ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2014 року Справа № 5024/1928/2011

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Головуючого судді:Шевчук С.Р.,
суддів:Акулової Н.В., Владимиренко С.В.
-доповідач, розглянув касаційну
скаргуПриватного акціонерного
товариства лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця"на
постановуОдеського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013р.та
рішеннягосподарського суду
Херсонської області від 21.03.2013р.у
справі№5024/1928/2011 господарського суду
Херсонської області за
позовомПрокурора Голопристанського
району Херсонської області в інтересах
держави в особі Фонду державного майна
Українидо1. Виконавчого комітету
Голопристанської міської ради
Херсонської області, 2. Приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця"провизнання
недійсним свідоцтва про право
власності на нерухоме майно та рішення
про видачу свідоцтва про право
власності,

За участю прокурора: Баклан Н.Ю.,
посв.№008813 від 11.10.2012р.;

представників:

- позивача: Васильківська В.Є., дов.№154
від 24.04.2014р.;

- відповідача1: не з'явились;

- відповідача 2: не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Голопристанського району
Херсонської області в інтересах
держави в особі Фонду державного майна
України звернувся до Виконавчого
комітету Голопристанської міської
ради Херсонської області, Приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" про визнання
недійсними свідоцтва від 26.08.2003р. про
право власності ЗАТ
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" на будівлі та
споруди санаторію "Гопри" по вул.
Леніна, 72 у м. Гола Пристань
Голопристанського району Херсонської
області та рішення відповідача-1 №16 від
22.01.2003р., на підставі якого видано це
свідоцтво про право власності.

Справа розглядалась судами
неодноразово.

Рішенням господарського суду
Херсонської області від 21.03.2013р. у
справі №5024/1928/2011 (суддя Соловйов К.В.),
залишеному без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 18.11.2013р. (колегія суддів у
складі: головуючого судді -
Будішевської Л.О., суддів:
Беляновського В.В., Мишкіної М.А.)
позовні вимоги задоволено у повному
обсязі.

Не погоджуючись з вищезазначеними
рішенням та постановою, приватне
акціонерне товариство
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" звернулось до
Вищого господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій просить
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013р. та
рішення господарського суду
Херсонської області від 21.03.2013р.
скасувати та прийняти нове рішення,
яким відмовити позивачу у задоволенні
позовних вимог.

В обґрунтування зазначених вимог
заявник касаційної скарги посилається
на неправильне застосування та
порушення судами попередніх інстанцій
норм матеріального та процесуального
права.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши
прокурора, представника позивача,
перевіривши на підставі встановлених
фактичних обставин справи
правильність застосування судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів касаційної інстанції
дійшла висновку, що касаційна скарга
підлягає частковому задоволенню з
огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій
встановлено, що рішенням виконавчого
комітету Голопристанської міської
ради №16 від 22.01.2003р. постановлено
видати закритому акціонерному
товариству лікувально-оздоровчих
закладів профспілок України
"Укрпрофоздоровниця", правонаступником
якого є відповідач-2, свідоцтво про
право власності на об'єкти нерухомого
майна-будівлі і споруди санаторію
"Гопри" по вул. Леніна, 72, у м. Гола
Пристань. Це рішення обґрунтовано
посиланням на клопотання голови
правління ЗАТ "Укрпрофоздоровниця"
Колесника Є.О., з застосуванням Закону
України "Про місцеве самоврядування в
Україні", Закону України "Про
власність", Тимчасового положення про
порядок реєстрації права власності на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України №7/5 від
07.02.2002р. та констатацією наявності у ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" права власності
на будівлі і споруди санаторію "Гопри".

