ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р.
Справа № 922/5038/13

Колегія суддів у складі:
головуючий суддя Бондаренко В.П., суддя
Пелипенко Н.М. , суддя Тихий П.В.

при секретарі Голозубовій О.І.,

за участю представників:

позивача - Петрова О.В. (довіреність б/н
від 05.12.2013 р.);

відповідача - ОСОБА_2 (особисто) та
ОСОБА_3 (довіреність № 5493 від 17.12.2013 р.);

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у приміщенні Харківського
апеляційного господарського суду
апеляційну скаргу відповідача (вх. №
550Х/1-28) на рішення Господарського суду
Харківської області від 04 лютого 2014
року у справі № 922/5038/13

за позовом Радгоспробкооп
"Безлюдівський", смт. Безлюдівка
Харківського району Харківської
області;

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2,
АДРЕСА_1;

про розірвання договору оренди,
повернення орендованого майна та
стягнення коштів у розмірі 14920,84 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2013 року позивач
(Радгоспробкооп "Безлюдівський")
звернувся до Господарського суду
Харківської області з позовною заявою
до відповідача (ФОП ОСОБА_2), в якій (з
урахуванням заяви про збільшення
розміру позовних вимог від 31.01.2014 р.)
просив: розірвати договір оренди від
01.08.2011 р. № 6, укладений між позивачем та
відповідачем, зі змінами, внесеними
додатковим договором № 3 від 01.04.2012р.;
зобов'язати відповідача повернути
позивачу орендоване майно та стягнути
з відповідача орендну плату в сумі 10860,00
грн., пеню в сумі 433,07 грн., 25% річних в
сумі 855,77 грн. та штраф в сумі 2772,00 грн.,
свої вимоги обгрунтовує тим, що
відповідач порушив свої зобов'язання
по договору оренди в частині оплати
орендованих приміщень та попередньої
письмової згоди орендодавця на
укладення договору суборенди
нежитлового приміщення.

Рішенням Господарського суду
Харківської області від 04.02.2014 р. у
справі № 922/5038/13 (суддя Погорелова О.В.)
позов задоволено повністю. Розірвано
укладений між позивачем та
відповідачем договір оренди № 6 від
01.08.2011 р. зі змінами, внесеними
додатковим договором № 3 від 01.04.2012 р.;
зобов'язано відповідача повернути
позивачу передане в оренду майно за
договором № 6 від 01.08.2011 р., а саме:
приміщення магазину НОМЕР_1 площею 185,9
кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_2;
стягнуто з відповідача на користь
позивача заборгованість по орендній
платі в сумі 10860,00 грн., пеню в сумі 433,07
грн., 25% річних в сумі 855,77 грн., штраф в
сумі 2772,00 грн. та судовий збір в сумі
2867,50 грн.

Відповідач звернувся до Харківського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій вважає
рішення суду першої інстанції
неправомірним, необгрунтованим та
таким, що прийняте з порушенням норм
матеріального і процесуального права
та неповним з'ясуванням обставин
справи, просить рішення скасувати, та
прийняти нове рішення, яким у
задоволенні позову відмовити у повному
обсязі. Посилається на те, що позивач,
не є власником спірного приміщення,
тому не має права здавати це майно в
оренду та отримувати орендну плату.
Вважає, що право власності на
приміщення магазину НОМЕР_1 площею 185,9
кв.м., розташованого за адресою:
АДРЕСА_2, належить відповідачу та іншим
особам, які визначені в протоколі
загальних зборів радгоспробкоопу
"Безлюдівський" від 25.12.2012 р.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 26.02.2014 р.
апеляційну скаргу відповідача
прийнято до провадження та призначено
до розгляду на 20.03.2014 р.

Ухвалою Харківського апеляційного
господарського суду від 20.03.2014 р.
розгляд справи відкладено на 15.04.2014 р.

