ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"22" квітня 2014 р.
Справа № 5023/3076/12

вх. № 3076/12

Суддя господарського суду
Міньковський С.В.

при секретарі судового засідання
Лук'янчук О.І.

за участю сторін:

ліквідатор - Кошовський С.В.,

пр-к ПАТ КБ "Надра" - Давиденко С.О. (дов.
від 28.02.14 р.).

Розглянувши скаргу ПАТ КБ "Надра" на
дії ліквідатора

по справі за заявою ТПК "ПІРС" ТОВ м.
Харків

до ТОВ "Центр побутового
обслуговування". м. Харків

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою суду від 03.06.13 р. призначено до
розгляду в судовому засіданні скаргу
ПАТ "КБ "Надра" на дії ліквідатора, в
якій банк просить суд розглянути
скаргу та проаналізувати діяльність
арбітражного керуючого Кошовського
С.В. на предмет дотримання вимог закону
під час виконання ним обов'язків
розпорядника майна та ліквідатора
боржника.

Ухвалою суду від 06.02.14 р. відкладено
розгляд скарги на дії ліквідатора,
зобов'язавши ліквідатора Кошовського
С.В. надати суду договір, укладений між
ним та оцінювачем ТОВ
"Аргумент-Експерт" на проведення оцінки
майна, яке знаходиться за адресою:
АДРЕСА_1.

В своїй скарзі ПАТ КБ "Надра"
посилається на те, що аналіз судової
практики ВГСУ свідчить проте, що:
єдиним належним і допустимим доказом
відсутності боржника по його
місцезнаходженню є відповідний запис
про це в ЄДР, інші докази (акти
податкових органів, органів виконавчої
служби) такими для судів не являються;
при виявленні майна боржника
арбітражний керуючий повинен подати
клопотання про перехід до загальних
процедур або не зважаючи на клопотання
арбітражного керуючого, на думку
скаржника, суд самостійно має перейти
на загальний розгляд справи;
недотримання ліквідатором вимог про
особливий порядок повідомлення
потенційних кредиторів (в основному це
відноситься до податкових органів і
різних державних фондів) є основою для
відмови в затвердженні ліквідаційного
балансу і звіту ліквідатора. Скаржник
зазначає, що ліквідатор в порушення ч. 5
ст. 3-1 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі - Закон
про банкрутство) навмисно направлено
до банку повідомлення про аукціон з
продажу заставного майна з
запізненням. Також скаржник
посилається на те, що ліквідатором
порушено вимоги ст. 3-1, 29, 30 Закону про
банкрутство, а саме: здійснено
публікацію про проведення торгів у
газеті, яка має тираж 1000 примірників,
чим обмежив належне коло бажаючих
взяти участь у торгах, вартість
визначена ліквідатором в оголошенні,
не відповідає вартості зазначеній у
звіті про оцінку майна. Також зазначає,
що оцінка вартості майна, по якій
здійснено реалізацію заставного майна
не відповідає нормам законодавства
України та порушено порядок проведення
аукціону.

На виконання вимог ухвали суду,
ліквідатором надано суду відзив на
скаргу, в якому зазначає, що ним
виконані всі необхідні дії, які
передбачені Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
тому ліквідатор вважає, що скарга банка
є необгрунтованою. Крім того,
ліквідатор вважає, що відповідно до
вимог Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" законодавець
не визначив строку до якого
арбітражний керуючий зобов'язаний
повідомити кредитора про продаж майна.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення ліквідатора,
скаржника, суд дійшов висновку про
необхідність відмовити у задоволенні
скарги банку, виходячи з наступного.

Ухвалою господарського суду
Харківської області від 09.07.2012 р.
порушено провадження у справі про
банкрутство ТОВ "Центр побутового
обслуговування" на підставі ст. 52
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Постановою господарського суду
Харківської області від 23.07.2012 р. ТОВ
"ЦПО" визнано банкрутом та відкрито
ліквідаційну процедуру.

Згідно зі ст. 4-1 ГПК України визначено,
що господарські суду розглядають
справи про банкрутство у порядку
провадження, передбаченому цим
Кодексом, з урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Зазначене вище говорить про те, що
форма здійснення (проведення) судового
процесу у справі про банкрутство
суттєво відрізняється від судового
процесу, яке відбувається у позовному
провадженні. Основна мета провадження
у справі про банкрутство - є
відновлення платоспроможності
боржника та задоволення сукупного кола
його кредиторів, яке передбачає
послідовне виконання сторонами та
учасниками процесу, арбітражним
керуючим обов'язків, що визначені та
передбачені положеннями Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" (далі - Закон
про банкрутство). А крім того, порядок
провадження у справі про банкрутство,
що визначений нормами Закону про
банкрутство, передбачає, що наявність
прав у кредиторів повинно
узгоджуватися з положеннями тієї чи
іншої процедури банкрутства та
враховуючи особливості провадження у
справі про банкрутство окремих
суб'єктів підприємницької діяльності.

