008

до відповідача Публічного
акціонерного товариства
"Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів", вул. Лесі Українки, 13,
смт. Дружба, Теребовлянський район,
Тернопільська область, 48130

про cтягнення 77 520 грн. 00 коп. збитків від
знищення, псування державного майна, а
саме будівлі протирадіаційного
укриття №75173, площею 102,6 кв.м, за адресою
Тернопільська область,
Теребовлянський район, смт.Дружба, вул.
Лесі України,13.

За участю представників сторін:

прокуратури: Ковальчук Оксана
Романівна, посвідчення № 001015 від
20.08.12р.

позивача: Луб'янецький Володимир
Іванович, довіреність № 39 від 26.12.12р.

відповідача: Панчук Сергій
Миколайович, довіреність №1 від
01.03.2014р.

Прокурору, представникам позивача та
відповідача в попередніх судових
засіданнях роз'яснено права та
обов'язки учасників судового процесу у
відповідності до приписів ст.ст. 20, 22,
29,78,81-1 ГПК України.

Судом в порядку ст.81-1 ГПК України
фіксація судового процесу (звукозапис)
технічними засобами не здійснювалася
через відсутність відповідного
клопотання.

У судовому засіданні 25.03.2014р. оголошено
лише вступну та резолютивну частини
рішення.

Суть справи: Прокурор Теребовлянського
району в інтересах держави, вул. 22
Січня, 14, м. Теребовля, Тернопільська
область, 48100 в особі Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Тернопільській області, вул.
Танцорова, 11, м. Тернопіль звернувся до
господарського суду з позовом до
відповідача Публічного акціонерного
товариства "Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів", вул. Лесі Українки, 13,
смт. Дружба, Теребовлянський район,
Тернопільська область, 48130 про
cтягнення 77 520 грн. 00 коп. збитків.

Позов обґрунтовується оглянутими в
судовому засіданні оригіналами та
належним чином завіреними копіями:
Договору про безоплатне зберігання
захисної споруди цивільного захисту
№75173 від 15.08.2011р.; звіту про оцінку майна
на 25 арк.; заяви оцінювача ОСОБА_5;
технічного паспорту на захисну споруду
цивільного захисту; акту перевірки
стану ефективного використання,
утримання та збереження державного
майна, яке не увійшло до статутного
капіталу ВАТ "Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів", створеного в процесі
приватизації, але перебуває на його
балансі від 16 червня 2011 року; акту
перевірки стану ефективного
використання, утримання та збереження
державного майна, яке не увійшло до
статутного капіталу ВАТ
"Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів", створеного в процесі
приватизації, але перебуває на його
балансі від 14 березня 2012 року; довідки
про залишкову балансову вартість ПРУ;
акту огляду технічного стану
державного майна з план-схемою та фото
таблицею; сертифікату №11721/11 субєкта
оціночної діяльності ТОВ "Фірма
"Гудвіл" з свідоцтвом про реєстрацію в
Державному реєстрі оцінювачів;
сертифікату НОМЕР_1 ОСОБА_5 та
посвідчення про підвищення
кваліфікації оцінювача; рецензії на
звіт про оцінку вартості майна розміру
збитків від знищення, псування
державного майна будівлі ПРУ №75173;
наказу №00300 від 16 липня 2012р. "Про
затвердження висновку про вартість
майна"; оригіналу довідки про відкриті
у відповідача рахунки в банках; іншими
матеріалами.

Ухвалою господарського суду від
27.05.2013р. порушено провадження у справі
та її розгляд призначено на 11.06.2013 р. о 14
год. 50 хв.

У відповідності до ст. 77 ГПК
України, у зв'язку із необхідністю
оцінки уже поданих та надання
можливості сторонам подати додаткові
докази, розгляд справи відкладався на
25.06.2013р. на 11 год. 00 хв., на 22.07.2013р. на 12
год. 20 хв. та на 06.08.2013р. на 14 год. 40 хв.

За письмовим клопотанням представника
позивача суд ухвалою від 25.06.2013р. строк
розгляду справи в порядку статті 69 ГПК
України продовжив по 07.08.2013р.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 06.08.2013р.
№921/522/13-г/9 по даній справі, у
відповідності до ст.ст. 4-3, 41, 43, п. 1 ч.2
ст. 79, 86 ГПК України провадження у
справі зупинено та призначено судову
будівельно-технічну експертизу.
Матеріали справи згідно супровідного
листа 21.08.2013р. №1328/2013 надіслані
Тернопільському відділенню Київського
науково - дослідного інституту судових
експертиз.

Пізніше, після повернення справи з
експертної установи без виконання
експертизи по причині неоплати, суд
ухвалою від 03.12.2013р. за клопотанням
відповідача та разом з доказами
проведеної оплати експертизи, повторно
направив Тернопільському відділенню
Київського науково-дослідного
інституту судових експертиз, м.
Тернопіль, вул. Січових Стрільців, 4
матеріали справи № 921/522/13-г/9 для
проведення будівельно-технічної
експертизи, призначеної згідно ухвали
суду від 06.08.2013р. №921/522/13-г/9 з підстав
наведених у ній, на розгляд якої
поставлено наступне питання:

- Якою являється вартість збитків
від знищення, псування майна, а саме:
будівлі ПРУ№75173, площею 102,6 кв.м., за
адресою Тернопільська області,
Теребовлянський район, смт. Дружба, вул.
Л.Українки,13 за період з 15.08.2011р. по
23.05.2013р.?

29 січня 2014р. матеріали справи №921/522/13-г/9
повернулись в господарський суд
Тернопільської області відповідно до
супровідного листа від 21.01.2014р. №22/06-05/67
вих. підписаного завідувачем ТВ КНДІСЕ
Бутрином В.В., одночасно, згідно якого
додано й висновок за результатами
проведеної будівельно-технічної
експертизи №6207/13-22 від 11.01.2014р.

Із змісту п. 3,11 ч.1 ст. 65 ГПК України з
метою забезпечення правильного і
своєчасного вирішення господарського
спору суддя вчиняє в необхідних
випадках серед іншого такі дії по
підготовці справи до розгляду: -
викликає представників сторін (якщо
сторони знаходяться у тому ж
населеному пункті, що й господарський
суд) для уточнення обставин справи і
з'ясовує, які матеріали може бути
подано додатково; вчиняє інші дії,
спрямовані на забезпечення
правильного і своєчасного розгляду
справи.

Враховуючи зазначене, суд, з ціллю
підготовки справи до розгляду
повідомляв, що уповноваженим
представникам сторін до 12.02.2014р.
необхідно з'явитись до господарського
суду Тернопільської області за
адресою: м. Тернопіль, вул. Кн.
Острозького, 14а (каб. №511, 5 поверх) для
ознайомлення з висновками експертизи
та подати свої заперечення в разі
наявності таких.

Також, у зв'язку з поверненням
матеріалів справи, керуючись
положеннями п. 3,11 ч.1 ст. 65 ГПК України,
беручи до уваги положення ст. 69 ГПК
України та стислі строки розгляду
справи, які залишились з урахуванням її
попереднього розгляду та зупинення
провадження у справі, суд ухвалою від
12.02.2014р. призначив у справі судове
засідання на 11.03.2014р. о 15 год. 10 хв. з
метою підготовки справи до розгляду та
вирішення питання про поновлення
провадження у справі. У зв'язку з
неявкою представника відповідача суд
ухвалою від 11.03.2014р. відкладав судове
засідання по вирішенню питання про
поновлення провадження у справі до
25.03.2014р. на 11 год. 40 хв.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 25.03.2014р. на
підставі ч.3 ст.79 ГПК України суд
поновив провадження по даній справі.