Позивач у відзиві на апеляційну
скаргу (вх. № 2349 від 19.03.2014 р.) не
погоджується з доводами, викладеними в
апеляційній скарзі, просить рішення
суду першої інстанції залишити без
змін, а апеляційну скаргу залишити без
задоволення, зазначає , що суд першої
інстанції правомірно застосував ч. 2 ст.
773 Цивільного кодексу України, оскільки
відповідач порушив свої зобов'язання
по договору оренди від 01.08.2011 р. № 6 зі
змінами, внесеними додатковим
договором № 3 від 01.04.2012р., щодо
внесення орендної плати та отримання
попередньої письмової згоди
орендодавця на укладання договору
суборенди. В судовому засіданні 20.03.2014
р. представник позивача повідомив, що в
теперішній час триває процес
оформлення права власності позивача на
приміщення магазину НОМЕР_1,
розташованого за адресою: АДРЕСА_2.
Земельна ділянка під будівлею цього
магазину знаходиться у постійному
користуванні радгоспробкоопу
"Безлюдівський" на підставі рішення
Безлюдівської селищної ради від 16.11.1995
р. № 405 про закріплення в постійне
користування земельних ділянок за
підприємствоми радгоспробкоопу
"Безлюдівський, зокрема, під магазином
по АДРЕСА_2, площею 0,28 га.

В судовому засіданні 15.04.2014 р.
представник позивача надав належним
чином засвідчені копію постанови
загальних зборів радгоспробкоопу
"Безлюдівський" від 11.12.2012 р. "Про
затвердження "Положення про Порядок
поділу, нарахування часток та
закріплення власності в
радгоспробкооп "Безлюдівський", копію
протоколу загальних зборів членів
радгоспробкоопу "Безлюдівський" від
25.12.2012 р., та пояснення (вх. № 3035 від
14.04.2014 р.), в якому зазначає, що магазин
НОМЕР_1, розташований за адресою:
АДРЕСА_2, починаючи з 1961 року
знаходиться на балансі
радгоспробкоопу "Безлюдівський".

Представники відповідача в судовому
засіданні 15.04.2014 р. підтримали
апеляційну скаргу у повному обсязі та
заявили клопотання (вх. № 3050 від 14.04.2014
р.) про долучення до матеріалів справи
додаткових доказів, яке задоволено
колегією суддів.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення присутніх в
судовому засіданні представників
сторін, дослідивши доводи апеляційної
скарги в межах вимог, передбачених ст.
101 Господарського процесуального
кодексу України, перевіривши повноту
встановлення судом першої інстанції
обставин справи та доказів на їх
підтвердження, а також правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Харківського
апеляційного господарського суду
прийшла до висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи та
встановлено судом першої інстанції,
між Радгоспробкоооп "Безлюдівський"
(орендодавцем) та ФОП ОСОБА_2 (орендарем)
укладено договір оренди № 6 від 01.08.2011 р.
(т. 1 а.с 19-20).

Згідно п. 1.1 - 1.2 цього договору,
орендодавець передав, а орендар
прийняв у строкове платне користування
нежитлове приміщення магазину НОМЕР_1,
площею 185,9 кв.м., що розташоване у
АДРЕСА_2, з метою ведення господарської
діяльності.

У подальшому, рішенням Виконавчого
комітету Безлюдівської селищної ради
Харківського району Харківської
області від 19.04.2012 р. № 77 "Про присвоєння
поштових адрес нежилим приміщенням
смт. Безлюдівка" нежитловому
приміщенню - магазину НОМЕР_1 присвоєно
поштову адресу: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 18).

В пункті 1.3 договору оренди № 6 від
01.08.2011 р. сторони визначили ,що
орендовані приміщення належать
орендодавцю на праві власності.

В п. 3.2 договору оренди № 6 від 01.08.2011 р.
сторони встановили обов'язок орендаря
щодо своєчасного внесення орендної
плати.

Згідно п. 4.1 договору оренди № 6 від
01.08.2011 р., орендна плата вноситься
щомісячно не пізніше 5 числа поточного
місяця у сумі 1320,00 гривень на поточний
рахунок орендодавця. Додатковим
договором № 3 від 01.04.2012 р. до договору
оренди № 6 від 01.08.2011 р. сторони внесли
зміни в п. 4.1 договору оренди,
встановивши орендну плату з 01.04.2012 р. в
розмірі 2310,00 грн., інші умови договору
оренди залишилися незмінними (т. 1 а.с.
22).