Вищевказане говорить про те, що після
винесення постанови про визнання
відсутнього боржника банкрутом,
призначений судом ліквідатор здійснює
ліквідаційну процедури у порядку ст.ст.
22-32 Закону про банкрутство з
урахуванням особливостей проведення
ліквідаційної процедури відносно
відсутнього боржника, передбачено ст. 52
цього Закону.

Згідно з ст. 5 Закону про банкрутство
визначено, що провадження у справах про
банкрутство регулюється Законом про
банкрутство, Господарським
процесуальним кодексом України, іншими
законодавчими актами України.

В своїй скарзі банк посилається на те,
що єдиним належним і допустимим
доказом відсутності боржника по його
місцезнаходженню є відповідний запис
про це в ЄДР, інші докази (акти
податкових органів, органів виконавчої
служби) такими для судів не являються.

Однак, згідно ст. 52 Закону про
банкрутство у разі, якщо
громадянин-підприємець - боржник або
керівні органи боржника - юридичної
особи відсутні за її
місцезнаходженням, або у разі
ненадання боржником протягом року до
органів державної податкової служби
згідно із законодавством податкових
декларацій, документів бухгалтерської
звітності, а також за наявності інших
ознак, що свідчать про відсутність
підприємницької діяльності боржника,
заява про порушення справи про
банкрутство відсутнього боржника може
бути подана кредитором незалежно від
розміру його вимог до боржника та
строку виконання зобов'язань.

Відповідно до п. 104 Постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про судову
практику в справах про банкрутство" № 15
від 18.12.09 р. заява про порушення справи
про банкрутство відсутнього боржника є
підставою для порушення провадження у
справі у випадку наявності будь-якої з
підстав, передбачених частиною першою
статті 52 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
а не виключно за наявності всієї
сукупності перелічених у цій статті
підстав.

Під час розгляду справи судом
встановлено, що боржник не подає
звітності до податкових органів більше
року, відсутні будь-які ознаки
здійснення боржником підприємницької
діяльності, це є підставою визнання ТОВ
"ЦПО" банкрутом згідно ст. 52 Закону про
банкрутство. Тобто, в даній справі
відсутній боржник визначається не за
відсутністю за місцезнаходженням, а за
відсутністю підприємницької
діяльності, що також є підставою для
визнання його банкрутом у
відповідності до приписів Постанови
Пленуму Верховного Суду України "Про
судову практику в справах про
банкрутство" № 15 від 18.12.09 р.

Крім того, банк в своїй скарзі зазначає,
що господарський суд за відсутності
клопотання ліквідатора повинен був
перейти до загальних процедур при
виявленні майна у банкрута, проте суд
звертає увагу скаржника на те, що це
право, а не обов'язок господарського
суду і в цій частині твердження
скаржника є помилковими.

Як свідчать матеріали справи,
ліквідатором було повідомлено всіх
відомих кредиторів відповідно до ч. 5
ст. 52 Закону про банкрутство, а також
додатково здійснено публікацію в
офіційному друкованому органі газеті
"Урядовий кур'єр" №137 від 02.08.2012 р. Тобто,
ліквідатором вжито всіх можливих
заходів з метою виявлення кредиторів
банкрута.

У порядку ст. 29 Закону про банкрутство
ліквідатором в особі арбітражного
керуючого Кошовського С.В. була
здійснена оцінка нерухомого майна
банкрута, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. На підставі угоди про
виконання робіт з незалежної оцінки
майна за № 722/09-12 від 28.09.12 р. суб'єктом
оціночної діяльності ТОВ
"Аргумент-Експерт" був виготовлений
звіт про незалежну оцінку зазначеного
майна від 05.12.12 р., ліквідаційна
вартість майна склала 109928,00 грн (т. 5). На
адресу заставного кредитора
направлено звіт про оцінку.

Крім того, ліквідатором самостійно
замовлено проведення рецензування
зазначеного звіту про оцінку майна.
Згідно з висновком рецензента
зазначений звіт відповідає вимогам
чинного законодавства та може бути
використаний з метою, визначеному у
ньому (рецензія ТОВ "Агентство
нерухомості "СХІД 2007" від 05.03.13 р., т. 5).

