м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2371/14 14.04.14За позовом
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "АХА Страхування"
до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "ПЕРША"
про відшкодування шкоди в порядку
регресу 2 979,17 грн.
Суддя Грєхова О. А.
Представники сторін:
від позивача: не з'явився
від відповідача: не з'явився
Заявлено позов про стягнення з
Приватного акціонерного товариства
"Страхова компанія "ПЕРША" страхового
відшкодування в порядку регресу в сумі
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
позивач на підставі договору
добровільного страхування наземного
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди (надалі -
ДТП) виплатив страхове відшкодування
власнику автомобіля Субару д/н НОМЕР_4,
а тому позивачем відповідно до
положень статті 27 Закону України "Про
страхування" та статей 993, 1191 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.
Відповідальність власника
транспортного засобу - автомобіля УАЗ
д/н НОМЕР_5, яким скоєно ДТП,
застрахована відповідачем на підставі
договору обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів (поліс № АЕ/1688782), а тому позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на відповідача.
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 14.02.2014 року порушено провадження у
справі № 910/2371/14, розгляд справи
призначено на 17.03.2014 року.
17.03.2014 через відділ діловодства
суду від представника відповідача
надійшов відзив на позовну заяву, в
якому відповідач зазначив, що
відповідачем сплачено розмір
страхового відшкодування в розмірі
полісом № АЕ/1688782 відповідач виконав в
повному обсязі. Також відповідач
вказав, що оскільки автомобіль УАЗ д/н
НОМЕР_5 раніше перебував в ДТП, то при
розрахунку суми матеріального збитку
необхідно враховувати коефіцієнт
фізичного зносу автомобіля у
відповідності до п. 7.39 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів
(коефіцієнт фізичного зносу
застосовується якщо складові частини
кузова, кабіни, рами відновлювали
ремонтом або вони мають корозійні
руйнування чи пошкодження у вигляді
деформації). При розрахунку суми
завданої шкоди, який повинен
відшкодувати відповідач не враховано
розмір франшизи за полісом в сумі 510,00
грн. та розмір франшизи позивача в сумі
876,80 грн. Наданий позивачем
рахунок-фактури не є належним доказом
обґрунтування розміру матеріальної
шкоди, що підлягає відшкодуванню в
порядку Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів». Вартість матеріального
збитку та вартість відновлювального
ремонту при пошкодженні майна повинна
визначатися звітом про оцінку майна
(акт оцінки майна) та проводитися
повноважною особою, якою є оцінювач.
Разом з тим, представником
відповідача в судовому засіданні 17.03.2014
заявлено клопотання в порядку ст. 38 ГПК
України про витребування додаткових
доказів з Управління ДАІ УМВС України в
Хмельницькій області, оскільки у
відповідача наявна інформація, що
автомобіль Субару д/н НОМЕР_4 04.07.2010 був
учасником іншої ДТП, внаслідок чого має
вираховуватися коефіцієнт фізичного
Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 17.03.2014 відкладено розгляд справи на
14.04.2014 та направлено запит до
Управління ДАІ УМВС України в
Хмельницькій області про надання
первинної та розширеної довідок ДАІ по
ДТП, що сталася 04.07.2010 за участю
автомобіля марки Субару д/н НОМЕР_4.
14.04.2014 з ВДАІ Хмельницького МВ УМВС
України в Хмельницькій області судом
отримано розширену довідку № 8643826 про
ДТП, яка мала місце 04.07.2010 в м.
Хмельницькому за участю автомобіля
Субару, д/н НОМЕР_4 та схему ДТП.
Представник позивача в судове
засідання 14.04.2014 не з'явився, проте
через відділ діловодства суду подав
заяву про уточнення позовних вимог,
відповідно до якої позивач просить
стягнути з відповідача страхове
відшкодування в порядку регресу в сумі
Відповідно до 3.11. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції від 26.12.2011 № 18, ГПК,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.
Враховуючи викладене суд розцінює
подану позивачем заяву як зменшення
розміру позовних вимог.
Враховуючи норми ст. 22 ГПК України, а
також те, що дана дія не суперечить
законодавству та не порушує
чиїх-небудь прав і охоронюваних
законом інтересів суд приймає до
розгляду заяву позивача про зменшення
розміру позовних вимог.
Відповідно до п. 3.10. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції від 26.12.2011 № 18, у разі
прийняття судом зміни (в бік збільшення
або зменшення) кількісних показників, у
яких виражається позовна вимога, має
місце нова ціна позову, виходячи з якої
й вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення.
Представник відповідача в судове
засідання 14.04.2014 не з'явився, про
причини неявки суд неповідомив.
На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України
складено протоколи судових засідань,
які долучено до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами та
витребуваних судом.

У судовому засіданні 14.04.2014 відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України судом проголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва

В С Т А Н О В И В:

20.04.2012 між ПАТ "Страхова компанія
"АХА Страхування" та ОСОБА_1 укладено
Договір добровільного страхування
наземного транспорту № 56268Га/12хм
(надалі - Договір), за яким був
застрахований автомобіль Субару д/н
НОМЕР_4.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України "Про
страхування", договір страхування - це
письмова угода між страхувальником і
страховиком, згідно з якою страховик
бере на себе зобов'язання у разі
настання страхового випадку здійснити
страхову виплату страхувальнику або
іншій особі, визначеній у договорі
страхування страхувальником, на
користь якої укладено договір
страхування (подати допомогу, виконати
послугу тощо), а страхувальник
зобов'язується сплачувати страхові
платежі у визначені строки та
виконувати інші умови договору. Дана
норма кореспондується із статтею 979
Цивільного кодексу України, якою
визначено, що за договором страхування
страховик зобов'язується у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
або іншій особі, визначеній у договорі,
грошову суму (страхову виплату), а
страхувальник зобов'язується
сплачувати страхові платежі та
виконувати інші умови договору.