Пунктом 1.4. договору оренди № 6 від
01.08.2011 р. встановлено строк дії договору
до 31.07.2014 р. Сторони встановили в
пункті 1.5., що договір набуває сили з
моменту підписання сторонами акту
приймання-передачі, який є невід'ємною
частиною договору. На виконання п. 1.5
договору оренди № 6 від 01.08.2011 р. об'єкт
оренди (нежитлове приміщення магазину
НОМЕР_1) був переданий орендарю на
підставі акту приймання-передачі від
01.08.2011 р., який підписали представники
обох сторін та який є невід'ємною
частиною договору оренди (т. 1 а.с. 21).

Перевіркою матеріалів справи
встановлено, що відповідач протягом
дії договору оренди № 6 від 01.08.2011р.
порушував зобов*язання щодо
своєчасного внесення орендної плати, а
саме : прострочено сплату орендної
плати за період з 01.08.2013 р. по 30.01.2014 р.
(сплачено частину заборгованості 31.10.2013
р. в сумі 1000,00 грн. в останній день
третього місяця несплати поряд), за
період з 01.11.2013 р. по 05.12.2013 р. (сплачено
частину заборгованості 27.11.2013 р. в сумі
1000,00 грн.), та за період з 06.12.2013 р. по
30.01.2014 р. (сплачено частину
заборгованості 27.11.2013 р. в сумі 1000,00
грн.), заборгованість по орендній
платі складає 10860,0 грн. ,що
підтверджується банківськими
виписками (т. 1 а.с. 35-51).

Згідно п. 3.8 договору оренди № 6 від
01.08.2011 р., орендар має право здавати
орендоване приміщення в суборенду
третім особам на підставі договору
суборенди тільки з письмової згоди
орендодавця, на строк та в межах дії
договору оренди з застосуванням до
договору суборенди положень цього
договору.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідачем без узгодження з
позивачем укладено з ОСОБА_5 договір
суборенди нежитлового приміщення б/н
від 01.08.2012 р. про передачу в суборенду
нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 (т. 1
а.с. 27-28).

Передання відповідачем орендованого
майна в суборенду третій особі
(ОСОБА_5М.) підтверджується також листом
ОСОБА_5, який він надіслав позивачу у
відповідь на лист від 30.11.12 р. № 24 (т. 1
а.с. 29-31).

Згідно ст. 783 Цивільного кодексу
України, наймодавець має право
вимагати розірвання договору найму,
якщо:

1) наймач користується річчю всупереч
договору або призначенню речі;

2) наймач без дозволу наймодавця
передав річ у користування іншій особі;

3) наймач своєю недбалою поведінкою
створює загрозу пошкодження речі;

4) наймач не приступив до проведення
капітального ремонту речі, якщо
обов'язок проведення капітального
ремонту був покладений на наймача.

Пунктом 2.2 договору оренди № 6 від 01.08.2011
р. сторони передбачили право
орендодавця виступати з ініціативою
про дострокове розірвання договору
оренди у разі невиконання орендарем
умов цього договору.

Враховуючи невиконання орендарем умов
договору оренди № 6 від 01.08.2011 р. (в т.ч.
п. 3.8 договору), позивач звернувся до
відповідача з листом від 16.10.2013 р. № 59
про дострокове розірвання зазначеного
договору, додавши до листа два
примірника проекту додаткового
договору про розірвання договору
оренди № 6 від 01.08.2011 р. (т. 1 а.с. 23-24).

У відповідь на звернення позивача
відповідач в листі б/н від 01.11.2013 р. не
погодився на розірвання договору
оренди № 6 від 01.08.2011 р., додатковий
договір про дострокове розірвання
договору оренди № 6 від 01.08.2011 р. не
підписав (т. 1 а.с. 26).

Відповідно до пункту 8.1 договору, спори,
які виникають по договору, сторони
врегульовують шляхом переговорів. Якщо
сторони не можуть прийти до згоди, спір
розв'язується шляхом розгляду у
Господарському суді, у відповідності
до діючого законодавства.

