м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
За позовом Фізичної особи-підприємця
До Українського державного
університету фінансів та міжнародної
Про розірвання договору
Суддя Митрохіна А.В.
Представники сторін:
від позивача:не з'явилися від
відповідача:Дубовик Д.А. дов. №26/01-1254
справи:
Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовною заявою до
Українського державного університету
фінансів та міжнародної торгівлі про
розірвання договору відповідального
зберігання №2 від 01.02.2011, крім того
просив судові витрати також покласти
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
відповідно до умов договору №2 від
01.02.2011 р. відповідального зберігання
відповідач неналежним чином виконує
умови зазначеного договору, у зв'язку з
чим позивач просить розірвати даний
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.10.2013 порушено провадження у
справи на 13.11.2013.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 13.11.2013 розгляд справи
відкладався на 02.12.2013, відповідно до
вимог ст. 77 Господарського
процесуального Кодексу України.
Представник відповідача в судовому
засіданні 02.12.2013 надав відзив на
позовну заяву, відповідно до якого,
просив припинити провадження у справі
на підставі відсутності предмету
У судовому засіданні 02.12.2013
оголошувалась перерва до 18.12.2013.
23.12.2013 представник позивача через
відділ діловодства Господарського
суду міста Києва подав клопотання,
відповідно до якого вказує, що в
позовній заяві зазначено не всі вимоги,
а тому просить суд вважати правильним
такі позовні вимоги: розірвання
договору №2 відповідального
зберігання від 01.02.2011 та повернути
У судовому засіданні 18.12.2013
оголошувалась перерва до 25.12.2013.
У зв'язку з перебуванням судді
Митрохіної А.В. у відпустці,
розпорядженням в.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
25.12.2013 справу було передано в
провадження судді Пукшин Л.Г.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 25.12.2013 суддя Пукшин Л.Г.
провадження та призначила судове
засідання на 22.01.2014.
У зв'язку з поверненням судді
Митрохіної А.В. з відпустки,
розпорядженням В.о. Голови
Господарського суду міста Києва від
розгляду судді Митрохіній А.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 30.12.2013 суддя Митрохіна А.В.
У зв'язку з перебуванням судді
Митрохіної А.В. на лікарняному,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
провадження судді Пукшин Л.Г.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 22.01.2014 суддя Пукшин Л.Г.
провадження та призначила судове
засідання на 12.02.2014.
У зв'язку з виходом судді Митрохіної
А.В. з лікарняного, розпорядженням
Голови Господарського суду міста Києва
для розгляду судді Митрохіній А.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.02.2014 суддя Митрохіна А.В.
прийняла справу до свого провадження.
У судовому засіданні 12.02.2014
оголошувалась перерва до 26.02.2014.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 26.02.2014 розгляд справи
відкладався на 12.03.2014, відповідно до
вимог ст. 77 Господарського
процесуального Кодексу України.
У зв'язку з перебуванням судді
Митрохіної А.В. у відпустці,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
12.03.2014 справу було передано в
провадження судді Пукшин Л.Г.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.03.2014 суддя Пукшин Л.Г.
провадження та призначила судове
засідання на 02.04.2014.
У зв'язку з поверненням судді
Митрохіної А.В. з відпустки,
розпорядженням заступника Голови
Господарського суду міста Києва від
розгляду судді Митрохіній А.В.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.03.2014 суддя Митрохіна А.В.
Розглянувши в судовому засіданні
клопотання позивача про доповнення
позовних вимог, суд приходить до
висновку про залишення зазначеного
клопотання без розгляду, оскільки
чинним законодавством не передбачено
право сторони доповнювати позовні
вимоги, крім того зазначене клопотання
не можна вважати заявою про збільшення
позовних вимог, оскільки згідно з п. 3.10
постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» передбачені
частиною четвертою статті 22 ГПК права
позивача збільшити або зменшити розмір
позовних вимог, відмовитись від позову
можуть бути реалізовані до прийняття
рішення судом першої інстанції. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві.

Із поданої позовної заяви вбачається,
що предметом позову у даній справі є
розірвання договору, а відповідно до п.
3 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування норм
Господарського процесуального кодексу
України, порушені у доповідних
записках про роботу господарських
судів у 2005 році» від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 під
збільшенням розміру позовних вимог
(частина друга статті 22 ГПК) слід
розуміти збільшення суми позову за
тією ж вимогою, яку було заявлено у
позовній заяві (абзац другий підпункту
3.7 пункту 3 роз'яснення президії Вищого
арбітражного суду України від 18.09.1997 р.
№ 02-5/289 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України»).

Тому пред'явлення додаткових позовних
вимог (повернення майна) не можуть
розглядатися судом як збільшення
розміру позовних вимог, оскільки є
немайновою вимогою.

Представники позивача у судове
засідання 02.04.2014 не з'явилися, про
причини неявки суд не повідомили, заяв
та клопотань не подали.

Представник відповідача у судове
засідання 02.04.2014 з'явився, надав
пояснення по справі та просив
припинити провадження у справі у
зв'язку із відсутністю предмету спору.

У відповідності з положеннями п. 3.6
Роз'яснення Вищого арбітражного суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України» від
18.09.97р. №02-5/289 особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце її розгляду судом, якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

За результатами дослідження доказів,
наявних в матеріалах справи, суд в
нарадчій кімнаті, у відповідності до
ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення
у справі №910/20804/13.

В судовому засіданні 02.04.2014 судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представника позивача, всебічно і
повно з'ясувавши фактичні обставини, на
яких ґрунтується позов, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2011 між Фізичною особою - підприємцем
ОСОБА_1 (поклажодавець) та Українським
державним університетом фінансів та
міжнародної торгівлі (зберігач) було
укладено договір №2 відповідального
зберігання (надалі - Договір),
відповідно до умов якого поклажодавець
передає, а зберігач приймає на
відповідальне зберігання протягом
строку цього договору майно.