Згідно ст. 52 ГПК України перебіг усіх
незакінчених процесуальних строків
зупиняється із зупиненням провадження
у справі. З дня поновлення провадження
перебіг процесуальних строків
продовжується.

При цьому, беручи до уваги продовження
строку розгляду справи, а також
зупинення та поновлення провадження у
справі, після поновлення судом
провадження справи 25.03.2014р., останнім
днем строку розгляду справи, згідно
вимог ст. 69 ГПК України є 25.03.2014р. У
зв'язку з чим, враховуючи явку
представників усіх учасників процесу у
судове засіданні 25.03.2014р. суд після
поновлення провадження у справі
перейшов до її безпосереднього
розгляду у судовому засіданні 25.03.2014р.

Прокуратура явку уповноваженого
представника у судове засідання
забезпечила, позовні вимоги з підстав,
наведених у позові, підтримала повною
мірою посилаючись на докази, долучені
до позову та додаткові докази, подані
під час розгляду справи.

Уповноважений представник позивача в
судове засідання прибув, позовні
вимоги підтримав в повній мірі з
підстав наведених у позові.

Так, прокурор і позивач у позові
зазначають, що 15 серпня 2011 року між ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів», яке згодом було
перетворене у ПАТ «Теребовлянський
комбінат хлібопродуктів», що є його
правонаступником, з однієї сторони, і
регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Тернопільській області з іншої
сторони, укладено договір про
безоплатне зберігання захисної
споруди цивільного захисту (цивільної
оборони) №75173.

У відповідності до п.1.1. договору Орган
управління передає, а Зберігач приймає
на себе зобов'язання щодо зберігання
майна - будівлі протирадіаційного
укриття №75173, що знаходиться за адресою
вул.Л.Українки, 13, смт.Дружба,
Теребовлянського району та
обліковується на балансі і не увійшло
до статутного фонду Зберігача,
протягом строку дії цього договору.

Як зазначає позивач, 14 березня 2012 року
за результатами перевірки стану
ефективного використання, утримання та
збереження державного майна, яке не
увійшло до статутного капіталу ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів», створеного в процесі
приватизації, але перебуває на його
балансі, проведеної комісією,
створеною наказом регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Тернопільській області,
встановлено факт незадовільного стану
збереження державного майна.

Звіт про оцінку майна з висновком про
вартість майна, свідчить, що розмір
збитків від знищення, псування
державного майна, а саме, будівлі ПРУ
№75173, площею 102,6 кв. м., за адресою
Тернопільська область,
Теребовлянський район, смт. Дружба, вул.
Лесі України, 13, яке було передано для
зберігання на підставі договору ВАТ
«Теребовлянський КХП» становить 77520
гривень.

Зазначена сума заявлена позивачем до
стягнення з ПАТ «Теребовлянський
комбінат хлібопродуктів», як збитки
від знищення, псування державного
майна, а саме будівлі ПРУ №75173, в
розмірі 77520 грн.

На підставі вище наведеного, керуючись
п.2 ст.121 Конституції України, ст.ст.20,36-1
Закону України «Про прокуратуру»,
ст.ст.2,54 ГПК України, ст.526 ЦК України,
ст.ст.173,193 ГК України прокурор та
позивач просять суд позов
задовольнити, стягнути з Публічного
акціонерного товариства
"Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів", вул. Лесі Українки, 13,
смт. Дружба, Теребовлянський район,
Тернопільська область, 48130 (ідент. код
00956164) на користь Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Тернопільській області,
вул. Танцорова, 11, м. Тернопіль, 46008
(ідент. код 14037372) - 77 520 грн. 00 коп. -
збитків, які зарахувати за наступними
реквізитами: отримувач - Управління
державного казначейської служби у
Теребовлянському районі, код 37625079,
рахунок №0468 в банку отримувача
Головному управлінні державної
казначейської служби України у
Тернопільській області, МФО 838012.

Уповноважений представник відповідача
в судове засідання прибув. Проти
позовних вимог заперечив повною мірою
та підтримав поданий раніше відзив на
позов від 25.06.2013р. (вх.№12737 від 22.07.2013р.),
згідно якого посилаючись на постанову
КМУ №253 від 25 березня 2009 року "Про
затвердження Порядку використання
захисних споруд цивільного захисту
(цивільної оборони) для господарських,
культурних та побутових потреб" вважає
свої дії правомірними та такими, що не
суперечать нормам чинного
законодавства. На підставі наведеного
та з інших підстав відповідач просить
суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи,
пояснення та заперечення прокурора та
представників сторін, оцінивши
представлені докази в сукупності,
господарський суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 2 ГПК України
господарський суд порушує справи в
тому числі і за позовними заявами
прокурорів та їх заступників, які
звертаються до господарського суду в
інтересах держави.

Згідно з ч.2 ст.21 ГПК України, позивачем
є підприємства та організації, що
подали позов або в інтересах яких
подано позов про захист порушеного чи
оспорюваного права та охоронюваного
законом інтересу.

Відповідно до вимог ст. 121 Конституції
України, Закону України "Про
прокуратуру", ст. 29 Господарського
процесуального кодексу України на
органи прокуратури покладається
представництво інтересів громадян та
держави в судах у випадках, визначених
Законом. Прокурор має право звернутися
до господарського суду з позовом в
інтересах держави або громадянина.

В силу ст. ст.20, 36-1 Закону України "Про
прокуратуру" при здійсненні
прокурорського нагляду за додержанням
і застосуванням законів прокурор має
право звертатись до суду з заявою про
захист прав і законних інтересів
громадян, держави, а також підприємств
та інших юридичних осіб при наявності
порушень або загрози порушень
економічних, політичних та інших
державних інтересів внаслідок
протиправних дій (бездіяльності)
фізичних або юридичних осіб, що
вчиняються у відносинах між ними або з
державою.

У резолютивній частині рішення
Конституційного Суду України від
08.04.99 N 3-рп/99 у справі за конституційним
поданням Вищого арбітражного суду
України та Генеральної прокуратури
України щодо офіційного тлумачення
положень статті 2 Арбітражного
процесуального кодексу України (справа
N 1-1/99 про представництво прокуратурою
інтересів держави в арбітражному суді)
зазначено, що прокурор або його
заступник самостійно визначає і
обґрунтовує в позовній заяві, в чому
полягає порушення інтересів держави чи
в чому існує загроза інтересам держави,
і ця заява, за статтею 2 Арбітражного
процесуального кодексу України, є
підставою для порушення справи в
арбітражному суді.

При цьому, як на підставу звернення з
позовом у суд прокурор та позивач
посилається на той факт, що виявлене
недотримання взятих договірних
зобов'язань, порушують реалізацію
державної політики у сфері
приватизації, оренди, використання та
відчуження державного майна, що є
достатньою підставою для використання
прокурором повноважень з
представництва інтересів держави у
суді.

Враховуючи зазначене, розглянувши та
оцінивши обґрунтування позовних вимог
прокурора, суд вважає, що прокурор
звернувся з даним позовом до суду в
межах своїх повноважень, визначених ст.
121 Конституції України та ст. 20, 36-1
Закону України "Про прокуратуру" та
відповідно до правил встановлених ГПК
України.

За загальними положеннями цивільного
законодавства зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11
Цивільного кодексу України. За
приписами частини 2 цієї статті
підставами виникнення цивільних прав і
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини, інші юридичні факти.
Підставою виникнення цивільних прав та
обов'язків є також дії осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також дії, що не
передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки. Із змістом зазначеної норми
кореспондуються і приписи статті 174 ГК
України.