Згідно пункту 9.3. неврегульовані цим
договором питання підлягають
врегулюванню у відповідності з діючим
законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України та ч. 1
ст. 188 ГК України зміна та розірвання
господарських договорів допускається
лише за згодою сторін, якщо інше не
встановлено законом або договором.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого
господарського суду 29.05.2013 року № 12 "Про
деякі питання практики застосування
законодавства про оренду (найм) майна"
пункту 3.1. розділу 3, з урахуванням
частини другої статті 124 Конституції
України та Рішення Конституційного
Суду України від 09.07.2002 року № 15-рп/2002 у
справі № 1-2/2002, приписи статті 188 ГК
України та статті 11 ГПК України не
позбавляють сторону договору права на
звернення до суду з вимогою про зміну
або розірвання договору оренди без
дотримання порядку досудового
врегулювання спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного
кодексу України договір може бути
змінено або розірвано за рішенням суду
на вимогу однієї із сторін у разі
істотного порушення договору другою
стороною та в інших випадках,
встановлених договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Крім того, в п. 6.3 договору оренди № 6 від
01.08.2011 р. сторони передбачили право
орендодавця ініціювати дострокове
розірвання цього договору у разі
порушення орендарем строку внесення
орендної плати більш одного місяця з
моменту виникнення зобов'язання, та в
інших випадках, передбачених
законодавством України.

За приписами ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України, одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом, зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності
таких умов та вимог - відповідно до
звичаїв ділового обороту або
інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу
України, суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В п. 5.3 договору оренди № 6 від 01.08.2011 р.
сторони визначили, що орендодавець, у
разі прострочення орендарем внесення
орендної плати понад одного місяця, має
право розірвати договір та вимагати
відшкодування збитків, спричинених цим
простроченням.

Враховуючи вищезазначене та
перевіривши наданий позивачем
розрахунок заборгованості
відповідача, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що судом
першої інстанції було правомірно
розірвано договір оренди від 01.08.2011 р. №
6 зі змінами, внесеними додатковим
договором № 3 від 01.04.2012 р. та стягнуто з
відповідача на користь позивача
заборгованість по орендній платі в
сумі 10860,00 грн. та на підставі розділу
5 договору (відповідальність сторін)
пеню в сумі 433,07 грн., 25% річних в сумі 855,77
грн., штраф в сумі 2772,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу
України у разі припинення договору
найму наймач зобов'язаний негайно
повернути наймодавцеві річ у стані, в
якому вона була одержана, з урахуванням
нормального зносу, або у стані, який
було обумовлено в договорі.

Пунктом 3.11 договору оренди № 6 від
01.08.2011 р. сторони встановили обов"язок
орендаря, у разі припинення дії
договору оренди, повернути
орендодавцеві об"єкт оренди протягом
3-х днів з моменту припинення договору
по акту приймання-передачі, тому вимога
позивача про зобов'язання відповідача
повернути позивачу орендоване майно
також підлягає задоволенню.

Таким чином, колегія суддів
апеляційної інстанції вважає рішенням
суду першої інстанції обгрунтованим
та прийнятим з дотриманням вимог
діючого законодавства. Посилання
відповідача на те, що позивач не мав
права здавати спірне майно в оренду та
отримувати орендну плату, у зв'язку з
відсутністю у позивача права власності
на спірне нежитлове приміщення -
магазин НОМЕР_1 по АДРЕСА_2 матеріалами
справи не підтверджено, оскільки
постановою загальних зборів
радгоспробкоопу "Безлюдівський" від
11.12.2012 р. було затверджено "Положення
про Порядок поділу, нарахування часток
та закріплення власності в р/р
"Безлюдівський" (т. 1 а.с. 212-215).

Згідно п. 1 цього Положення, при поділі
власності капітал (основні засоби) р/р
"Безлюдівський" ділиться на дві
чатсини: неподільну і подільну. Перша,
неподільна частина або Статутний
(громадський) капітал закріплюється за
радгоспрабкоопом, виступає гарантом
цілісності, стабільності і
використовується на загальні блага
суспільства, становить 9715,11 грн. та
складається з вартості наступних
обєктів: магазину НОМЕР_2 і приміщення
контори літ. 1-5 площею 9,9 кв.м. Друга,
подільна частина або пайовий
(колективний) капітал зараховується в
пайовий (колективний) капітал
радгоспрабкоопу і підлягає
закріпленню за членами
радгоспрабкоопу (фізичними особами).
Пайовий (колективний) капітал
становить 160586,76 грн. та складається з
вартості таких об'єктів: магазин
НОМЕР_3, магазин НОМЕР_4, магазин НОМЕР_1,
магазин НОМЕР_5, кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1",
приміщення контори (за винятком
приміщення літ. 1-5 площею 9,9 кв.м.),
склади госпдовору.

