ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р.Справа №
916/672/14Господарський суд Одеської
області у складі судді Лічмана Л.В.,

секретар судового засідання Бєлих К.В.,

за участю представників сторін:

від позивача не з'явився,

від відповідача Головко І.В.,

розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовом Товариства
з обмеженою відповідальністю
„ОЛЕНТРАНС" до Товариства з обмеженою
відповідальністю „Веста Транс" про
стягнення 19694,68 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 26.02.2014 р. прийнято позовну
заяву Товариства з обмеженою
відповідальністю „ОЛЕНТРАНС",
порушено провадження у справі № 916/672/14
та призначено її до розгляду в
засіданні суду на 17.03.2014 р.

За правилами ст.77 ГПК України в
судовому засіданні 17.03.2014 р. оголошено
перерву до 07.04.2014 р.

У зв'язку з відпусткою за сімейними
обставинами судді господарського суду
Одеської області Лічмана Л.В. судове
засідання 07.04.2014 р. не відбулось.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 10.04.2014 р. призначено справу
до розгляду в засіданні суду на 16.04.2014 р.

Сторони повідомлені про час і місце
засідань господарського суду, що
підтверджується, зокрема,
повідомленнями про вручення поштового
відправлення та розписками їх
представників.

Згідно із приписами ст.85 ГПК України в
судовому засіданні 16.04.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Товариство з обмеженою
відповідальністю „ОЛЕНТРАНС" (далі -
ТОВ „ОЛЕНТРАНС") звернулось в
господарський суд Одеської області з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю „Веста
Транс" (далі - ТОВ „Веста Транс") про
стягнення 19694,68 грн. заборгованості, з
яких 17810,00 грн. - основний борг, 89,05 грн. -
інфляційні втрати, 1461,88 грн. - пеня, 333,75
грн. - 3% річних, вказуючи на неналежне
виконання відповідачем договору від
02.01.2013 р. № 272 в частині оплати наданих
послуг з перевезення вантажів
автотранспортом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ
„ОЛЕНТРАНС" посилається на положення
ст.ст.205,526,547,549,655 ЦК України, ст.193 ГК
України, умови вищевказаного договору,
рахунки на оплату, акти надання послуг,
вимогу про сплату боргу, докази її
вручення тощо.

У відзиві на позов ТОВ „Веста Транс"
просить припинити провадження у справі
в порядку п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України у
зв'язку з відсутністю предмету спору,
оскільки відповідачем здійснено
оплату за надані послуги у розмірі 17810,00
грн., що підтверджується платіжними
дорученнями від 14.03.2014 р. VTR413 на суму
13130,00 грн., від 24.03.2014 р. № VTR493 на суму 4680,00
грн. Крім того, відповідач просить
судові витрати покласти на позивача,
т.я. він передчасно звернувся до суду з
вимогами.

В судовому засіданні 16.04.2014 р.
представник ТОВ „Веста Транс" усно
вказав на те, що провадження у справі
підлягає припиненню в частині
стягнення основного боргу, а у позові
про стягнення пені слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представників
сторін, господарський суд встановив
таке.

02.01.2013 р. між ТОВ „ОЛЕНТРАНС"
(Перевізник) та ТОВ „Веста Транс"
(Замовник) укладено договір на міські і
міжміські перевезення вантажів
автотранспортом № 272 (Договір), за
змістом якого Перевізник бере на себе
обов'язки надавати Замовнику міські і
міжміські автотранспортні послуги по
перевезенню вантажів та інших
матеріальних цінностей, які не
заборонені до перевезення
законодавством України, а також інше
автотранспортне обслуговування
Замовника (п.1.1 Договору).

Вартість перевезення встановлюється
згідно виставленого рахунку (п.4.1
Договору). Замовник зобов'язується
сплатити вартість перевезення
вантажів згідно виставленого
Перевізником рахунку шляхом
перерахування коштів на його
розрахунковий рахунок в розмірі 100%
передплати (п.4.2 Договору).

Замовник несе відповідальність за
збитки, нанесені Перевізникові:
безпідставною відмовою в оплаті та
несвоєчасною оплатою рахунків
Перевізника - у вигляді пені в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожен день затримки (п.п. „б" п.5.3.1
Договору).

Договір набуває чинності з дня його
підписання та діє до 31.12.2014 р. (п.8.3
Договору).

На виконання умов Договору ТОВ
„ОЛЕНТРАНС" надало транспортні
послуги по перевезенню вантажів на
загальну суму 17810,00 грн., що
підтверджується актами надання послуг
від 03.07.2013 р. № 1068 на суму 9220,00 грн., від
04.07.2013 р. № 1071 на суму 3910,00 грн., від 12.07.2013
р. № 198 на суму 4680,00 грн.

