м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/25432/13 08.04.14

За позовом Приватного
підприємства "Автопетроліум"до
Комунального підприємства по
утриманню зелених насаджень
Шевченківського району м. Києватретя
особа без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "КЛО-КАРТА"про
стягнення 256 870,71 грн.Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Гуназа Ю.Є. (дов. б/н від
21.10.2013 року)від відповідачане з'явився
від третьої особиМакаров К.І. (дов. б/н
від 18.03.2014 року)

Відповідно до статті 85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні 08 квітня 2014 року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне підприємство "Автопетроліум"
(надалі по тексту - позивач) звернулось
до Господарського суду міста Києва з
позовом до Комунального підприємства
по утриманню зелених насаджень
Шевченківського району м. Києва
(надалі по тексту - відповідач) про
стягнення 260 415,87 грн., в тому числі 241
233,49 грн. основного боргу, 19 182,38 грн.
пені, а також просить стягнути з
відповідача суму сплаченого судового
збору.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на
підставі Договору про відступлення
права вимоги (цесії) № 139/КК-13 від 20.11.2013
року було передано право вимоги
Товариства з обмеженою
відповідальністю "КЛО-КАРТА" за
Договором поставки продуктів
нафтоперероблення рідких № 1/12Т від
22.02.2012 року Приватному підприємству
"Автопетроліум". У зв'язку з чим,
позивач, як кредитор по Договору № 1/12Т
від 22.02.2012 року, заявив про стягнення
заборгованості з відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 08.01.2014 року порушено
провадження у справі № 910/25432/13,
слухання справи призначено на 07.02.2014
року.

07.02.2014 року представник відповідача
через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва надав
відзив на позовну заяву, відповідно до
якого заперечував проти заявлених
позовних вимог. У поданому відзиві
відповідач зазначив, що позивачем не
враховано, що Додатковою угодою № 3 від
29.12.2012 року до Договору поставки
продуктів нафтоперероблення рідких №
1/12Т від 22.02.2012 року продовжено дію
договору в частині розрахунків до
31.12.2013 року. Зазначив, що реальна
заборгованість відповідача є меншою
від заявленої до стягнення, оскільки
позивачем не враховано декілька
часткових оплат. Відповідач вважає, що
без проведення тендерної процедури
позивач не має права вносити зміни у
Договір поставки продуктів
нафтоперероблення рідких № 1/12Т від
22.02.2012 року шляхом заміни кредитора у
зобов'язанні.

За розпорядженням Голови
Господарського суду міста Києва від
07.02.2014 року з метою дотримання
процесуальних строків, керуючись
пунктом 2.6. рішення зборів суддів
господарського суду міста Києва від
03.02.2011 року (протокол №1 від 03.02.2011 року)
та статтею 4-6 Господарського
процесуального кодексу України, справу
№ 910/25432/13 передано для розгляду судді
Стасюку С.В. у зв'язку з перебуванням
судді Шкурдової Л.М. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 07.02.2014 року суддя Стасюк С.В.
прийняв справу № 910/25432/13 до свого
провадження, розгляд справи призначено
на 06.03.2014 року.

У судовому засіданні 06.03.2014 року
представник позивача надав документи
на часткове виконання вимог ухвали
суду.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 06.03.2014 року залучено до участі
у справі № 910/25432/13 у якості третьої
особи без самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Товариство з обмеженою
відповідальністю "КЛО-КАРТА", розгляд
справи відкладено на 20.03.2014 року, у
зв'язку з необхідністю подання
додаткових доказів у справі.

20.03.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
відповідача надійшли документи на
виконання вимог ухвали суду. А саме
відповідачем надано докази часткової
оплати заборгованості. Також
представник відповідача зазначив, що
сума заборгованості відповідача за
Договором поставки продуктів
нафтоперероблення рідких № 1/12Т від
22.02.2012 року складає 44 605,11 грн., проте
сплачувати вказану заборгованість
відповідач може виключно Товариству з
обмеженою відповідальністю "КЛО-КАРТА",
як переможцю тендеру.

20.03.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
позивача надійшли пояснення на відзив
та клопотання про проведення між
позивачем та відповідачем акту звірки
взаємних розрахунків. У поданих
поясненнях представник позивача
зазначив, що між Товариством з
обмеженою відповідальністю "КЛО-КАРТА"
та відповідачем укладено декілька
договорів на поставку продуктів
нафтоперероблення, а тому позивачу не
можливо встановити в рахунок виконання
яких саме договорів була здійснена
часткова оплата.