Водночас, господарськими судами
досліджено, що відповідно до постанови
Ради Міністрів Української РСР від
23.04.1960р. №606 "Про передачу профспілкам
санаторіїв і будинків відпочинку
Міністерства охорони здоров'я УРСР"
Міністерство охорони здоров'я УРСР
було зобов'язано передати до 01.05.1960р.
Українській республіканській Раді
профспілок, зокрема, всі діючи
госпрозрахункові санаторії (крім
туберкульозних) загальною вартістю 73
об'єкти на 23586 ліжок, 92 будинки
відпочинку на 20997 ліжок, 8 санаторних
пансіонатів на 1510 ліжок, курортні
поліклініки, які знаходяться у віданні
Головного управління курортів,
санаторіїв і будинків відпочинку
Міністерства охорони здоров'я УРСР,
згідно з додатками №1, 2, а також
санаторії (крім туберкульозних) і
будинок відпочинку, що будуються для
цього Управління. Серед інших
санаторіїв і будинків відпочинку, які
підлягали передачі Українській
республіканській Раді профспілок, за
переліком в додатку №1 до цієї
постанови Ради Міністрів УРСР включено
санаторій "Гопри", місцезнаходженням
якого є м. Гола Пристань Херсонської
області.

Як зазначено судами попередніх
інстанцій, згідно постанови Верховної
ради України №2268 від 10.04.1992р. "Про
майнові комплекси та фінансові ресурси
громадських організацій колишнього
Союзу РСР, розташовані на території
України" з метою збереження майна
загальносоюзних громадських
організацій колишнього СРСР до
визначення правонаступників
загальносоюзних громадських
організацій колишнього СРСР передано
тимчасово Фонду державного майна
України майно та фінансові ресурси
розташованих на території України
підприємств, установ та об'єктів, що
перебували у віданні центральних
органів цих організацій. Постановою
Верховної Ради України від 04.02.1994р. "Про
майно загальносоюзних громадських
організацій колишнього Союзу РСР"
передбачено, що тимчасово, до
законодавчого визначення суб'єктів
права власності майна загальносоюзних
громадських організацій колишнього
СРСР, розташованого на території
України, зазначене майно є
загальнодержавною власністю.

Після розпаду СРСР
правонаступником Української
республіканської Ради профспілок
стала Рада Федерації незалежних
профспілок України, правонаступником
якої, в свою чергу, є Федерація
професійних спілок України.

Згідно з рішенням виконавчого
комітету Ленінської районної ради м.
Києва від 23.12.1991р. №1971 зареєстровано
ЗАТ "Укрпрофоздоровниця", яке створене
на майні його засновників - Федерації
професійних спілок України та Фонду
соціального страхування України з
тимчасової втрати працездатності. При
цьому, вкладом Федерації професійних
спілок України є основні фонди та
оборотні кошти санаторно-курортних
закладів, підприємств і організацій
профспілок загальною вартістю 751 234 350
грн., що становить 92,92 % розміру
статутного фонду.

Постановою Верховної Ради Української
РСР "Про захист суверенних прав
власності Української РСР" від 29.11.1990р.
№506 введено мораторій на територіях
республіки на будь-які зміни форми
власності і власника державного майна
до введення в дію Закону УРСР про
роздержавлення майна. При цьому,
відповідно до ст.1 Закону України "Про
підприємства, установи та організації
союзного підпорядкування, розташовані
на території України" майно
підприємств, установ і організацій та
інших об'єктів союзного
підпорядкування є державною власністю
України.

Зважаючи на зазначені вище обставини,
суди попередніх інстанцій,
задовольняючи позовні вимоги
зазначили, що відповідно до п.2 згаданої
вище постанови Ради Міністрів
Української РСР від 23.04.1960р. №606 майно
передавалось профспілковим органам у
відання, а не у власність, а також з
огляду на той факт, що Держава шляхом
видання даної постанови вчинила дії
щодо розпорядження нерухомим майном,
це і є підтвердженням перебування
спірного майна у державній власності.
Відтак, суди дійшли висновку, що майно
санаторію "Гопри", що перебувало у
віданні профспілок, було об'єктом права
державної власності України. Передача
цього майна до статутного фонду ЗАТ
"Укрпрофоздоровниця" не спричинила за
собою зміни його форми власності.
Оформлення права власності на майно
санаторію "Гопри" на іншого, крім
Держави Україна, суб'єкта порушує норми
постанови Верховної ради УРСР від
29.11.1990р №506, ст.1 Закону України "Про
підприємства, установи та організації
союзного підпорядкування, розташовані
на території України" та тягне за собою
порушення права державної власності на
зазначене майно, а це, в свою чергу,
суперечить приписам ст.41 Конституції
України та ч.1 ст.321 Цивільного кодексу
України.

