ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" квітня 2014 р.Справа № 916/556/14

Позивач: Приватне акціонерне
товариство "Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту" в особі
Ізмаїльської філії

Відповідач: Приморська сільська рада
Кілійського району Одеської області

Про визнання незаконним та скасування
рішення

Суддя Рога Н.В.

Представники:

Від позивача: Зайончковська В.В. -
довіреність №130 від 25.12.2013р.,

Понісько С.І. - згідно
довіреності №104 від 25.12.2013р.

Від відповідача: Іванов С.І. - сільській
голова.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Зайончковська В.В. -
довіреність №130 від 25.12.2013р.

Від відповідача: не з'явився.

Суть спору: Позивач - Приватне
акціонерне товариство
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" в особі
Ізмаїльської філії (далі - ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ") звернувся до
господарського суду Одеської області з
позовом до Приморської сільської ради
Кілійського району Одеської області
про визнання незаконним та скасування
рішення Приморської сільської ради
Кілійського району Одеської області
№424-УІ-ХХІІІ "Про відмову Ізмаїльській
філії Приватного акціонерного
товариства "Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту" у наданні
дозволу на розроблення детального
плану території розміщення бази
відпочинку "Транспортник" та проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в постійне користування для
розміщення, експлуатації та
обслуговування бази відпочинку
"Транспортник".

Представники позивача позовну
заяву підтримують, наполягають на
задоволенні позову.

Відповідач проти позову заперечує
з мотивів, викладених у відзиві на
позовну заяву.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення представників сторін, суд
встановив:

Рішенням Приморської сільської
ради Кілійського району Одеської
області №424-УІ-ХХІІІ "Про відмову
Ізмаїльській філії Приватного
акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" у наданні
дозволу на розроблення детального
плану території розміщення бази
відпочинку "Транспортник" та проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в постійне користування для
розміщення, експлуатації та
обслуговування бази відпочинку
"Транспортник" вирішено відмовити
Ізмаїльській філії ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" в наданні
дозволу на розроблення детального
плану території розміщення бази
відпочинку "Транспортник" та проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в постійне користування для
розміщення, експлуатації та
обслуговування бази відпочинку
"Транспортник", у зв'язку з тим, що: 1. до
клопотання не додані графічні
матеріали, на яких зазначено бажане
місце розташування та розмір земельної
ділянки, та документи, які
підтверджують відповідність місця
розташування земельної ділянки
містобудівній документації; 2. дане
підприємство не має права на отримання
земельної ділянки у постійне
користування.

Позивач у справі вважає, що дане
рішення ради є незаконним та має бути
скасоване, посилаючись на те, що ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" є власником
бази відпочинку "Транспортник", що
розташована у с. Приморське,
Кілійського району Одеської області,
що підтверджується Витягом з реєстру
права власності на нерухоме майно від
18.03.2010р. за №25612582. Відповідно до ст.120
Земельного кодексу України та ст. 377
Цивільного кодексу України у разі
набуття права власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, що
перебувають у власності, користуванні
іншої особи, припиняється право
власності, право користування
земельною ділянкою, на якій
розташовані ці об'єкти. До особи, яка
набула право власності на жилий
будинок, будівлю або споруду, розміщені
на земельній ділянці, що перебуває у
власності іншої особи, переходить
право власності на земельну ділянку
або її частину, на якій вони розміщені,
без зміни її цільового призначення. За
таких обставин, позивач вважає, що
відповідачем порушено право ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ"на оформлення
права користування земельною ділянкою,
на якій розташоване майно позивача.