Згідно ст. 174 ГК України, підставою для
виникнення зобов'язань є договори та
інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України,
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 628 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Як встановлено судом, 15 серпня 2011 року
між відкритим акціонерним товариством
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів» (далі по тексту також -
відповідач, Зберігач), яке згодом було
перейменоване в силу приведення своєї
діяльності до Закону України "Про
акціонерні товариства" у публічне
акціонерне товариство
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів», з однієї сторони, і
регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Тернопільській області (далі по тексту
також - позивач, Орган управління), з
іншої сторони, укладено договір про
безоплатне зберігання захисної
споруди цивільного захисту (цивільної
оборони) №75173 (надалі по тексту також -
Договір).

У відповідності до п. 1.1. договору Орган
управління передає, а Зберігач приймає
на себе зобов'язання щодо зберігання
майна - будівлі протирадіаційного
укриття №75173, що знаходиться за адресою
вул.Л.Українки, 13, смт. Дружба,
Теребовлянського району та
обліковується на балансі і не увійшло
до статутного фонду Зберігача,
протягом строку дії цього договору.

Сторони виходять із того, що Зберігач
при здійсненні зберігання майна, що є
предметом Договору, дотримується
обмежень щодо користування і
розпорядження майном, відповідно до
цього Договору (п.1.2. Договору).

Зберігач здійснює зберігання майна
безоплатно, витрати Зберігача на
зберігання майна Органом управління не
відшкодовуються (п.1.3. Договору).

Згідно положень п.2.1. Договору, на ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів», як Зберігача,
покладено ряд обов'язків, серед яких:

- вживати всіх необхідних заходів для
забезпечення зберігання та утримання
майна протягом розумного строку
зберігання та підтримки його у
постійній готовності до використання
за призначенням, згідно з вимогами
нормативних документів;

- нести відповідальність за втрату
(нестачу) або пошкодження майна,
переданого на зберігання Зберігачеві,
відповідно до цього Договору та
чинного законодавства України, з
моменту отримання майна від Органу
управління до моменту його повернення;

- утримувати передане йому майно на
умовах Договору та відповідно до вимог
Інструкції щодо утримання захисних
споруд цивільної оборони у мирний час,
затвердженої наказом МНС від 09.10.2006
року №653;

- повернути майно Органу управління за
першою вимогою останнього, навіть якщо
передбачений Договором строк не
закінчився. Майно має бути повернуто у
такому стані, в якому воно було
прийнято на зберігання з урахуванням
його нормативного зносу передбаченому
для даного виду майна, що відповідає
вимогам нормативно-правових актів.

Згідно п. 3.1. Договору зберігач не має
права користуватися майном, яке йому
передано на зберігання, не за цільовим
призначенням. Даний Договір не є
підставою для використання Зберігачем
переданого йому майна для
господарських, культурних та побутових
потреб.

Зберігач, відповідно до вимог Порядку
використання захисних споруд для
господарських, культурних та побутових
потреб, затвердженого постановою КМ
України від 25 березня 2009р. № 253, може
порушити питання щодо можливості
використання переданого йому майна для
власних потреб.

Зберігача повідомлено про усі
властивості переданого йому майна,
особливості його зберігання та
утримання.

Відповідно до п. 4.1. Договору уразі
порушення вимог Договору, Сторона несе
відповідальність визначену цим
Договором та (або) чинним
законодавством України.

Зберігач несе відповідальність за
збереження, утримання і цілісність
майна з моменту передачі майна на
зберігання і до моменту його
повернення Органу управління. У разі
втрати (нестачі) або пошкодження майна
(його частини), яке передане на
зберігання, Зберігач повинен
відшкодувати Органу управління всі
пов'язані з цим збитки та відновити
стан майна для подальшого належного
використання за цільовим призначенням
(п. 4.2. Договору).

Згідно п. 4.3. Договору якщо внаслідок
пошкодження майна
(інженерно-технічного та спеціального
обладнання захисної споруди, засобів
зв'язку тощо) його якість змінилась
настільки, що воно не може бути
використано за первісним призначенням,
Орган управління має право відмовитись
від нього і вимагати від Зберігача
відшкодування його вартості.

П.п. 7.1., 7.2. передбачено, що Договір
вважається укладеним і набирає
чинності з моменту його підписання
Сторонами та скріплення печатками
Сторін, а також погодження
уповноваженими державними органами
(територіальний орган МНС, структурний
підрозділ з питань надзвичайних
ситуацій, Ради міністрів Автономної
Республіки Крим, місцевої державної
адміністрації (органу місцевого
самоврядування). Строк дії цього
Договору починається з моменту,
визначеного у пункті 7.1. цього Договору
і закінчується 01 вересня 2016 року.

15.08.2011р. між сторонами було укладено Акт
приймання передачі за договором про
безоплатне зберігання захисної
споруди цивільного захисту (цивільної
оборони), за яким Орган управління - РВ
ФДМУ по Тернопільській області згідно
договору про безоплатне зберігання
№75173 від 15.08.2011р. передав на строкове
зберігання, а Зберігач - ВАТ
"Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів" прийняв на безоплатне
зберігання: "Протирадіаційне укриття №
75173 інв. №34, вул. Л.Українки 13, смт.
Дружба, Теребовлянський район
балансовою вартістю 26,968 (тис. грн.) у
задовільному стані. Вказаний Акт
підписаний керівниками сторін та
завірений їх печатками без зауважень
та заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи
правовідносини між сторонами виникли
із Договору про зберігання майна.

Згідно ст.936 ЦК України за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до ст.942 ЦК України зберігач
зобов'язаний вживати усіх заходів,
встановлених договором, законом,
іншими актами цивільного
законодавства, для забезпечення
схоронності речі, що і було передбачено
договором зберігання.

Частиною 1 ст.943 ЦК України передбачено,
що зберігач зобов'язаний виконувати
свої обов'язки за договором зберігання
особисто.

Відповідно до ст. 944 ЦК України зберігач
не має права без згоди поклажодавця
користуватися річчю, переданою йому на
зберігання, а також передавати її у
користування іншій особі.

Із змісту Закону України «Про
управління об'єктами державної
власності», «Положення про управління
державним майном, яке не увійшло до
статутних фондів господарських
товариств у процесі приватизації, але
перебуває на їх балансі»,
затвердженого наказом Фонду
державного майна України та
Міністерства економіки України від
19.05.1999 № 908/68 та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 24.06.1999 за
№ 414/3707, регіональні відділення ФДМУ
уповноважені здійснювати функції з
управління державним майном, яке не
увійшло до статутних капіталів
господарських товариств та приймати
щодо нього відповідні управлінські
рішення.

Згідно «Положення про управління
державним майном, яке не увійшло до
статутних фондів господарських
товариств у процесі приватизації, але
перебуває на їх балансі»,
затвердженого наказом Фонду
державного майна України та
Міністерства економіки України від
19.05.1999 № 908/68, та зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 24.06.1999 за
№ 414/3707 та Порядку використання
захисних споруд цивільного захисту
(цивільної оборони) для господарських,
культурних та побутових потреб,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25.03.2009 № 253,
забезпечення утримання та збереження
функціонального призначення захисних
споруд здійснюють їх
балансоутримувачі. Утримання захисних
споруд підприємства здійснюється за
рахунок коштів підприємства на балансі
якого зони знаходяться.

Статтею 8 Закону України «Про Цивільну
оборону України» передбачено, що
керівництво підприємств, установ і
організацій незалежно від форм
власності і підпорядкування
забезпечує своїх працівників засобами
індивідуального та колективного
захисту, організовує здійснення
евакозаходів, створює сили для
ліквідації наслідків надзвичайних
ситуацій та забезпечує їх готовність
до практичних дій, виконує інші заходи
з цивільної оборони і несе пов'язані з
цим матеріальні та фінансові витрати в
порядку та обсягах, передбачених
законодавством.