Проте колегія суддів касаційної
інстанції вважає такі висновки судів
попередніх інстанцій передчасними та
такими, що здійснені внаслідок
неповного з'ясування усіх фактичних
обставин справи з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій всупереч
приписів ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
повторно не надано правової оцінки
правильності прийняття спірного
рішення щодо оформлення права
власності, оскільки не встановлено на
підставі яких документів приймалося
рішення виконавчого комітету
Голопристанської міської ради №16 від
22.01.2003р. та не визначено, які вимоги до
переліку документів передбачено
законодавством. Хоча суд касаційної
інстанції вже вказував на необхідність
здійснення зазначених дій у своїй
постанові від 22.01.2013р., якою були
скасовані попередні судові рішення та
постанова у даній справі.

Передчасним є також висновок
господарських судів першої та
апеляційної інстанції, стосовно того,
що звертаючись із позовною заявою у
даній справі не було пропущено строків
позовної давності, оскільки про
зазначені порушення представникам
прокуратури стало відомо лише у 2011 році
під час проведення перевірки.

При цьому, матеріали справи не
містять достатніх документів, які б
свідчили про здійснення прокуратурою
відповідної перевірки, що унеможливило
надання їм належної правової оцінки
судами попередніх інстанцій у
відповідності до ст.43 Господарського
процесуального кодексу України.

Крім того, відповідно до ст.256
Цивільного кодексу України позовною
давністю є строк, у межах якого особа
може звернутися до суду з вимогою про
захист свого цивільного права або
інтересу. Перебіг позовної давності
починається від дня, коли особа
довідалася або могла довідатися про
порушення свого права або про особу,
яка його порушила (частина перша статті
261 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 257 Цивільного
кодексу України загальна позовна
давність встановлюється тривалістю у
три роки та відповідно до ч. 4 ст. 267
Цивільного кодексу України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.
Колегія суддів касаційної інстанції
зазначає, що стаття 261 Цивільного
кодексу України пов'язує початок
перебігу строку позовної давності з
виникненням права на позов у особи,
право якої порушено. Натомість, суди
попередніх інстанцій не встановили
коли саме було порушено право позивача
та коли він дізнався чи міг дізнатись
про його порушення.

Таким чином, суди не забезпечили
всебічний, повний і об'єктивний розгляд
всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, припустились
порушень норм процесуального права,
які унеможливили встановлення
фактичних обставин, що мають значення
для правильного вирішення справи та
стали наслідком порушення норм
матеріального права.

Метою касаційного перегляду
справи є перевірка правильності
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права. З урахуванням
вищезазначеного, а також зважаючи на
те, що касаційна інстанція не має права
встановлювати чи вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду або відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або перевіряти докази, а також
враховуючи те, що прийняті у справі
рішення та постанова не відповідають
нормам чинного законодавства, вони
підлягають скасуванню, а справа -
передачі на новий розгляд до
господарського суду Херсонської
області.

Під час нового розгляду справи
господарському суду необхідно
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати і перевірити всі фактичні
обставини справи, об'єктивно оцінити
докази, що мають правове значення для
її розгляду і вирішення спору по суті, і
в залежності від встановленого,
правильно визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняти обґрунтоване і законне
судове рішення у відповідності до норм
процесуального права.

Згідно ст. 11112 Господарського
процесуального кодексу України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119-11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного
акціонерного товариства
лікувально-оздоровчих закладів
профспілок України
"Укрпрофоздоровниця" задовольнити
частково.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 18.11.2013р. та
рішення господарського суду
Херсонської області від 21.03.2013р. у
справі №5024/1928/2011 скасувати, справу
№5024/1928/2011 передати на новий розгляд до
господарського суду Херсонської
області в іншому складі суду.

Головуючий суддя:С. Шевчук Судді: Н.
Акулова С. Владимиренко