Відповідно до відомості № 9173242 про
дорожньо-транспортну пригоду 19.03.2013 в
м. Хмельницькому, сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля Субару д/н НОМЕР_4, під
керуванням ОСОБА_1 та автомобіля УАЗ д/н
НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_2

Згідно з постановою Хмельницького
міськрайонного суду Хмельницької
області № 686/6613/13-п від 04.04.2013 ОСОБА_2
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення.

Відповідно до Висновку № 133/13 від 29.03.2013
експертного автотоварознавчого
дослідження, вартість матеріального
збитку, заподіяного власнику
автомобіля Субару д/н НОМЕР_4, внаслідок
його пошкодження у ДТП, враховуючи
пошкодження зазначені в акті огляду
транспортного засобу від 25.03.2013, станом
на час завершення виконання даного
дослідження становить 13723,29 грн.
Зазначений висновок складений з
урахуванням коефіцієнту фізичного
зносу (0,29) експертом автотоварознавцем
ОСОБА_3 (свідоцтво судового експерта
НОМЕР_6 від 05.12.2007, дійсне до 26.12.2013,
свідоцтво про реєстрацію в Державному
реєстрі оцінювачів НОМЕР_7 від 27.03.2012).

Як вбачається з рахунку № СЕК-02646 від
20.03.2013 ТОВ «ТД «Євромоторс» та
калькуляції/висновку № 1.002.13.0 від 22.03.2013
вартість ремонту Субару д/н НОМЕР_4
становить 15587,10 грн.

Відповідно до норм чинного
законодавства та враховуючи умови
договору страхування позивач визнав
вищезазначену дорожньо-транспортну
пригоду страховим випадком, про що
склав страховий акт № 1.002.13.03397/VESKO11679
від 03.04.2013 на суму 14 710,30 грн.

Позивач здійснив виплату страхового
відшкодування за договором
страхування в розмірі 14710,30 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення № 22462 від 04.04.2013.

Статтею 27 Закону України "Про
страхування" та статтею 993 ЦК України
визначено, що до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло в
межах суми 14710,30 грн. право зворотної
вимоги до особи, відповідальної за
заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК
України передбачено, що джерелом
підвищеної небезпеки є діяльність,
пов'язана з використанням, зберіганням
або утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми,
у відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем
УАЗ д/н НОМЕР_5, встановлена у судовому
порядку.

Разом з тим, з матеріалів справи
вбачається, що цивільно-правова
відповідальність будь-якої особи, яка
експлуатує автомобіль УАЗ д/н НОМЕР_5,
була застрахована у відповідача на
підставі договору (полісу) № АЕ/1688782
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Вказаним договором (полісом №
АЕ/1688782) передбачено, що ліміт
відповідальності за шкоду заподіяну
майну третіх осіб становить 50000,00 грн.
та встановлена франшиза в розмірі 510,00
грн.

Отже, відповідач є особою на яку
полісом № АЕ/1688782 покладено обов'язок з
відшкодування шкоди завданої під час
експлуатації автомобіля на час спірної
ДТП.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» 36.2. Страховик (МТСБУ) протягом
15 днів з дня узгодження ним розміру
страхового відшкодування з особою, яка
має право на отримання відшкодування,
за наявності документів, зазначених у
статті 35 цього Закону, повідомлення про
дорожньо-транспортну пригоду, але не
пізніш як через 90 днів з дня отримання
заяви про страхове відшкодування
зобов'язаний: прийняти рішення про
здійснення страхового відшкодування
або прийняти вмотивоване рішення про
відмову у здійсненні страхового
відшкодування.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача із
заявою № 4565/26/ЦВ від 14.08.2013 про виплату
страхового відшкодування в розмірі
14710,30 грн.

Відповідач виплатив страхове
відшкодування в розмірі 11221,13 грн., що
підтверджується копією платіжного
доручення № 621 від 11.10.2013р.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 вказаного Закону
передбачено, що у зв'язку з
пошкодженням транспортного засобу
відшкодовуються витрати, пов'язані з
відновлювальним ремонтом
транспортного засобу з урахуванням
зносу, розрахованого у порядку,
встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону
України „Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" встановлено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про правомірність
задоволення позовних вимог в сумі 1992,16
грн. (13723,29 грн. - 11221,13 грн. сплаченого
страхового відшкодування 510,00 грн.
франшизи за Полісом № АЕ/1688782).

Заперечення відповідача викладені у
відзиві на позовну заяву не знайшли
свого підтвердження, оскільки копії
розширеної довідки про ДТП та схеми
ДТП, які надійшли на запит суду від ВДАІ
Хмельницького МВ УМВС України в
Хмельницькій області не містять
інформації, що в ДТП, яка сталася 04.07.2010
за участю автомобіля Субару д/н НОМЕР_4
було пошкоджено складові частини
кузова, кабіни, рами автомобіля Субару
д/н НОМЕР_4 або вони мають корозійні
руйнування чи пошкодження у вигляді
деформації.

Суми, які підлягають сплаті за витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються на відповідача (частина 5
статті 49 ГПК України).

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 75, 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "ПЕРША" (03118, м. Київ, проспект
Червонозоряний 150, ідентифікаційний
код 31681672) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ,
вулиця Іллінська, 8; ідентифікаційний
код 20474912) суму страхового
відшкодування у розмірі 1992,16 грн. (одна
тисяча дев'ятсот дев'яносто дві гривні
16 коп.) та судовий збір у розмірі 1827,00
грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім
гривень 00 коп.).

3. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання

повного тексту рішення 17.04.2014

Суддя
О.А. Грєхова