Крім того, позивач зазначає ,що
відповідно до ч.1 ст.123 Земельного
кодексу України земельні ділянки
державної та комунальної власності, на
яких розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна, що
перебувають у державній чи комунальній
власності, передаються особам,
зазначеним у пункті "а" частини другої
статті 92 цього Кодексу, лише на праві
постійного користування. Відповідно до
п."а" ч.2 ст. 92 Земельного кодексу України
права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають
підприємства, установи та організації,
що належать до державної та
комунальної власності. ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" засноване
відповідно до наказу Міністерства
транспорту та зв'язку України від
30.10.2001р. №746 шляхом перетворення
державного підприємства
„Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" в відкрите
акціонерне товариство відповідно до
Указу Президента України "Про
корпоратизацію підприємств" №210/93 від
15.06.1993р. (із змінами та доповненнями).
Засновником та єдиним акціонером
товариства є держава в особі
Міністерства інфраструктури України.
При цьому, частка , яка належить державі
у статутному капіталі ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ", складає 100%. За
таких обставин, позивач вважає, що ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" є
підприємством, що належить до
державної власності, у зв'язку з чим має
право на отримання земельної ділянки у
постійне користування.

Позивач також зазначає, що підстави
відмови у наданні дозволу на
розроблення проекту землеустрою щодо
відведення земельної ділянки
перелічені у ч. 3 ст.123 Земельного
кодексу України, яка не містить такої
підстави для відмови як не надання
графічних матеріалів, на яких
зазначено бажане місце розташування та
розмір земельної ділянки, та документи,
які підтверджують відповідність місця
розташування земельної ділянки
містобудівній документації.

Крім того, позивач зазначив, що 16
липня 2013р. до Приморської сільської
ради було подано повторне клопотання
(вих.№346) про надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою
щодо відведення земельної ділянки
площею 2340 кв.м в постійне користування
для розміщення, експлуатації та
обслуговування бази відпочинку
"Транспортник", до якого було додано
ген.план бази відпочинку "Транспортник"
із зазначенням її місце розташування,
із зазначенням сусідніх баз
відпочинку. За таких обставин, позивач
вважає, що ним було дотримано вимоги ч.2
ст.123 Земельного кодексу України. Але,
зазначене клопотання позивача на
пленарному засіданні Приморської
сільської ради розглянуто не було. У
відповідь на клопотання позивачем було
отримано лист голови Приморської
сільської ради від 19.07.2013р. за №02-11/639,
згідно якого відповідь вже було надано
рішенням сільської ради №424-УІ-ХХІІІ
від 29.05.2013р. Такі дії відповідача
позивач вважає незаконними, такими, що
порушують права та інтереси позивача.

Відповідач проти позову заперечує,
посилаючись на те, що згідно ст. 92
Земельного кодексу України права
постійного користування земельною
ділянкою із земель державної та
комунальної власності набувають
підприємства, установи та організації,
що належать до державної та
комунальної власності. Відповідно до
п.4.3 Статуту ПрАТ "Київ-Дніпровське
МППЗТ" товариство є господарським
товариством і має
організаційно-правову форму
акціонерного товариства, тип
акціонерного товариства - приватне. За
таких обставин, відповідач вважає, що
ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" не має
права на отримання земельної ділянки у
постійне користування.

Крім того, відповідач зазначає, що
відповідно до п.2 ст. 123 Земельного
кодексу України до клопотання
додаються графічні матеріали, на яких
зазначено бажане місце розташування та
розмір земельної ділянки. До
клопотання позивача від 22.04.2013р. не було
додано графічних матеріалів, у зв'язку
з чим Приморська сільська рада не могла
встановити відповідність місця
розташування земельної ділянки, на
якій розташована база відпочинку
"Транспортник", генеральному плану
населеного пункту, іншої містобудівної
документації.

Розглянув матеріали справи суд
доходить до такого висновку:

Відповідно до п. 2 Роз'яснень Вищого
господарського суду України від 26.01.2000
р. N 02-5/35 "Про деякі питання практики
вирішення спорів, пов'язаних з
визнанням недійсними актів державних
чи інших органів" (із змінами та
доповненнями) Акт державного чи іншого
органу - це юридична форма рішень цих
органів, тобто офіційний письмовий
документ, який породжує певні правові
наслідки, спрямований на регулювання
тих чи інших суспільних відносин і має
обов'язковий характер для суб'єктів цих
відносин.