Договір та акти надання послуг
підписано уповноваженими
представниками та скріплено печатками
контрагентів.

В подальшому ТОВ „ОЛЕНТРАНС" оформило
та направило ТОВ „Веста Транс" вимогу з
проханням виконати належними чином
зобов'язання за Договором та оплатити
17810,00 грн. вартості наданих послуг
протягом семи днів з дня отримання
зазначеної вимоги.

Залишення вимоги без задоволення
спричинило звернення з позовною заявою
в рамках провадження у даній справі.

Перевіривши відповідність доводів
сторін фактичним обставинам справи та
нормам законодавства, господарський
суд дійшов висновку про припинення
провадження у справі в частині
стягнення основного боргу в сумі 17810,00
грн., та відмову в задоволенні решти
позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно із приписами ст.525 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

За правилами ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 2 ст.530 ЦК України встановлено,
що якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час; боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7
ст.193 ГК України, в яких визначено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться; до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
ЦК України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом; не
допускаються одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.307 ГК України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату. Договір перевезення
вантажу укладається в письмовій формі.
Укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства.

Господарський суд, проаналізувавши
наведені приписи матеріального права в
аспекті спірних правовідносин,
відзначає, що між сторонами виникли
господарські зобов'язання, підставою
яких є письмовий Договір на
перевезення вантажу.

При цьому ТОВ „ОЛЕНТРАНС" як
Перевізником виконано належним чином
взяті на себе обов'язки по перевезенню
вантажу, про що свідчать досліджені в
описовій частині рішення акти надання
послуг на суму 17810,00 грн.

В свою чергу ТОВ „Веста Транс" оплатило
вартість спожитих послуг у повному
обсязі, що підтверджується платіжними
дорученнями від 14.03.2014 р. VTR413 на суму
13130,00 грн., від 24.03.2014 р. № VTR493 на суму 4680,00
грн.

За таких обставин, провадження у справі
в частині стягнення 17810,00 грн. основного
боргу підлягає припиненню на підставі
п.1-1 ч.1 ст.80 ГПК України в зв'язку з
відсутністю предмету спору.

Що стосується стягнення 89,05 грн.
інфляційних втрат, 1461,88 грн. пені та 333,75
грн. 3% річних, нарахованих на суму
основного боргу в розмірі 17810,00 грн., то
в цій частині позовних вимог суд
відмовляє, оскільки станом на дату
звернення з позовною заявою до суду
обов'язок відповідача перерахувати
основний борг не виник.

До такого висновку господарський суд
дійшов, з'ясувавши, що строк оплати
вартості послуг з перевезення вантажів
Договором не визначений, а, відтак,
розраховується за правилами ч.2 ст.530 ЦК
України, тобто оплата має бути
здійснена протягом семи днів від дати
отримання відповідної вимоги
Перевізника.

Як вбачається з повідомлення про
вручення поштового відправлення,
вимога про сплату основного боргу
вручена Замовнику 26.02.2014 р., у той час як
безпідставне звернення до суду
відбулось раніше (позовна заява до суду
направлена 22.02.2014 р., доказом чого
являється штемпель поштової установи,
а зареєстрована 25.02.2014 р., про що
свідчить штамп суду).

ТОВ „ОЛЕНТРАНС" з цього приводу надало
пояснення, в яких зазначило, що подачу
позову можна ототожнити з
пред'явленням та отриманням вимоги про
сплати боргу.

Між тим, подання кредитором позовної
заяви, адресованої господарському
суду, а не боржнику, і надіслання
останньому як відповідачеві копії
такої заяви є складовими судової
процедури, а не цивільних
правовідносин, і відповідні дії не слід
розглядати як вимогу в розумінні ч.2
ст.530 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена в
абз.4 п.1.7 постанови пленуму Вищого
господарського суд України „Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" від
17.12.2013 р. № 14.

Згідно ст.49 ГПК України витрати по
оплаті судового збору за результатами
вирішення спору покладаються на ТОВ
„ОЛЕНТРАНС", яке передчасно, а, отже,
помилково звернулось до суду з позовом.

Керуючись ст.ст.33,34,43,80,82-85 ГПК України,
вирішив:

Провадження у справі в частині
позовної вимоги про стягнення 17810,00 грн.
основного боргу припинити.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення 10-денного строку з дня його
підписання і може бути оскаржено в
апеляційному порядку.

Повний текст рішення підписано 17.04.2014 р.

Суддя
Лічман Л.В.