20.03.2014 року через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва від
третьої особи надійшли письмові
пояснення по справі, відповідно до яких
представник третьої особи підтримав
заявлені позовні вимоги.

У судовому засіданні 20.03.2014 року
представник позивача підтримав подане
ним клопотання про проведення між
позивачем та відповідачем акту звірки
взаємних розрахунків та подав
клопотання про продовження строків
розгляду спору.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечив проти клопотання
про проведення між позивачем та
відповідачем акту звірки взаємних
розрахунків та подав клопотання про
продовження строків розгляду спору.

Представник третьої особи у судовому
засіданні 20.03.2014 року підтримав подане
позивачем клопотання про проведення
між позивачем та відповідачем акту
звірки взаємних розрахунків та подав
клопотання про продовження строків
розгляду спору.

Суд, розглянувши подане позивачем
клопотання про проведення між
позивачем та відповідачем акту звірки
взаємних розрахунків, дійшов висновку
про його задоволення.

Розглянувши подане учасниками
судового процесу 20.03.2014 року клопотання
про продовження строків розгляду
спору, суд прийшов до висновку про його
задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.03.2014 року продовжено строк
вирішення спору та відкладено розгляд
справи на 08.04.2014 року у зв'язку з
необхідністю подання додаткових
матеріалів по справі.

07.04.2014 року представник позивача через
відділ діловодства Господарського
суду міста Києва надав додаткові
документи по справі та заяву про
уточнення заявлених позовних вимог.
Відповідно до поданої заяви
представник позивача просить стягнути
з відповідача 241 233,49 грн. основного
боргу, 15 637,22 грн. пені.

Відповідно до пункту 3.11. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18,
Господарським процесуальним кодексом
України, зокрема статтею 22 цього
Кодексу, не передбачено права позивача
на подання заяв (клопотань) про
"доповнення" або "уточнення" позовних
вимог, або заявлення "додаткових"
позовних вимог і т.п. Тому в разі
надходження до господарського суду
однієї із зазначених заяв (клопотань)
останній, виходячи з її змісту, а також
змісту раніше поданої позовної заяви
та конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: подання іншого (ще
одного) позову, чи збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи
об'єднання позовних вимог, чи зміну
предмета або підстав позову.

Враховуючи викладене суд розцінює
подану позивачем заяву як зменшення
розміру позовних вимог.

Враховуючи норми статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, а також те, що дана дія не
суперечить законодавству та не порушує
чиїх-небудь прав і охоронюваних
законом інтересів суд приймає до
розгляду заяву позивача про зменшення
розміру позовних вимог.

Відповідно до пункту 3.10. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18, у
разі прийняття судом зміни (в бік
збільшення або зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір, - з
обов'язковим зазначенням про це як у
вступній, так і в описовій частині
рішення.

07.04.2014 року представник третьої особи
через відділ діловодства
Господарського суду міста Києва надав
пояснення на відзив. У поданих
поясненнях представник третьої особи
зазначив, що у зв'язку з неможливістю
визначення призначення платежу за
платіжними дорученнями № 970 від 12.04.2012
року, № 972 від 07.05.2012 року, № 975 від 18.05.2012
року, № 1006 від 30.05.2012 року, № 1043 від
27.06.2012 року, № 1192 від 25.06.2012 року,
підприємством самостійно визначався
договір по якому відбувалось погашення
заборгованості.

Представник позивача в судовому
засіданні 08.04.2014 року підтримав позовні
вимоги з урахуванням заяви про
зменшення позовних вимог.

Представник третьої особи в судовому
засіданні 08.04.2014 року надав усні
пояснення по суті спору, відповідно до
яких підтримав заявлені позовні
вимоги.

Згідно з пунктом 3.9.1. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18,
особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87
Господарського процесуального кодексу
України. У разі присутності сторони або
іншого учасника судового процесу в
судовому засіданні протокол судового
засідання, в якому відображені
відомості про явку сторін (пункт 4
частини другої статті 81 1 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання.

Представник відповідача в судове
засідання 08.04.2014 року не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив, проте,
суд приймаючи до уваги присутність
представника відповідача під час
розгляду даної справи у судовому
засіданні 20.03.2014 року, вважає, що
відповідач про час та дату наступного
судового засідання був повідомлений
належним чином.