Із змісту Інструкції щодо утримання
захисних споруд цивільної оборони у
мирний час, затвердженої наказом
Міністерства України з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи від 09.10.2006 №
653, зареєстрованої в Міністерстві
юстиції України від 02.11.2006 за №1180/13054
керівники підприємств, установ та
організацій, незалежно від форм
власності та господарювання, на
балансі яких знаходяться захисні
споруди, забезпечують їх належний
технічний стан і готовність до укриття
населення.

Як стверджує прокурор і позивач та
зазначене підтверджено матеріалами
справи і не спростовано відповідачем,
під час приватизації цілісного
майнового комплексу Теребовлянського
комбінату хлібопродуктів (ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів», код ЄДРПОУ- 00956164,
сьогодні ПАТ «Теребовлянський
комбінат хлібопродуктів») до
статутного капіталу товариства не
увійшло, але залишилося на його
балансі державне майно, зокрема,
захисна споруда цивільної оборони, а
саме: будівля ПРУ № 75173, яка перебуває в
управлінні регіонального відділення.

Згідно з Реєстром державного майна, яке
не увійшло до статутних фондів
господарських товариств, на балансі
ПАТ «Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів» обліковується будівля
ПРУ №75173, яка розташована по вул.
Л.Українки, 13, смт. Дружба,
Теребовлянського району.

На виконання вимог пункту 25 Порядку
використання захисних споруд
цивільного захисту (цивільної оборони)
для господарських, культурних та
побутових потреб, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.03.2009 № 253 та з метою забезпечення
збереження захисної споруди, 15.08.2011 між
регіональним відділенням та ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів» укладено Договір про
безоплатне зберігання захисної
споруди цивільного захисту (цивільної
оборони) №75173, який погоджений
Управлінням МНС України в
Тернопільській області та Управлінням
з питань надзвичайних ситуацій та у
справах захисту населення від
наслідків Чорнобильської катастрофи
Тернопільської обласної державної
адміністрації. Строк дії Договору
закінчується 01.09.2016. Відповідно до
цього Договору ВАТ «Теребовлянський
комбінат хлібопродуктів» є Зберігачем
захисної споруди цивільного захисту
(цивільної оборони) № 75173.

Керуючись розпорядженням Кабінету
Міністрів України від 26.11.2008 №473-р «Про
підготовку та проведення у 2009-2010 роках
технічної інвентаризації захисних
споруд цивільної оборони (цивільного
захисту)» із внесеними змінами від
12.10.2010 № 1963-р та на виконання пункту 7
Заходів Відомчої інвентаризаційної
комісії Фонду державного майна України
з підготовки та проведення у 2009-2012
роках технічної інвентаризації
захисних споруд цивільної оборони
(цивільного захисту), які не увійшли до
статутних капіталів господарських
товариств у процесі приватизації і
оформлення її результатів,
регіональним відділенням здійснено
роботу щодо проведення технічної
інвентаризації та за рахунок коштів
Державного бюджету України, 28.09.2011
виготовлено технічний паспорт на
захисну споруду цивільного захисту
(цивільної оборони) - протирадіаційне
укриття № 75173 (далі по тексту також -
ПРУ).

На виконання наказів регіонального
відділення № 00574 від 21.12.2011 „Про
організацію постійного контролю за
ефективним використанням, утриманням
та збереженням державного майна, яке не
увійшло до статутних капіталів
господарських товариств, створених в
процесі приватизації, але перебуває на
їх балансі" та № 00106 від 06.03.2012 «Про
створення комісії з питань перевірки
державного майна, яке не увійшло до
статутного капіталу ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів» в процесі
приватизації, але залишилося на його
балансі» 14.03.2012 комісією у складі
представників регіонального
відділення, Управління з питань
надзвичайних ситуацій та у справах
захисту населення від наслідків
Чорнобильської катастрофи
Тернопільської облдержадміністрації,
УМНС України в Тернопільській області,
Управління Держтехногенбезпеки у
Тернопільській області,
Теребовлянської райдержадміністрації
проведено перевірку об'єкта державної
власності, що перебуває на балансі ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів», створеного в процесі
приватизації на предмет ефективного
використання, утримання та збереження
державного майна.

За результатами перевірки встановлено,
що будівля ПРУ №75173 перебуває в
незадовільному стані. Так, галерея
основного входу захисної споруди
цивільної оборони № 75173 повністю
зруйнована і засипана землею та
сміттям. Демонтовано перекриття,
внутрішні перестінки та захисні
металеві двері, на несучих стінах
розпочато нову надбудову.

Комісія встановила порушення ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів» вимог чинного
законодавства, в частині неналежного
виконання зобов'язань щодо утримання
та збереження функціонального
призначення захисної споруди, яка не
увійшла до статутного капіталу
господарського товариства у процесі
приватизації, але перебуває на його
балансі, а саме:

- статей 386, 509, 526 Цивільного
кодексу України ;

- п. 3 Порядку використання захисних
споруд цивільного захисту (цивільної
оборони) для господарських, культурних
та побутових потреб, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 25.03.2009 № 253;

- пунктів 2.1.2, 2.1.6 Договору про
безоплатне зберігання захисної
споруди цивільного захисту (цивільної
оборони) №75173, укладеного між
регіональним відділення та ВАТ
"Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів" від 15.08.2011р.

За результатами проведеної перевірки
складено Акт перевірки від 14 березня 2012
року, в якому в графі фактичний стан
утримання державного майна будівля ПРУ
№75173 (вул.Л.Українки,13, смт.Дружба),
загальною площею 102,6 кв.м, первісною
вартістю 67094,79 грн. та залишковою
вартістю на дату перевірки 25410,68 грн., за
інвентарним номером 34, зазначено:
зруйновано.

Відповідно до Порядку визначення
розміру збитків від розкрадання,
нестачі, знищення (псування)
матеріальних цінностей, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 22.01.1996 №116, розмір збитків від
розкрадання, нестачі, знищення
(псування) матеріальних цінностей
визначається шляхом проведення
незалежної оцінки відповідно до
національних стандартів оцінки. У разі
визначення розміру збитків, що
призвели до завдання майнової шкоди
державі, територіальній громаді або
суб'єкту господарювання з державною
(комунальною) часткою в статутному
капіталі, розмір збитків визначається
відповідно до методики оцінки мана,
затвердженої Кабінетом Міністрів
України.

Згідно з пунктом 104 Методики оцінки
майна, затвердженої постановою
Кабінету Міністрів України від 10.12.2003
№1891, визначення розміру збитків
здійснюється шляхом проведення
незалежної оцінки. У разі коли орган
або орган місцевого самоврядування є
замовником проведення оцінки,
виконавець оцінки обирається на
конкурсних засадах в порядку, що
встановлюється Фондом державного
майна.

Таким чином у відповідності до
Методики оцінки майна, регіональним
відділенням ФДМУ на конкурсних засадах
був відібраний суб'єкт оціночної
діяльності - ТОВ фірма «Гудвіл».

При цьому суб'єктом оціночної
діяльності під час проведення оцінки
розміру збитків від знищення, псування
державного майна, яке не увійшло до
статутного капіталу ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів», створеного в процесі
приватизації, але перебуває на його
балансі, а саме: будівлі ПРУ №75173,
площею 102,6 кв.м., встановлено зміну
цільового використання об'єкту ПРУ,
шляхом демонтажу входу в ПРУ,
перепланування внутрішніх приміщень
шляхом руйнування внутрішніх стін та
перегородок та самовільної надбудови
двох поверхів по периметру забудови
ПРУ.

Визначено, також, що ринкова вартість
розміру збитків від знищення, псування
державного майна, а саме, будівлі ПРУ
№75173, площею 102,6 кв. м., за адресою
Тернопільська область,
Теребовлянський район, смт. Дружба, вул.
Лесі України, 13, яке було передано для
зберігання на підставі договору ВАТ
«Теребовлянський КХП» становить 77520
гривень. (Звіт про оцінку майна
знаходиться в матеріалах справи).