Відповідно до п. 2 цього Положення,
конкретні частки в майні р/р
"Безлюдівський", нараховані членам
радгоспрабкоопу, згідно з цим
Положенням, підлягають затвердженню на
загальних зборах членів р/р
"Безлюдівський".

Відповідно до п. З цього Положення,
власність або частина власності
радгоспробкооп "Безлюдівський" з
подільного фонду закріплюється за
членом шляхом продажу йому об'єкта або
частини об'єкта нерухомості в межах
нарахованої йому частки, для
подальшого індивідуального або
часткового спільного володіння,
розпорядження та користування, що
вирішується правлінням радгоспробкооп
"Безлюдівський" на підставі поданої
заяви члена радгоспробкооп
"Безлюдівський".

З матеріалів справи вбачається, що
правлінням радгоспробкооп
"Безлюдівський" рішень щодо продажу
магазину НОМЕР_1 по АДРЕСА_2, членам
радгоспробкооп "Безлюдівський" не
приймалось, частка в майні в грошовому
вираженні жодному з членів
Радгоспробкооп "Безлюдівський"
нарахована не була, експертна оцінка
зазначеного майна не проводилась.

В матералах справи відсутні докази
звернення ОСОБА_2, як члена
Радгоспробкооп "Безлюдівський" на
придбання магазину НОМЕР_1 по АДРЕСА_2, в
порядку, передбаченому п. 3 Положення
про Порядок поділу, нарахування часток
та закріплення власності в р/р
"Безлюдівський", затвердженого
Постановою Загальних зборів
Радгоспробкоопу "Безлюдівський" від
11.12.2012 р.

Радгоспробкооп "Безлюдівський"
безперервно з 1961 року до теперішнього
часу використовує своє майно, в т.ч.
нежитлові приміщення магазину НОМЕР_1
по АДРЕСА_2, у власній
господарсько-фінансовій діяльності та
сплачує обов'язкові платежі (податки та
збори) до бюджету. На теперішній час
майнові права на нежитлові приміщення
магазину НОМЕР_1 в АДРЕСА_2, в цілому
належать Радгоспробкооп
"Безлюдівський".

Згідно Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 13.11.2013р. , ОСОБА_2 є
одним з засновників юридичної особи
Радгоспробкоопу «Безлюдівський»
державна реєстрація якої здійснена
28.04.1993 року , 28.03.2005року за
№0000567.(арк.72-73,т-1)

Стаття 627 Цивільного кодексу України
встановлює, що сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості. Зміст
договору становлять умови (пункти),
визначені на розсуд сторін і погоджені
ними, та умови, які є обов'язковими
відповідно до актів цивільного
законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного
кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу
України, договір є укладеним, якщо
сторони в належній формі досягли згоди
з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до частин 1, 3, 5 статті 203
Цивільного кодексу України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам; волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

З матеріалів справи вбачається, що
договір оренди № 6 від 01.08.2011 р.
укладений сторонами в силу вільного
волевиявлення сторін договору, що
також підтверджується актом
приймання-передачі від 01.08.2011 р. (т. 1 а.с.
21), який був підписаний представниками
сторін без застережень. Докази
визнання недійсним вказаного договору
в матеріалах справи відсутні.

На підставі зазначеного колегія суддів
апеляційної інстанції вважає, що
місцевий господарський суд, приймаючи
оскаржуване рішення, повністю дослідив
обставини, які мають значення для
справи, правильно застосував норми
матеріального та процесуального права,
а тому підстави для скасування рішення
та задоволення апеляційної скарги
відповідача відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 33, 34, 43, 99, 101, п. 1 ст. 103, статтею
105 Господарського процесуального
кодексу України, колегія суддів
Харківського апеляційного
господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача
залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду
Харківської області від 04 лютого 2014
року у справі № 922/5038/13 залишити без
змін.

Дана постанова набирає законної сили з
дня її прийняття і може бути оскаржена
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України через
Харківський апеляційний господарський
суд.

Повний текст постанови складено та
підписано 22.04.2014 року.

Головуючий суддя
Бондаренко В.П.

Суддя
Пелипенко Н.М.

Суддя
Тихий П.В.