Розглянувши подані учасниками
судового процесу матеріали, всебічно і
повно з'ясувавши всі фактичні
обставини, на яких ґрунтуються позовні
вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "КЛО-КАРТА"
(продавець, третя особа) та Комунальним
підприємством по утриманню зелених
насаджень Шевченківського району м.
Києва (покупець, відповідач) укладено
Договір поставки продуктів
нафтоперероблення рідких № 1/12Т (надалі
по тексту - Договір 1).

Відповідно до пункту 2.2 Договору 1
продавець зобов'язується передати, а
покупець прийняти і оплатити продукти
нафтоперероблення рідкі по
смарт-картам продавця за системою
"літрового гаманця", в асортименті,
кількості і за цінами, зазначеними у
накладних та/або актах
приймання-передачі, що є невід'ємною
частиною даного договору на умовах
відстрочки платежу.

Право власності на товар переходить
від продавця до покупця з моменту
підписання накладної та/або акту
приймання-передачі (пункт 2.3. Договору
1).

Згідно з пунктом 4.1 Договору 1 сума
договору становить 1 022 250,00 грн., у тому
числі ПДВ 170 375,00 грн.

Пунктом 4.2. Договору 1 сторони погодили,
що ціна встановлюється в національній
валюті України за 1 літр товару у
урахуванням усіх податків , зборів та
інших витрат (в т.ч. вартість
зберігання) та складає не більше:

- бензин А-80 - 10.85 грн. з ПДВ;

- бензин А-92-11,15 грн. з ПДВ;

- бензин А-95-11,45 грн. з ПДВ;

- дизпаливо-10,85 грн. з ПДВ.

Ціна цього Договору може бути зменшена
за взаємною згодою сторін, в тому числі
і у випадку зменшення обсягів
закупівлі залежно від реального
фінансування видатків (пункт 4.4.
Договору 1).

Згідно з пунктом 5.1. Договору 1 оплата за
отриманий товар здійснюється покупцем
на підставі видаткової накладної
протягом 10 (десяти) банківських днів
від дати її підписання.

Оплата здійснюється за умови наявності
у видатковій накладній посилання на
повний номер і дату укладення цього
Договору (пункт 5.2 Договору 1).

Пунктом 12.1. Договору 1 сторони погодили,
що цей Договір набуває чинності з дати
підписання його обома сторонами та
скріплення печатками сторін і діє до 31
грудня 2012 року.

Додатковою угодою № 3 до Договору 1
сторони дійшли згоди продовжити дію
договору в частині розрахунків до
31.12.2013 року.

На виконання умов Договору 1 Товариство
з обмеженою відповідальністю
"КЛО-КАРТА" поставило на користь
відповідача продуктів
нафтоперероблення рідких на загальну
суму 952 570,37 грн., що підтверджується:

- видатковою накладною № ЦОКК-0001792 від
22.02.2012 року на суму 5 225,00 грн.;

-видатковою накладною № ЦОКК-0002226 від
29.02.2012 року на суму 236589,54 грн.;

- видатковою накладною № ЦОКК-0005454 від
17.05.2012 року на суму 48 630,00 грн.;

-видатковою накладною № ЦОКК-0006332 від
31.05.2012 року на суму 238533,20 грн.;

- видатковою накладною №ЦОКК-0007753
від 30.06.2012 року на суму 216238,47 грн.;

- видатковою накладною № ЦОКК-0009002
від 31.07.2012 року на суму 207354,16 грн.

Відповідачем на виконання умов
Договору 1 здійснено оплату за
поставлені продукти нафтоперероблення
рідкі на загальну суму 907 965,09 грн., що
підтверджується наступними доказами:

- платіжним дорученням № 970 від 12.04.2012
року на суму 100 000,00 грн. з призначенням
платежу: паливо за до дог. № 1/12Т від
22.02.2012 року .

- платіжним дорученням № 972 від 07.05.2012
року на суму 146 627,78 грн. з призначенням
платежу: паливо за до дог. № 1/12Т від
22.02.2012 року.

- платіжним дорученням № 975 від 18.05.2012
року на суму 48 635,00 грн. з призначенням
платежу: паливо за до дог. № 1/12Т від
22.02.2012 року.

- платіжним дорученням № 1006 від 30.05.2012
року на суму 153 766,24 грн. з призначенням
платежу: паливо за до дог. № 1/12Т від
22.02.2012 року.

- платіжним дорученням № 1043 від 27.06.2012
року на суму 119 340,67 грн. з призначенням
платежу: паливо за до дог. № 1/12Т від
22.02.2012 року.