21.12.2012 р. ліквідатором було укладено
угоду №б/н про проведення аукціону з
продажу вищезазначеного майна
банкрута з торгівельною організацією
ТБ "ВТЦ" (т. 5). Початкова ціна визначена
згідно звіту про незалежну оцінку
майна від 05.12.2012 р. становить 109928,0 грн.

Ліквідатором Кошовським С.В. здійснені
заходи у відповідності до ч. 2 ст. 30
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" в редакції із
змінами та доповненнями від 1992р. та
положень Закону України "Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію) в
редакції від 13.01.2012р., було організовано
та проведено аукціон з продажу
нерухомого майна, а саме:

- призначено проведення аукціону на
16.01.2013 р., розміщено оголошення про
проведення аукціону в Всеукраїнському
інформаційному виданні "Товарообіг та
аукціони" №29 від 24.12.12 р., організовано
прийом заявок від зацікавлених осіб,
повідомлено іпотекодержателя за двома
адресами про проведення торгів (№50/50
від 09.01.13, які отримані адресатами 14.01.13
р.)(т. 5).

Газета, в якій здійснено публікацію про
проведення аукціону має статус
загальнодержавної (свідоцтво ДРС
України серії КВ №18429-7229ПР від 07.12.11 р.),
тому посилання скаржника на те, що
публікація в цій газеті обмежує коло
бажаючих взяти участь у торгах є
безпідставною та необгрунтованою.

16.01.2013 р. відбувся аукціон з продажу
майна банкрута. Переможцем аукціону
став ФОП ОСОБА_3, який запропонував
найбільшу ціну та придбав будівельні
матеріали та конструкції від
розукомплектування комплексу будівель
за адресою: АДРЕСА_1, про що складений
протокол № 1 проведення аукціону від
16.01.2013 р.

20.03.2013 р. між ТОВ "ЦПО" в особі
ліквідатора Кошовського С.В. та
покупцем ФОП ОСОБА_3 укладено договір
купівлі-продажу майна банкрута (т. 5), що
відповідає приписам п.10 ст. 30 Закону
про банкрутство.

Щодо твердження представника банку про
те, що ліквідатором в порушення вимог
ст. 3-1 Закону про банкрутство не було
заздалегідь повідомлено про час, місце
та умови продажу заставного майна, суд
зазначає наступне. Дійсно, у
відповідності до вимог ч. 5 ст. 3-1 Закону
про банкрутство арбітражний керуючий
зобов'язаний повідомляти кредиторів,
вимоги яких забезпечені заставою, про
час, місце та умови продажу заставного
майна окремим рекомендованим листом з
повідомленням про вручення, проте,
законодавець не визначив строку до
якого ліквідатор повинен повідомляти
заставного кредитора. Як свідчать
матеріали справи, ліквідатор
рекомендованим листом повідомив
заставного кредитора ПАТ КБ "Надра" про
час, місце та умови проведення аукціону
з продажу заставного майна банкрута
ТОВ "ЦПО", яке отримане адресатом 14.01.2013
р.

Крім того, положенням Закону про
банкрутство, згоди іпотекодержателя на
відчуження предмета іпотеки за
договором, що укладається під час
ліквідаційної процедури боржника, яка
здійснюється в межах справи про
банкрутство, не передбачено. Про це
також зазначається у Постанові
Верховного суду України від 26.06.2013 р. у
справі №6-58цс13.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, суд вважає, що
скарга ПАТ КБ "Надра" на дії ліквідатора
є не обґрунтованою та такою, що не
підлягає задоволенню.

Враховуючи, що ліквідаційна процедура
ще не завершена, суд згідно ст. 77 ГПК
України, вважає за необхідне відкласти
розгляд звіту ліквідатора,
зобов'язавши ліквідатора завершити
ліквідаційну процедуру.

Керуючись ст. ст. 22-32, 52 Закону
України "Про відновлення
платоспромож-ності боржника або
визнання його банкрутом", ст.ст. 77, 86
Господарського процесу-ального
кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ПАТ КБ "Надра" у задоволенні
скарги на дії ліквідатора.

2. Відкласти розгляд звіту ліквідатора
на 03 липня 2014 р. об 11:00 год. (Держпром, 8-й
під., 1-й пов., к. 111).

3. Зобов'язати ліквідатора вжити
заходів щодо завершення ліквідаційної
процедури.

4. Явку в судове засідання ліквідатора
визнати обов'язковою.

5. Ухвалу направити ліквідатору,
скаржнику, відомим кредиторам.

Суддя
Міньковський С.В.