Підставами для визнання акта недійсним
є невідповідність його вимогам чинного
законодавства та/або визначеній
законом компетенції органу, який видав
цей акт. Обов'язковою умовою визнання
акта недійсним є також порушення у
зв'язку з прийняттям відповідного акта
прав та охоронюваних законом інтересів
підприємства чи організації - позивача
у справі. Якщо за результатами розгляду
справи факту такого порушення не
встановлено, у господарського суду
немає правових підстав для задоволення
позову.

Згідно ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу
України до повноважень сільських,
селищних, міських рад у галузі
земельних відносин на території сіл,
селищ, міст належить, зокрема,
розпорядження землями територіальних
громад; надання земельних ділянок у
користування із земель комунальної
власності відповідно до цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 122 цього Кодексу (в
редакції, що була чинною станом на дату
прийняття оскаржуваного рішення)
сільські, селищні, міські ради
передають земельні ділянки у власність
або у користування із земель
комунальної власності відповідних
територіальних громад для всіх потреб.

Згідно ст. 92 Земельного кодексу
України право постійного користування
земельною ділянкою - це право володіння
і користування земельною ділянкою, яка
перебуває у державній або комунальній
власності, без встановлення строку.
Права постійного користування
земельною ділянкою із земель державної
та комунальної власності набувають
підприємства, установи та організації,
що належать до державної та
комунальної власності.

За приписами ст. 63 Господарського
кодексу України державне підприємство
- це підприємство, що діє на основі
державної власності. Як вбачається зі
Статуту ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ"
товариство засноване відповідно до
Наказу Міністерства транспорту
України від 30.10.2001р. №746 шляхом
перетворення державного підприємства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" в відкрите
акціонерне товариство відповідно до
Указу Президента України "Про
корпоратизацію підприємств" №210/93 від
15.06.1993р. (із змінами та доповненнями), та
є правонаступником усіх прав та
обов'язків державного підприємства.
Засновником та єдиним акціонером
товариства є держава в особі
Міністерства інфраструктури України
відповідно до Указу Президента України
від 03.12.2010р. №1085/2010 "Про оптимізацію
системи центральних органів
виконавчої влади", що є
правонаступником Міністерства
транспорту та зв'язку України.
Засновником та єдиним акціонером
Товариства є держава в особі
Міністерства інфраструктури України.
Отже, частка, яка належить державі у
статутному капіталі ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ", складає 100%. За
таких обставин, ПрАТ "Київ-Дніпровське
МППЗТ", на думку суду, має право на
отримання земельної ділянки у постійне
користування.

Відповідно до ч.1 ст. 123 Земельного
кодексу України земельні ділянки
державної та комунальної власності, на
яких розташовані будівлі, споруди, інші
об'єкти нерухомого майна, що
перебувають у державній чи комунальній
власності, передаються особам,
зазначеним у пункті "а" частини другої
статті 92 цього Кодексу, лише на праві
постійного користування.

Виходячи з викладеного, Приморська
сільська рада, на думку суду,
неправомірно відмовила ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" у наданні
дозволу на розроблення детального
плану території розміщення бази
відпочинку "Транспортник" та проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в постійне користування для
розміщення, експлуатації та
обслуговування бази відпочинку
"Транспортник" у зв'язку із тим, що дане
підприємство не має права на отримання
земельної ділянки у постійне
користування.

Згідно ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу
України особа, зацікавлена в одержанні
у користування земельної ділянки із
земель державної або комунальної
власності за проектом землеустрою щодо
її відведення, звертається з
клопотанням про надання дозволу на
його розробку до відповідного органу
виконавчої влади або органу місцевого
самоврядування, які відповідно до
повноважень, визначених ст. 122 цього
Кодексу, передають у власність або
користування такі земельні ділянки. У
клопотанні зазначаються орієнтовний
розмір земельної ділянки та її цільове
призначення. До клопотання додаються
графічні матеріали, на яких зазначено
бажане місце розташування та розмір
земельної ділянки, письмова згода
землекористувача, засвідчена
нотаріально (у разі вилучення
земельної ділянки). Верховній Раді
Автономної Республіки Крим, Раді
міністрів Автономної Республіки Крим,
органам виконавчої влади або органам
місцевого самоврядування, які
передають земельні ділянки державної
чи комунальної власності у
користування відповідно до
повноважень, визначених ст. 122 цього
Кодексу, забороняється вимагати
додаткові матеріали та документи, не
передбачені цією статтею.