- платіжним дорученням № 1154 від 12.04.2012
року на суму 70 000,00 грн. з призначенням
платежу: паливо за до дог. № 1/12Т від
22.02.2012 року.

- платіжним дорученням № 1161 від 18.05.2012
року на суму 150 000,00 грн. з призначенням
платежу: паливо за до дог. № 1/12Т від
22.02.2012 року

- платіжним дорученням № 1192 від 25.06.2012
року на суму 80 000,00 грн. з призначенням
платежу: паливо за до дог. № 1/12Т від
22.02.2012 року.

- банківською випискою від 23.03.2012 року
на суму 5 225,00 грн. з призначенням
платежу: палив. згідно рахунку ЦОКК-0003193
від 22.02.2012 року.

- банківською випискою від 16.11.2012 року
на суму 4 370,40 грн. з призначенням
платежу: паливо зг. дог. № 1/12Т від 22.02.2012
року.

- банківською випискою від 05.12.2012 року
на суму 20 000,00 грн. з призначенням
платежу: паливо зг. дог. № 1/12Т від 22.02.2012
року.

- банківською випискою від 03.01.2013 року
на суму 10 000,00 грн. з призначенням
платежу: паливо зг. дог. № 1/12Т від 22.02.2012
року.

Таким чином, несплаченою залишилась
заборгованість відповідача перед
Товариством з обмеженою
відповідальністю "КЛО-КАРТА" на суму 44
605,28 грн.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "КЛО-КАРТА"
звернулося до відповідача з листом
(попередженням) за вих. № 25-10-12 від 25.10.2012
року з пропозицією погасити
заборгованість за Договором №1/12 від
22.02.2012 в розмірі 289 595,40 грн.

У відповідь на вищевказаний лист
відповідач повідомив про те, що не має
можливості здійснювати оплату та
просив відстрочити термін сплати
заборгованості (листом № 1576 від 29.10.2012
року).

Товариство з обмеженою
відповідальністю "КЛО-КАРТА"
звернулося до відповідача з претензією
№ 1 про сплату заборгованості за
Договором № 1/12Т від 22.02.2012 року в
розмірі 250 000,00 грн.

Листом № 884 від 07.06.2013 року відповідач
повідомив Товариство з обмеженою
відповідальністю "КЛО-КАРТА" про
неможливість сплати заборгованості у
зв'язку з відсутністю бюджетного
фінансування та просив відстрочити
термін сплати заборгованості.

20.11.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "КЛО-КАРТА" (цедент) та
Приватним підприємством
"Автопетроліум" (цесіонарій) укладено
Договір про відступлення права вимоги
(цесії) № 139/КК-13 (надалі по тексту -
Договір цесії).

Відповідно до пункту 1. Договору цесії в
порядку та на умовах, визначених цим
договором, цедент відступає
цесіонарію, а останній набуває право
вимоги, належне цеденту і стає
кредитором за зобов'язанням по оплаті в
сумі 241 233,49 грн. з ПДВ, заборгованості
Комунального підприємства по
утриманню зелених насаджень
Шевченківського району м.
Києва, надалі - боржник , перед цедентом
за кошти, які не були повернуті
боржником.

Згідно з пунктом 2. Договору цесії за
цим договором цесіонарій набуває право
вимагати від боржника належне
виконання оплати заборгованості в
розмірі 241 233,49 грн. з ПДВ.

Пунктом 3. Договору цесії сторони
погодили, що до цесіонарія переходить
зазначене вище право вимоги цедента в
обсязі та на умовах, що існували на
момент оплати цесіонарієм за
відступлене право вимоги. Право вимоги,
що відступається цесіонарію,
засвідчується наступними документами:
Договір №1/12Т поставки продуктів
нафтоперероблення рідких від 22.02.20112
року.

Листом № 02-14/1870 від 23.12.2013 року позивач
повідомив відповідача про
відступлення йому права вимоги, згідно
Договору цесії та просив сплатити
заборгованість у розмірі .

За твердженням позивача, відповідач не
здійснив оплату заборгованість та
залишив вищевказаний лист без
відповіді та виконання.

Зважаючи на вищевикладене, позивач, як
новий кредитор за Договором 2,
звернувся до суду з позовом до
Комунального підприємства по
утриманню зелених насаджень
Шевченківського району м. Києва про
стягнення 241 233,49 грн. основного боргу та
15 637,22 грн. пені.

