номер провадження справи 14/26/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

20.03.2014
Справа № 908/898/14

Суддя Сушко Л.М., розглянувши матеріали

За позовом 1. ОСОБА_1 (адреса - АДРЕСА_1)

2. ОСОБА_2 (адреса - АДРЕСА_2 )

3. ОСОБА_3 (адреса - АДРЕСА_3 )

до відповідача 1 Виконавчого комітету
Приморської міської ради Запорізької
області (адреса - 72102 Запорізька
область, м. Приморськ, вул. Леніна, буд. 7)

до відповідача 2 Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вільний" (72102
Запорізька область, Приморський район,
с. Інзівка, вул. Радянська, буд. 8)

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору, на стороні
відповідачів - Державна реєстраційна
служба Приморської міської ради
(адреса - 72102 Запорізька область, м.
Приморськ, вул. Пролетарська, буд. 119

про визнання недійсними свідоцтва про
права власності

Без виклику представників сторін

20.03.2014 р. до господарського суду
Запорізької області з позовом
звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
Виконавчого комітету Приморської
міської ради Запорізької області та до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Вільний" , за участю
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні відповідачів -Державна
реєстраційна служба Приморської
міської ради про визнання недійсними 23
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно видане Виконавчим
комітетом Приморської міської ради
Запорізької області на Товариство з
обмеженою відповідальністю "Вільний"
та виключити відповідні записи з
державної реєстрації.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 20.03.2014 р.
порушено провадження у справі № 908/898/14,
присвоєно номер провадження 14/26/14, на
підставі ст. 27 ГПК України до
участі у справі, у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідачів
залучено Державну реєстраційну службу
Приморської міської ради, з
призначенням судового засідання на
10.04.2014 р.

20.03.2014 року до господарського суду
Запорізької області разом з позовною
заявою надійшла заява від позивачів
(вих. № 02-014/2014 від 14.03.2014 р.) про
забезпечення позову у справі з вимогою
накласти арешт на майно, а саме:

1. Контора - м. Приморськ, вул. Вавилова,
буд.1;

2. Ветаптека - м. Приморськ, вул.
Вавилова, буд. 2;

3. Склад - конюшня - м. Приморськ, вул.
Вавилова, буд. 25-а;

4. Електроцех - м. Приморськ, вул.
Вавилова, буд. 25-б;

5. Овочесховище - м. Приморськ, вул.
Вавилова, 26;

6. Гаражі - м. Приморськ, вул.
Вавилова, буд. 1-а;

7. Зерновий тік - м. Приморськ,
пров. Портовий, буд. 40;

8. Польовий стан - м. Приморськ,
пров. Портовий, буд. 38-а;

9. Кошари - м. Приморський район, м.
Набережне, вул. Дем'яна Бідного, буд. 19;

10. Свинарники - Приморський район,
с. Подспор'є, вул. Пролетарська, буд. 68;

11. Склад ПММ - м. Приморськ, вул.
Вавилова, буд. 1-б;

12. Магазин - Приморський район, с.
Подспор'є, вул. Поштова, буд. 21;

13. Магазин - Приморський район, с.
Набережне, вул. Дем'яна Бідного, буд.3;

14. Зерновий тік - Приморський
район, с. Подспор'є, вул. Пролетарська,
буд. 65;

15. Телятник - Приморський район, с.
Подспор'є, вул. Пролетарська, буд. 64;

16. Їдальня - Приморський район, с.
Подспор'є, вул. Пролетарська, буд. 33-а;

17. Майстерня - Приморський район, с.
Подспор'є, вул. Пролетарська, буд. 2-а;

18. Теслярня - Приморський район, с.
Подспор'є, вул. Пролетарська, буд. 2;

19. Склад - Приморський район, с.
Подспор'є, вул. Поштова, буд. 17;

20. Зерносховище - Приморський
район, с. Подспор'є, вул. Пролетарська,
буд. 66;

21. Склад - Приморський район, с.
Подспор'є, вул. Пролетарська, буд. 33;

22. Склад - ларьок - Приморський
район, с. Подспор'є, вул. Поштова, буд. 13;

23. Тваринницький комплекс -
Приморський район, с. Подспор'є, вул.
Пролетарська, буд. 62.

Проаналізувавши фактичні обставини
справи, оцінивши представлені докази,
суд вважає, що заява позивачів про
забезпечення позову (вих. № 02-014/2014
від 14.03.2014 р.) у справі № 908/898/14 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до приписів статей 66, 67
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд за заявою
сторони, прокурора чи його заступника,
який подав позов, або з своєї
ініціативи має право вжити,
передбачених статтею 67 цього Кодексу,
заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать
відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти
певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого
документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого
майна, якщо подано позов про визнання
права власності на це майно і про
зняття з нього арешту.

Про забезпечення позову виноситься
ухвала. Ухвалу про забезпечення позову
може бути оскаржено.

Отже, аналіз приписів закону, який
регулює порядок та підстави вжиття
заходів забезпечення позову, свідчить,
що забезпечення позову є однією з
найважливіших гарантій захисту прав,
свобод та інтересів юридичних осіб,
певним заходом для створення
можливості реального виконання
рішення суду, у разі задоволення
позовних вимог; прийняття передбачених
законом заходів щодо забезпечення
позову є правом суду, який розглядає
спір. Заходи про забезпечення позову
застосовується судом, виходячи з
обставин справи, змісту заявлених
позовних вимог.

Пунктом 1 Постанови пленуму Вищого
господарського суду України від 26.12.2011
р. № 16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" встановлено, що відповідно до
статті 66 Господарського
процесуального кодексу України заходи
до забезпечення позову застосовуються
господарським судом за заявою сторони,
прокурора, або з ініціативи
господарського суду як гарантія
реального виконання рішення суду.
Особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову. У
вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Частинами 2, 4 п. 3 Постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 р. № 16 "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову", встановлено що достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви. Обрані заходи до
забезпечення позову не повинні мати
наслідком повне припинення
господарської діяльності суб'єкта
господарювання, якщо така діяльність, у
свою чергу, не призводитиме до
погіршення стану належного
відповідачеві майна чи зниження його
вартості.

Клопотання позивачів суд відхиляє як
процесуально необґрунтоване, оскільки
заява про вжиття заходів до
забезпечення позову повинна бути
обґрунтована з поданням належних і
допустимих доказів, які підтверджують
можливість виникнення в подальшому
ускладнень у виконанні судового
рішення. Позивачами не надано доказів
зменшення розміру грошових коштів на
розрахункових рахунках відповідача,
або зменшення майна, що в свою чергу
було б підставою для вжиття судом
заходів по забезпеченню позову шляхом
накладання арешту на майно.

Суд не вважає заяву позивачів про
застосування заходів по забезпеченню
позову достатньо обґрунтованою для
застосування таких заходів, внаслідок
чого заява про вжиття заходів по
забезпеченню позову є необґрунтованою
та такою, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 66, 67, 86 Господарського
процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви (вих. № 02-014/2014 від
14.03.2014 р.) про забезпечення позову
відмовити.

Суддя
Л.М. Сушко