Як вбачається з матеріалів справи,
до клопотання ПрАТ "Київ-Дніпровське
МППЗТ" від 22.04.2013р. за №206 про надання
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 2340 кв.м у постійне
користування та до клопотання від
17.05.2013р. №245 про надання згоди на
виготовлення детального плану
території для розміщення бази
відпочинку "Транспортник" позивачем не
було додано жодних додатків, у тому
числі і графічних матеріалів.

За таких обставин, на думку суду,
Приморська сільська рада правомірно
відмовила ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ"
у наданні дозволу на розроблення
детального плану території розміщення
бази відпочинку "Транспортник" та
проекту землеустрою щодо відведення
земельної ділянки в постійне
користування для розміщення,
експлуатації та обслуговування бази
відпочинку "Транспортник" у зв'язку із
тим, що до клопотання не було надано
графічних матеріалів, на яких
зазначено бажане місце розташування та
розмір земельної ділянки.

Посилання позивача на надання до
Приморської сільської ради клопотання
від 16 липня 2013р. (вих.№346) про надання
дозволу на виготовлення проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки площею 2340 кв.м в постійне
користування для розміщення,
експлуатації та обслуговування бази
відпочинку "Транспортник", до якого
було додано ген.план бази відпочинку
"Транспортник" із зазначенням її
місцерозташування, із зазначенням
сусідніх баз відпочинку, до уваги судом
не приймається, так як дане клопотання
було подано вже після прийняття
відповідачем оскаржуваного рішення.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. У
відповідності до ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
суду.

За таких обставин, рішення
Приморської сільської ради
Кілійського району Одеської області
№424-УІ-ХХІІІ "Про відмову Ізмаїльській
філії Приватного акціонерного
товариства "Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту" у наданні
дозволу на розроблення детального
плану території розміщення бази
відпочинку "Транспортник" та проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в постійне користування для
розміщення, експлуатації та
обслуговування бази відпочинку
"Транспортник" підлягає скасуванню у
частині відмови у наданні Ізмаїльській
філії ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ"
дозволу на розроблення детального
плану території розміщення бази
відпочинку "Транспортник" та проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в постійне користування для
розміщення, експлуатації та
обслуговування бази відпочинку
"Транспортник", у зв'язку з тим, що дане
підприємство не має права на отримання
земельної ділянки у постійне
користування.

Відповідно до ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Судові витрати по сплаті судового
збору покласти на відповідача
відповідно до ст..44, 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 44,49, 82-85 ГПК України, суд
-

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Приватного
акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" в особі
Ізмаїльської філії ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" задовольнити
частково.

2. Визнати незаконним та скасувати п.1.2
рішення Приморської сільської ради
Кілійського району Одеської області
№424-УІ-ХХІІІ "Про відмову Ізмаїльській
філії Приватного акціонерного
товариства "Київ-Дніпровське
міжгалузеве підприємство промислового
залізничного транспорту" у наданні
дозволу на розроблення детального
плану території розміщення бази
відпочинку "Транспортник" та проекту
землеустрою щодо відведення земельної
ділянки в постійне користування для
розміщення, експлуатації та
обслуговування бази відпочинку
"Транспортник".

3. Стягнути з Приморської сільської
ради Кілійського району Одеської
області (Одеська обл., Кілійський р-н, с.
Приморське, вул. Леніна, 13а, ) на користь Приватного
акціонерного товариства
"Київ-Дніпровське міжгалузеве
підприємство промислового
залізничного транспорту" в особі
Ізмаїльської філії ПрАТ
"Київ-Дніпровське МППЗТ" (02092, м.Київ,
вул..Алма-Атинська, 37, )
витрати по сплаті судового збору у сумі
609 грн.

4. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили протягом
після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення. якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15 квітня 2014р.

Суддя
Рога Н. В.