У поданому відзиві представник
відповідача зазначив, що сума
заборгованості відповідача за
Договором поставки продуктів
нафтоперероблення рідких № 1/12Т від
22.02.2012 року складає 44 605,11 грн., оскільки,
позивачем при визначені ціни позову не
були враховані всі проплати здійснені
Комунальним підприємством по
утриманню зелених насаджень
Шевченківського району м. Києва на
виконання Договору 1.

Водночас, відповідач зазначив про те,
що сплачувати вказану заборгованість
Комунальне підприємство по утриманню
зелених насаджень Шевченківського
району м. Києва може виключно на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "КЛО-КАРТА", як
переможцю тендеру за результатами
конкурсних торгів, а позивач не мав
права вносити зміни у Договір поставки
продуктів нафтоперероблення рідких №
1/12Т від 22.02.2012 року шляхом заміни
кредитора у зобов'язанні.

Оцінивши наявні в справі докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, суд
приходить до висновку, що заявлені
позовні вимоги з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог
підлягають частковому задоволенню,
виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного
кодексу України передбачено, що однією
із підстав виникнення цивільних прав
та обов'язків є договори та інші
правочини.

Договір, відповідно до статті 629
Цивільного кодексу України, є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з статтею 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Аналогічні положення містяться і в
Господарському кодексі України. Так,
відповідно до частини 1 статті 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договорів, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Згідно з статтею 525 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до статті 655 Цивільного
кодексу України, за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу
України встановлено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів до нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті
512 Цивільного кодексу України, кредитор
у зобов'язанні може бути замінений
іншою особою внаслідок передання ним
своїх прав іншій особі за правочином
(відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 Цивільного кодексу
України до нового кредитора переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу цих прав,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні
здійснюється без згоди боржника, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Якщо боржник не був письмово
повідомлений про заміну кредитора у
зобов'язанні, новий кредитор несе ризик
настання несприятливих для нього
наслідків. У цьому разі виконання
боржником свого обов'язку первісному
кредиторові є належним виконанням
(стаття 516 Цивільного кодексу України).

В обґрунтування своїх заперечень на
позов відповідач зазначає, що позивач
не мав права вносити зміни у Договір
поставки продуктів нафтоперероблення
рідких № 1/12Т від 22.02.2012 року шляхом
заміни кредитора у зобов'язанні.

Відповідно до статті 515 Цивільного
кодексу України заміна кредитора не
допускається у зобов'язаннях,
нерозривно пов'язаних з особою
кредитора, зокрема у зобов'язаннях про
відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

Отже доводи відповідача про
неможливість заміни кредитора за
Договором поставки продуктів
нафтоперероблення рідких № 1/12Т від
22.02.2012 року спростовуються нормами
чинного законодавства, оскільки даний
договір не відноситься до зобов'язань
про відшкодування шкоди, завданої
каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я
або смертю.

З урахуванням викладеного, суд дійшов
до висновку, що відповідачем було
порушено умови Договору поставки
продуктів нафтоперероблення рідких №
1/12Т від 22.02.2012 року, а також положення
статей 525, 526 Цивільного кодексу України
та статті 193 Господарського кодексу
України.

Також, слід зазначити, що відповідно до
пояснень третьої особи у зв'язку з
неможливістю визначення призначення
платежу за платіжними дорученнями № 970
від 12.04.2012 року, № 972 від 07.05.2012 року, № 975
від 18.05.2012 року, № 1006 від 30.05.2012 року, №
1043 від 27.06.2012 року, № 1192 від 25.06.2012 року,
підприємством самостійно визначався
договір по якому відбувалось погашення
заборгованості. Третьою особою
визначено, що сума основного боргу за
Договором 1 становить 241 233,49 грн.

Водночас, з матеріалів справи
вбачається, що згідно наданих суду
платіжних доручень та банківських
виписок сума заборгованості
відповідача за Договором 1 становить
44 605,28 грн. Крім того, в
призначенні платежу вищевказаних
платіжних доручень та банківських
виписок вказано "паливо за дог. № 1/12Т
від 22.02.2012 року", що повністю спростовує
доводи третьої особи щодо неможливості
встановлення призначення платежу.

Суд також критично оцінює акт звірки
взаємних розрахунків станом за період
з 01.01.2012 року по 26.02.2013 року між
Комунальним підприємством по
утриманню зелених насаджень
Шевченківського району м. Києва та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "КЛО-КАРТА" , який
містяться в матеріалах справи,
оскільки, у розумінні статей 9, 10 Закону
України "Про бухгалтерський облік та
фінансову звітність в Україні"
вказаний документ є зведеним обліковим
документом, який відображає загальну
суму заборгованості, та фіксує стан
розрахунків між сторонами, але сам по
собі не породжує будь-яких прав та
обов'язків сторін. в той час як
зобов'язання сторін підтверджуються
первинними документами: договором,
видатковими накладними, рахунками
тощо.