Згідно п.4.2. та п.4.3. Договору визначено,
що Зберігач несе відповідальність за
збереження, утримання і цілісність
майна з моменту передачі майна на
зберігання і до моменту його
повернення Органу управління. У разі
втрати (нестачі) або пошкодження майна
(його частини), яке передане на
зберігання, Зберігач повинен
відшкодувати Органу управління всі
пов'язані з цим збитки та відновити
стан майна для подальшого належного
використання за цільовим призначенням.
Якщо внаслідок пошкодження майна
(інженерно-технічного та спеціального
обладнання захисної споруди, засобів
зв'язку тощо) його якість змінилась
настільки, що воно не може бути
використано за первісним призначенням,
Орган управління має право відмовитись
від нього і вимагати від Зберігача
відшкодування його вартості.

Вказане стало підставою для звернення
прокурором та позивачем до
господарського суду про стягнення з
відповідача 77520 грн. збитків.

При цьому суд має за необхідне
зазначити, що статтею 611 ЦК України
передбачено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом,
зокрема відшкодування збитків.

Згідно статті 623 ЦК України боржник,
який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Особа,
яка завдала шкоди, звільняється від її
відшкодування, якщо вона доведе, що
шкоди завдано не з її вини. Шкода,
завдана каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок непереборної сили,
відшкодовується у випадках,
встановлених законом. Шкода, завдана
правомірними діями, відшкодовується у
випадках, встановлених цим Кодексом та
іншим законом.

За змістом ст. 1166 ЦК України для
застосування такої міри
відповідальності як стягнення збитків
необхідною є наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення, а
саме: протиправної поведінки, збитків,
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками, вини.
За відсутності хоча б одного із цих
елементів цивільно-правова
відповідальність не настає.

Виходячи з вищевикладеного,
обов'язковою передумовою задоволення
позовних вимог щодо відшкодування
збитків є встановлення в діях
відповідача складу цивільного
правопорушення, складовими частинами
якого є: наявність збитків; причинний
зв'язок між діями відповідача та
заподіянням збитків позивачеві;
протиправність поведінки відповідача
як заподіювача збитків; вина
відповідача. Відсутність будь-якої з
зазначених ознак виключає настання
цивільно-правової відповідальності
відповідача у вигляді покладення на
нього обов'язку з відшкодування
збитків. При цьому саме на кредитора
покладається обов'язок доведення факту
протиправної поведінки, наявності
збитків і їх розміру та
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою й понесеними
збитками.

(Аналогічна наведеній правова позиція
щодо наслідку відсутності будь-якої з
ознак збитків викладена у постановах
ВГСУ від 25.01.2011р. № 2/125-10, від 29.09.2010р. №
15/109-09, від 25.05.2010р. № 16/99-09-2418, Постанові
Верховного Суду України від 22 січня 2013
р. у справі № 3-72 гс 12, Інф. Лист. ВГСУ від
16.07.2013 № 01-20/943/1083/13 ).

При цьому суд вважає доведеним
прокурором та позивачем, що у спірних
правовідносинах, які виникли між
сторонами присутні всі елементи складу
цивільного правопорушення, такі як:
протиправна поведінка заподіювання
шкоди - ПАТ «Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів», внаслідок
неправомірних дій товариства нанесено
шкоду державному майну, збитки -
внаслідок знищення, псування
державного майна державі нанесено
збитків в сумі 77520,00 грн., причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
боржника та збитками - неправомірні дії
ПАТ «Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів» призвели до
пошкодження державного майна і як
наслідок захисна споруда цивільного
захисту (цивільної оборони) № 75173
втратила свої захисні властивості та
не може використовуватися за
призначенням, вини - відповідачу було
відомо про наявність і зміст Договору
про безоплатне зберігання захисної
споруди і про те, що даний об'єкт йому не
належить, а знаходиться лише на балансі
товариства, але не зважаючи на це не
дотримався виконання умов Договору.

Одночасно зі сторони позивача подано
докази того, що листами від 26.04.2012
№11-13-01354 та від 19.06.2012 №11-13-01942
регіональне відділення зверталося до
відповідача з проханням вжити
вичерпних заходів щодо відновлення
стану будівлі ПРУ №75173 для подальшого
належного використання за цільовим
призначенням.

Крім того, регіональне відділення,
пропонувало ПАТ «Теребовлянський
комбінат хлібопродуктів» добровільно
компенсувати збитки від знищення,
псування державного майна, яке не
увійшло до статутного капіталу ПАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів», а саме: будівлі ПРУ
№75173, площею 102,6 кв. м., що знаходиться за
адресою: Тернопільська обл.
Тернопільський р-н, смт. Дружба, вул. Л.
Українки, 13 в сумі 77520,00 грн. (лист від
14.05.2013 №11-13-01691).

Однак, як стверджує позивач та
зазначене не спростовано відповідачем
всі звернення регіонального
відділення залишено без належного
реагування.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно із ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. В
свою чергу ч.7 даної статті закріплено
правило про те, що не допускаються
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст. 525 ЦК
України).

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання.

У відповідності до статті 224
Господарського кодексу України,
учасник господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання або
установлені вимоги щодо здійснення
господарської діяльності, повинен
відшкодувати завдані цим збитки
суб'єкту, права або законні інтереси
якого порушено. Статтею 225
Господарського кодексу України
встановлено, що до складу збитків, що
підлягають відшкодуванню особою, яка
допустила господарське
правопорушення, включається, зокрема,
вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства.

Враховуючи вищевикладене у сукупності,
суд вважає, доведеним належними
доказами прокурором та позивачем той
факт, що в порушення зазначених вимог
законодавства та умов укладеного
Договору зберігання, відповідач - ПАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів» належного збереження
переданого на безоплатне зберігання
будівлі ПРУ №75173, за адресою
Тернопільська область,
Теребовлянський район, смт. Дружба, вул.
Лесі України, 13, не забезпечено. У
зв'язку чим, є правомірною та
документально обґрунтованою вимога
позивача і прокурора про стягнення з
ВАТ «Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів» в користь
Регіонального відділення Фонду
державного майна України по
Тернопільській області, вул.
Танцорова, 11, м. Тернопіль, 46008 (ідент.
код 14037372) суми збитків у розмірі 77 520,00
грн.

Одночасно, розглянувши заперечення
відповідача суд оцінює їх критично та
відхиляє з огляду на наступне.

Так, відповідач заперечуючи проти
позовних вимог посилається на те, що
Постановою Кабінету Міністрів України
№253 від 25.03.2009 «Про затвердження
Порядку використання захисних споруд
цивільного захисту (цивільної оборони)
для господарських, культурних та
побутових потреб» (надалі Порядок)
встановлено вимоги до використання
фонду захисних споруд цивільного
захисту цивільної оборони) для
господарських, культурних та побутових
потреб, особливості їх реконструкції і
подальшого використання у разі зміни
власника чи балансоутримувача.

Проте, в даному випадку суд має за
необхідне зазначити, що предметом
спору у справі є знищення об'єкта
цивільної оборони і нанесення у зв'язку
з цим державі збитків, а не протиправне
використання товариством
протирадіаційного укриття.

Крім того, відповідно до пунктів 12, 13
Порядку питання щодо можливості
використання захисних споруд для
потреб підприємства вивчається
уповноваженим органом управління за
зверненням цього підприємства після
вивчення ним разом з територіальним
органом МНС питань стосовно дотримання
вимог щодо пожежної безпеки та
технічного стану захисної споруди, з
місцевим органом державного
санітарно-епідеміологічного нагляду
стосовно дотримання вимог санітарних
норм та правил, з органом виконавчої
влади Автономної Республіки Крим з
питань надзвичайних ситуацій або
відповідним структурним підрозділом
місцевої держадміністрації стосовно
дотримання вимог щодо належної
організації колективного захисту
населення відповідної території.