Відповідно до п. 1.2. Договору, адреса
зберігання: АДРЕСА_1.

Згідно з п. 1.3. Договору, приймання майна
на відповідальне зберігання та
повернення його з відповідального
зберігання здійснюється за актами
приймання-передачі, які підписуються
уповноваженими представниками сторін
і скріплюються печатками після
фактичного прийняття та є невід'ємною
частиною цього договору.

Пунктом 1.4. Договору передбачено, що
перелік майна, яке передається на
відповідальне зберігання згідно з цим
договором, його кількість, вартість та
комплектність визначаються сторонами
у актах приймання-передачі.

Відповідно до п. 2.1.4 Договору зберігач
зобов'язаний повернути майно
поклажодавцеві на його вимогу протягом
7(семи) календарних днів.

Згідно п. 3.2. Договору поклажодавець має
право у будь-який час вимагати у
зберігача повернення майна, яке
знаходиться на зберіганні (всього або
його частини).

Цей договір вважається укладеним і
набирає чинності з дати його
підписання сторонами та скріплення
печатками сторін (п. 7.1. договору).

Відповідно до п. 7.2. договору, строк
цього договору починає свій перебіг у
момент, визначений у п. 7.1. цього
договору та діє до 11 липня 2011 року.

Згідно з п. 7.4. договору, у випадку, якщо
за 20 днів до закінчення строку дії
цього договору будь-яка із сторін не
повідомить іншу про його припинення,
договір вважається продовженим на той
самий строк і на тих самих умовах.

На виконання вимог Договору ФОП ОСОБА_1
передав майно вартістю 129 220,00 грн. на
зберігання Українському державному
університету фінансів та міжнародної
торгівлі, а останній прийняв, що
підтверджується актом №1
приймання-передачі від 01.02.2011.

Рішенням Господарського суду міста
Києва у справі №5011-18/18424-2012 від 29.01.2013,
яке залишено без змін Постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 03.06.2013
встановлено, що Договір є
пролонгованим і позивач має право в
будь-який момент звернутись до
відповідача з вимого повернути майно.

08.07.2013 позивач звернувся до відповідача
з листом-звернення про доступ до
приміщення та дозвіл на вивезення його
майна з приміщення за адресою: АДРЕСА_1.

Спір у даній справі виник через
твердження позивача про наявність
підстав для розірвання Договору у
зв'язку із істотним порушенням умов
Договору.

Договір є договором зберігання, а
відтак між сторонами виникли
правовідносини, які підпадають під
правове регулювання Глави 66 Цивільного
кодексу України та Глави 30
Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для
виникнення у його сторін господарських
зобов'язань, а саме
майново-господарських зобов'язань
згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського
кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509
Цивільного кодексу України, і згідно
ст. 629 Цивільного кодексу України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом. Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом. Істотним є таке
порушення стороною договору, коли
внаслідок завданої цим шкоди друга
сторона значною мірою позбавляється
того, на що вона розраховувала при
укладенні договору.

У зв'язку із невиконанням відповідачем
умов п. 2.1.4 Договору стосовно
повернення майна, позивач
листом-звернення від 08.07.2013р. звернувся
до відповідача з вимогою про допуск до
приміщення, де зберігається майно та
дозвіл на вивезення мана.

Відповіді на лист-звернення відповідач
не надав, майно не повернув.

Підставою для розірвання Договору
позивач вказує на порушення
відповідачем п. 2.1.4 Договору, а саме
неповернення майна і як наслідок
відсутності можливості у позивача
користуватися майном, що є грубим
порушенням умов Договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 651 Цивільного
кодексу України у разі односторонньої
відмови від договору у повному обсязі
або частково, якщо право на таку
відмову встановлено договором або
законом, договір є відповідно
розірваним або зміненим.

Направлення поклажодавцем зазначеного
повідомлення на адресу відповідача в
розумінні ст. 651 Цивільного кодексу
України свідчить про односторонню
відмову позивача від договору,
наслідком якої є припинення дії
договору.

Таким чином, Договір є розірваним з
08.07.2013 р.

В той же час, позивачем подано позовну
заяву про розірвання Договору 28.10.2013 р.,
тобто після розірвання такого договору
01.09.2011 р.

Відповідно до п. 4.4 постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р.
господарський суд припиняє
провадження у справі у зв'язку з
відсутністю предмета спору (пункт 11
частини першоїстатті 80 ГПК), зокрема, у
випадку припинення існування предмета
спору (наприклад, сплата суми боргу,
знищення спірного майна, скасування
оспорюваного акта державного чи іншого
органу тощо), якщо між сторонами у
зв'язку з цим не залишилося
неврегульованих питань.

Припинення провадження у справі на
підставі зазначеної норми ГПК можливе
в разі, коли предмет спору існував на
момент виникнення останнього та
припинив існування в процесі розгляду
справи. Якщо ж він був відсутній і до
порушення провадження у справі, то
зазначена обставина тягне за собою
відмову в позові, а не припинення
провадження у справі.

За таких обставин, оскільки Договір був
розірваний до порушення провадження у
справі, в задоволенні позовних вимог
необхідно відмовити.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК
України витрати, пов'язані з розглядом
справи, покладаються на позивача при
відмові в позові.

За таких обставин, на підставі
викладеного, керуючись ст. 33, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, Господарський суд міста Києва,
-

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позовних вимог
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

3 . Дата складання повного рішення
07.04.2014.

Суддя
А.В. Митрохіна