Отже, акт звірки взаєморозрахунків як
зведений обліковий документ не
належить до первинних документів
бухгалтерської звітності. Такий акт є,
по суті, документом, що містить зведені
відомості про бухгалтерський облік
здійснених операцій на підприємствах,
однак не може вважатись належним
доказом проведення цих операцій та
наявності заборгованості у суб'єкта
господарювання.

Даної правової позиції притримується
Вищий господарський суд України,
зокрема, у постанові від 16.12.2010 року у
справі 17/717 та у постанові від 04.04.2014
року у справі № 920/70/13 .

Таким чином, суд приходить до висновку,
що матеріалами справи підтверджується
заборгованість відповідача перед
позивачем за Договором про
відступлення права вимоги (цесії) №
139/КК-13 від 20.11.2013 року у розмірі 44 605,28
грн.

Крім того, позивач просить стягнути з
відповідача пеню в розмірі 15 637,22 грн., з
яких 7 904,53 грн. пені, нарахованої за
період з 01.10.2013 року по 31.12.2013 року та
7 732,69 грн. пені, нарахованої за
період з 01.01.2013 року по 31.03.2014 року.

Згідно зі статтею 216 Господарського
процесуального кодексу України
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за правопорушення у
сфері господарювання шляхом
застосування до правопорушників
господарських санкцій на підставах і в
порядку, передбачених цим Кодексом,
іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських
санкцій, які застосовуються до
правопорушника у сфері господарювання,
є штрафні санкції у вигляді грошової
суми (неустойки, штрафу, пені), яку
учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання (стаття 230 Господарського
процесуального кодексу України).

У відповідності до частини 1 статті 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Додатковою угодою № 3 до Договору 1
сторони дійшли згоди продовжити дію
Договору в частині розрахунків до
31.12.2013 року.

Таким чином, позовні вимоги щодо
стягнення з відповідача пені у розмірі
7 904,53 грн., нарахованої за період з 01.10.2013
року по 31.12.2013 року, задоволенню не
підлягають, оскільки відповідачем не
порушено строків оплати за Договором 1,
з урахуванням положень Додаткової
угоди № 3.

У відповідності до пункту 8.3. Договору 1
у разі затримки платежів (пункт 5.1.
договору) покупець повинен сплатити на
вимогу продавця пеню протягом 3 (трьох)
банківських днів після отримання цієї
вимоги у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла у період, за який
сплачується пеня, від суми
заборгованості за кожен день
прострочення.

За перерахунком суду, здійсненим з
урахуванням встановлених судом дат, з
яких відповідач є таким, що прострочив
виконання грошового зобов'язання та
встановленої судом дійсної суми
заборгованості відповідача, що
підлягає сплаті на користь позивача,
правомірним є стягнення з відповідача
пені за прострочення виконання
грошового зобов'язання, нарахованої за
період з 01.01.2014 року по 31.03.2014 року у
розмірі 1 429,81 грн.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (стаття 34 Господарського
процесуального кодексу України).

Зважаючи на вищенаведене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Приватного підприємства
"Автопетроліум" є такими, що підлягають
частковому задоволенню в розмірі 44 605,28
грн. основної заборгованості та 1 469,81
грн. пені.

Відшкодування судових витрат
відповідно до статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на сторін
пропорційно задоволеним позовним
вимогам, визначеному чинним
законодавством.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись
статтями 4, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства
по утриманню зелених насаджень
Шевченківського району м. Києва (01030, м.
Київ, вул. Пирогова, буд. 4/26,
ідентифікаційний код 31753249) з будь-якого
рахунку виявленого державним
виконавцем на користь Приватного
підприємства "Автопетроліум" (08141,
Київська обл., Києво-Святошинський
район, с. Петрівське, вул. Господарська,
буд. 1-В, ідентифікаційний код 37228512) 44 605
(сорок чотири тисячі шістсот п'ять) грн.
28 коп. основного боргу, 1
469 (одну тисячу чотириста шістдесят
дев'ять) грн. 81 коп. пені, 920 (дев'ятсот
двадцять) грн. 70 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного

тексту рішення 14.04.2014 року

Суддя
С.В.
Стасюк