Для вивчення питання щодо можливості
використання захисної споруди для
потреб підприємства керівник такого
підприємства подає контролюючим
органам звернення у формі листів.

Згідно з пунктом 11 Порядку під час
використання захисних споруд для
потреб підприємства забороняється:
перепланування приміщень; улаштування
додаткових отворів (прорізів) у несучих
та огороджувальних конструкціях, які
знижують рівень захисних властивостей
споруди; демонтаж існуючого
інженерно-технічного та спеціального
обладнання; порушення герметизації та
гідроізоляції споруди; застосування
горючих синтетичних матеріалів під час
оздоблення приміщень; встановлення та
експлуатація приладів і обладнання, не
передбачених проектною документацією;
перекриття фарбуванням написів на
інженерно-технічному та спеціальному
обладнанні про найменування
заводу-виробника, технічні
характеристики та його призначення.

Згідно з пунктом 3.1. Договору про
безоплатне зберігання захисної
споруди цивільного захисту (цивільної
оборони) №75173, укладеного між
регіональним відділення та ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів» від 15.08.2011, зберігач не
має права користуватися майном, яке
йому передано на зберігання, не за
цільовим призначенням. Даний договір
не є підставою для використання
Зберігачем переданого йому майна для
господарських, культурних та побутових
потреб.

Зберігач відповідно до вимог Порядку
може порушити питання щодо можливості
використання переданого йому майна для
власних потреб.

Проте, суд наголошує, що відповідач не
надав суду доказів того, що ним
порушувалося питання, щодо можливості
використання протирадіаційного
укриття у діяльності товариства, тим
паче для його перебудови, що призвело
до втрати об'єктом цивільної оборони
своїх захисних функцій.

Одночасно, факт такого звернення
відповідача категорично заперечується
позивачем.

Відповідно до пункту 17 Порядку
реконструкція захисної споруди
проводиться за ініціативою керівника
підприємства, на балансі якого вона
перебуває, про що уповноважений орган
управління інформує територіальний
орган МНС та орган виконавчої влади
Автономної Республіки Крим з питань
надзвичайних ситуацій або відповідний
структурний підрозділ місцевої
держадміністрації.

Реконструкція захисної споруди, це
перебудова захисної споруди, яка
передбачає удосконалення, відновлення
або збереження її захисних
властивостей, поліпшення умов для
розміщення людей або зміну
геометричних розмірів чи положення
окремих частин, зокрема під час
будівництва над нею або поблизу неї
нових будівель чи споруд, у тому числі з
метою її використання для
господарських, культурних та побутових
потреб.

При цьому як стверджує прокурор та
позивач та вказане підтверджується
матеріалами справи і не спростоване
відповідачем у даному спірному випадку
відповідач не тільки не проінформував,
регіональне відділення та відповідні
контролюючі органи про те, що ним
розпочато будівництво над об'єктом
цивільної оборони, а знищив
протирадіаційне сховище, що призвело
до того, що його не можливо відновити та
використовувати за призначенням,
одночасно позбавивши працівників
можливості захисту у надзвичайних
ситуаціях.

Також, суд критично розглядає
посилання відповідача на те, що Договір
про безоплатне зберігання захисної
споруди цивільного захисту від 15.08.2011
укладався ВАТ «Теребовлянський
комбінат хлібопродуктів» а не ПАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів», а також про те, що
Договір підписаний попереднім
керівником в особі ОСОБА_8, а не головою
правління ОСОБА_9, який обраний зборами
акціонерів ПАТ «Теребовлянський
комбінат хлібопродуктів» від 30.04.2012р.

Відповідно до статті 5 Закону України
«Про акціонерні товариства»
акціонерні товариства за типом
поділяються на публічні акціонерні
товариства та приватні акціонерні
товариства.

Закон України "Про акціонерні
товариства", опублікований в
офіційному друкованому виданні -
газеті "Урядовий кур'єр" N 202 від 29.10.2008
року, набрав чинності 30.04.2009 року.

Пунктом другим розділу XVII "Прикінцеві
та перехідні положення" Закону України
"Про акціонерні товариства"
передбачено, що через два роки з дня
набрання чинності цим Законом
втрачають чинність статті 1-49 Закону
України "Про господарські товариства" у
частині, що стосується акціонерних
товариств.

Абзацом першим пункту п'ятого розділу
XVII "Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про акціонерні
товариства" передбачено, що статути та
інші внутрішні положення акціонерних
товариств, створених до набрання
чинності цим Законом, підлягають
приведенню у відповідність з нормами
цього Закону не пізніше ніж протягом
двох років з дня набрання чинності цим
Законом.

Таким чином, приведення діяльності
відкритого акціонерного товариства та
закритого акціонерного товариства у
відповідність із Законом України "Про
акціонерні товариства" потребує
здійснення таких дій:

- внесення змін до статуту товариства,
які в тому числі передбачають зміну
найменування акціонерного товариства
з відкритого та закритого акціонерного
товариства на публічне акціонерне
товариство або з відкритого та
закритого акціонерного товариства на
приватне акціонерне товариство за
умови, що кількість акціонерів на дату
внесення таких змін не перевищує 100
осіб, а також виконання всіх інших
вимог Закону України "Про акціонерні
товариства" у статуті товариства;

- приведення внутрішніх документів
товариства у відповідність з вимогами
Закону України "Про акціонерні
товариства" та статуту товариства.

Датою приведення діяльності
відкритого акціонерного товариства та
закритого акціонерного товариства у
відповідність з вимогами Закону
України "Про акціонерні товариства" є
дата державної реєстрації змін до
статуту, які в тому числі передбачають
зміну найменування акціонерного
товариства з відкритого акціонерного
товариства на публічне/приватне
акціонерне товариство або закритого
акціонерного товариства на
публічне/приватне акціонерне
товариство.

Приведення діяльності відкритого
акціонерного товариства та закритого
акціонерного товариства у
відповідність з вимогами Закону
України "Про акціонерні товариства" не
потребує застосування процедури
припинення акціонерного товариства.

(Аналогічної правової позиції
дотримується і ДКЦПФР (на даний час
правонаступник НКЦПФР) у Роз'ясненні
від 14.07.2009 № 8 "Щодо порядку
застосування окремих положень розділу
XVII "Прикінцеві та перехідні положення"
Закону України "Про акціонерні
товариства" у зв'язку з набранням ним
чинності").

Враховуючи зазначене, в даному випадку
мають місце дії ВАТ «Теребовлянський
комбінат хлібопродуктів» вчинені з
метою приведення своїх установчих
документів у відповідності до вимог
статті 5 Закону України «Про акціонерні
товариства». А саме внесення до них
змін в частині назви товариства -
Публічне акціонерне товариство
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів».

Отже, в даному випадку не було змінено
організаційно-правову форму
товариства чи проведено припинення
товариства (реорганізацію), а лише
зазначено тип товариства на виконання
вимог Закону України «Про акціонерні
товариства».

При цьому слід зазначити, що і у випадку
проведення припинення товариства
шляхом реорганізації до його
правонаступника за загальним правилом
закріпленим у законодавстві
переходять права та обов'язки
реорганізованої юридичної особи.

Таке ж, передбачено і пунктом 7.8.
Договору де зазначено, що
реорганізація Органу управління чи
Зберігача не може бути підставою для
зміни умов Договору чи припинення його
дії. У такому разі права та обов'язки
Сторін за Договором переходять до
правонаступників.

Щодо підписання Договору попереднім
керівником ВАТ «Теребовлянський
комбінат хлібопродуктів» ОСОБА_8, то
відповідачем суду не доведено належно
поданими доказами, що він не мав
відповідної компетенції на укладення
Договору.

Одночасно, чинність та дійсність
правочину не може ставитися в
залежність тільки від того, що його
підписував колишній керівник а не
теперішній, якого обрано на посаду уже
після укладення правочину.

Таким чином суд вважає, що матеріалами
справи підтверджується та
відповідачем не спростовано той факт,
що ПАТ «Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів» є Зберігачем
протирадіаційного укриття згідно
Договору про безоплатне зберігання
захисної споруди цивільного захисту
(цивільної оборони) №75173, укладеного
між регіональним відділення ФДМу по
Тернопільській області та ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів» від 15.08.2011 і тому
відповідач несе відповідальність за
збереження, утримання і цілісність
майна з моменту передачі майна на
зберігання і до моменту його
повернення Органу управління.

Суд, також, критично розглядає
заперечення відповідача в частині
неспіврозмірності залишкової вартості
протирадіаційного укриття та розміру
збитків нанесених товариством в
результаті знищення майна з огляду на
наступне.

Відповідно до Порядку визначення
розміру збитків від розкрадання,
нестачі, знищення (псування)
матеріальних цінностей,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України №116 від 22.01.1996 року
(із внесеними змінами та
доповненнями) встановлений механізм
визначення розміру збитків від
розкрадання, нестачі, знищення
(псування) матеріальних цінностей.

Відповідно до п.2 зазначеного Порядку
розмір збитків від розкрадання,
нестачі, знищення (псування)
матеріальних цінностей визначається
шляхом проведення незалежної оцінки
відповідно до національних стандартів
оцінки. У разі визначення розміру
збитків, що призвели до завдання
матеріальної шкоди державі,
територіальній громаді або суб'єкту
господарювання з державною
(комунальною) часткою у статутному
складеному) капіталі, розмір збитків
визначається відповідно до Методики
оцінки майна, затвердженої Кабінетом
Міністрів України.

Такою методикою є Методика оцінки
майна, затверджена постановою Кабінету
Міністрів України від 10.12.2003 № 1891 (далі -
Методика).

Відповідно до п. 104 Методики визначення
розміру збитків здійснюється шляхом
проведення незалежної оцінки. У разі
коли державний орган або орган
місцевого самоврядування є замовником
проведення такої оцінки, виконавець
оцінки обирається на конкурсних
засадах в порядку, що встановлюється
Фондом державного майна.

Незалежну оцінку збитків можуть
проводити суб'єкти оціночної
діяльності - суб'єкти господарювання,
інформація про яких внесена до
Державного реєстру суб'єктів оціночної
діяльності і які мають чинний
сертифікат суб'єкта оціночної
діяльності, виданий Фондом державного
майна України, а також судові експерти,
що провадять свою діяльність
відповідно до Закону України „Про
судову експертизу". Проведення
незалежної оцінки збитків, завданих
державі в особі державних органів,
державних підприємств; територіальній
громаді в особі органів місцевого
самоврядування, комунальних
підприємств; суб'єкту господарювання з
державною (комунальною) часткою в
статутному (складеному) капіталі,
здійснюється відповідно до
Національного стандарту № 1 „Загальні
засади оцінки майна і майнових прав",
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 10 вересня 2003 р. №
1440.

Таким чином у відповідності до
Методики оцінки майна, суб'єктом
оціночної діяльності, що був
відібраний регіональним відділенням
на конкурсних засадах ТОВ фірма
«Гудвіл» було здійснено визначення
розміру збитків від знищення, псування
державного майна, яке не увійшло до
статутного капіталу ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів», але залишилося на
його балансі а саме: будівлі ПРУ № 75173,
яка розташована по вул. Л.Українки, 13,
смт. Дружба, Теребовлянського району,
що станом на 31.05.2012р. склали 77520,00 грн.

Проте, відповідач, не погоджуючись із
заявленими вимогами, ставлячи під
сумнів правильність проведення оцінки,
здійсненої ТОВ фірмою "Гудвіл" та,
відповідно, заявлення позивачем до
стягнення завищеної суми позовних
вимог, звернувся до суду із клопотанням
від 06.08.2013р. про призначення по справі
судової - будівельно технічної
експертизи щодо визначення розміру
збитків, завданих переплануванням
будівлі протирадіаційного укриття
№75173 площею 102,6 кв. м. за адресою
Тернопільська область,
Теребовлянський район, смт. Дружба, вул.
Л.Українки, 13.

Ухвалою господарського суду
Тернопільської області від 06.08.2013р.
№921/522/13-г/9 по даній справі було
призначено судову будівельно-технічну
експертизу із надісланням зазначеної
справи Тернопільському відділенню
Київського науково - дослідного
інституту судових експертиз, на
розгляд якої поставлено наступне
питання:

- Якою являється вартість збитків
від знищення, псування майна, а саме:
будівлі ПРУ№75173, площею 102,6 кв.м., за
адресою Тернопільська області,
Теребовлянський район, смт. Дружба, вул.
Л.Українки,13 за період з 15.08.2011р. по
23.05.2013р.?

При цьому із висновку експерта за
результатами проведеної
будівельно-технічної експертизи
№6207/13-22 від 11.01.2014р., вбачається, що сума
матеріальних збитків, нанесених
будівлі ПРУ №75173 площею 102,6кв.м,
розташованої на території ВАТ
«Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів» від несанкціонованого
демонтажу конструкцій та
конструктивів визначається як
вартість проведення ремонтно -
будівельних робіт по відновленню
технічного стану споруди цивільного
захисту, який вона мала на дату
передачі її у безоплатне зберігання
ВАТ «Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів».

В ході проведеної перевірки судовим
експертом було з'ясовано, що на день
проведення дослідження на об'єкті
державної власності - будівлі ПРУ №75173
площею 102,6кв.м, розташованої на
території ВАТ «Теребовлянський
комбінат хлібопродуктів» виявлено
нове будівництво на існуючих залишках
зовнішніх стін укриття. На зазначеному
об'єкті пошкоджені та демонтовані
наступні конструктиви :

- Повністю демонтований вхід в
приміщення ПРУ (приміщення І по
технічному паспорту);

- Руйнування перегородок
(приміщення ІІІ, ІV, V);

- Розібрані поздовжні стіни
головного виходу, перекриття та
дверний блок;

- Демонтований сходовий марш та
сходова площадка головного входу;

- Демонтовані плити перекриття та
ізоляція;

- Знятий захисний шар ґрунту;

- Відпадання штукатурки,
пошкодження побілки.

Таким чином, сума збитків від знищення
цілісності державного майна та
псування майна, а саме : будівлі ПРУ
№75173 площею 102,6кв.м, розташованої на
території ВАТ «Теребовлянський
комбінат хлібопродуктів» за адресою
Тернопільська область,
Теребовлянський район, смт. Дружба, вул.
Лесі України, 13, станом на момент
проведення дослідження становить 85173
грн.

При цьому, суд оцінивши висновки обох
експертиз встановив, що суб'єктом
оціночної діяльності ТОВ фірма "Гудвіл"
вартість матеріального збитку станом
на 31.05.2012 року визначено на підставі
витратного підходу з врахуванням
фізичного зносу споруди до нанесення
матеріального збитку та враховуючи її
технічний стан на дату оцінки. При
цьому фізичний знос ПРУ до нанесення
матеріального збитку прийнято згідно з
даних БТІ та застосовано в межах
витратного підходу метод
поелементного аналізу, суть якого
полягає в тому, що вартість кожного
елементу будівлі отримують, виходячи
із його одиничної вартості, тобто
витрат необхідних для будівництва
одиничного об'єму. Знаючи об'єм і його
одиничну вартість визначається
вартість всієї будівлі.

У свою чергу, судовим експертом
проведено розрахунок вартості збитків
від знищення, псування майна, а саме:
будівлі ПРУ № 75173 площею 102,6 м2 на момент
проведення дослідження витратним
підходом із застосуванням методу
кількісного аналізу, суть якого
полягає в абсолютно точному
кількісному визначенні вартості всіх
витрат, що відносяться до будівництва
об'єкта. При цьому експертом
підраховано об'єми будівельних робіт,
які необхідно провести для відновлення
технічного стану знищених приміщень
споруди цивільного захисту, на основі
яких визначається вартість
відновлення знищеного об'єкту та
складено Розрахунок ( кошторис)
вартості ремонтно-будівельних робіт по
відновленню знищеної будівлі ПРУ
(Додаток № 2 до Висновка експерта), який
враховує кошторисну вартість
будівельних та монтажних робіт, які
необхідно провести для відновлення
знищених конструкцій та конструктивів
на об'єкті ПРУ, та вартість будівельних
матеріалів та виробів в цінах 2013 року.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши усі
матеріали справи у сукупності з
висновком судової експертизи, суд
вважає, що, згідно висновку експерта за
результатами проведеної будівельно -
технічної експертизи № 6207/13-22 від 11.01.2014
року старшим судовим експертом
Тернопільського відділення Київського
науково-дослідного інституту судових
експертиз Грушицьким І.Л. підтверджено,
що державному майну, яке не увійшло до
статутного капіталу ВАТ
"Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів" (правонаступник ПАТ
"Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів "), але залишилося на
його балансі, а саме: будівлі ПРУ № 75173,
яка розташована по вул. Л.Українки, 13,
смт. Дружба, Теребовлянського району,
завдано збитків, а відтак позовні
вимоги прокурора та позивача не
спростовано експертним висновком
судової експертизи і вони є
правомірними та обґрунтованими.

Статтею 4-3 ГПК України визначено, що
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу.

Відповідно до положень вказаної норми
предметом доказування є обставини, які
свідчать про дійсні права та обов'язки
сторін у справі та складаються з
фактів, якими позивач обґрунтовує
підстави позову та фактів, якими
відповідач обґрунтовує заперечення
проти позову.

Вимоги, що пред'являються до доказів,
визначені ст. 34 ГПК України. Згідно із
приписами вказаної норми,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи;
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст. 43 ГПК України господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

Враховуючи вищезазначене у сукупності,
оцінивши матеріали справи, подані
сторонами докази, пояснення та
заперечення, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення шляхом
стягнення з Публічного акціонерного
товариства "Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів", вул. Лесі Українки, 13,
смт. Дружба, Теребовлянський район,
Тернопільська область, 48130 (ідент. код
00956164) на користь Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Тернопільській області,
вул. Танцорова, 11, м. Тернопіль, 46008
(ідент. код 14037372) - 77 520 (сімдесят сім
тисяч п'ятсот двадцять) грн. 00 коп. -
збитків, які слід зарахувати за
наступними реквізитами: отримувач -
Управління державного казначейської
служби у Теребовлянському районі, код
37625079, рахунок №0468 в банку
отримувача Головному управлінні
державної казначейської служби
України у Тернопільській області, МФО
838012.

Щодо розподілу судових витрат, то суд
зазначає наступне.

Відповідно до ст.4 Закону України "Про
судовий збір", останній справляється у
відповідному розмірі від мінімальної
заробітної плати у місячному розмірі,
встановленої законом на 1 січня
календарного року, в якому відповідна
заява або скарга подається до суду, у
відсотковому співвідношенні до ціни
позову та у фіксованому розмірі.
Пунктом 2.1 вказаної статті передбачено,
що за подання до господарського суду
позовної заяви майнового характеру
судовий збір сплачується за ставкою - 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
(1720,50 грн.) та не більше 60 розмірів
мінімальних заробітних плат (68820 грн.).
(станом на час звернення з позовом -
23.05.2013р.)

Згідно ст. 49 ГПК України судовий збір
покладається: у спорах, що виникають
при укладанні, зміні та розірванні
договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на обидві
сторони, якщо господарським судом
відхилено частину пропозицій кожної із
сторін; у спорах, що виникають при
виконанні договорів та з інших підстав,
- на сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Якщо спір
виник внаслідок неправильних дій
сторони, господарський суд має право
покласти на неї судовий збір незалежно
від результатів вирішення спору.
Судовий збір, від сплати якого позивач
у встановленому порядку звільнений,
стягується з відповідача в доход
бюджету пропорційно розміру
задоволених вимог, якщо відповідач не
звільнений від сплати судового збору.
Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
судовий збір за рахунок другої сторони
і в тому разі, коли друга сторона
звільнена від сплати судового збору.

Стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

Суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються:

при задоволенні позову - на
відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Приймаючи рішення зі справи,
провадження в якій порушено за заявою
прокурора, господарський суд у разі
повного або часткового задоволення
позову (скарги) стягує судовий збір з
відповідача (повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), якщо він не
звільнений від сплати судового збору; у
разі ж повної або часткової відмови в
позові судовий збір стягується з
визначеного прокурором позивача (так
само повністю або пропорційно
задоволеним вимогам), за винятком
випадків, коли останнього звільнено
від сплати судового збору, та коли
позивачем у справі є сам прокурор.
Стягнення відповідних сум судового
збору здійснюється в доход державного
бюджету України (п. 4.6. Постанови
Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 № 7 "Про деякі
питання практики застосування розділу
VI Господарського процесуального
кодексу України").

З огляду на зазначене, беручи до уваги
задоволення позову, суд, судовий збір у
розмірі 1720 грн. 50 коп., згідно ст. 49 ГПК
України, покладає на відповідача у
справі та він підлягає стягненню у
дохід Державного бюджету України.

У свою чергу, інші судові витрати у тому
числі витрати з оплати проведення
судової експертизи покладаються на
відповідача у справі.

На підставі наведеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82, 83, 85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів", вул. Лесі Українки, 13,
смт. Дружба, Теребовлянський район,
Тернопільська область, 48130 (ідент. код
00956164) на користь Регіонального
відділення Фонду державного майна
України по Тернопільській області,
вул. Танцорова, 11, м. Тернопіль, 46008
(ідент. код 14037372) - 77 520 (сімдесят сім
тисяч п'ятсот двадцять) грн. 00 коп. -
збитків, які зарахувати за наступними
реквізитами : отримувач - Управління
державного казначейської служби у
Теребовлянському районі, код 37625079,
рахунок №0468 в банку отримувача
Головному управлінні державної
казначейської служби України у
Тернопільській області, МФО 838012.

3.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Теребовлянський комбінат
хлібопродуктів", вул. Лесі Українки, 13,
смт. Дружба, Теребовлянський район,
Тернопільська область, 48130 (ідент. код
00956164) - 1720 (одну тисячу сімсот двадцять)
грн. 50 коп. судового збору у дохід
Державного бюджету України (одержувач
УДКСУ м. Тернопіль 22030001, р/р 3002 у
ГУДКСУ у Тернопільській області, МФО
838012, код ЄДРПОУ одержувача 37977726, код
ЄДРПОУ суду 03500022, код класифікації
доходу 22030001).

4. Накази видати після набрання
рішенням суду законної сили.

На рішення суду, яке не набрало
законної сили, сторони у справі,
прокурор, треті особи, особи, які не
брали участь у справі, якщо
господарський суд вирішив питання про
їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу, протягом
десяти днів з дня підписання повного
тексту рішення, через місцевий
господарський суд.

Повний текст рішення складено 31.03.2014р.

Суддя
В.Л. Гевко