РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2014 р.
Справа № 4/50

Рівненський апеляційний господарський
суд у складі колегії:

Головуючої судді
Бригинець Л.М.

суддів
Огороднік К.М.

суддів
Демидюк О.О.

секретар судового засідання Полюхович
О.В.

розглянувши апеляційні скарги
арбітражного керуючого Комлика І.С.,
Публічного акціонерного товариства
"Укрсоцбанк" на ухвалу господарського
суду Рівненської області від 05.02.2014р. у
справі № 4/50 (суддя Трускавецький В.П. )

за заявою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Українська Товарна
Група "Будсервіс"

до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім Котнар"

про визнання банкрутом

за участю представників:

ініціюючого кредитора - не з'явився

скаржника ( арбітражного керуючого
Комлика І.С.) - не з'явився

скаржника ( ПАТ "Укрсоцбанк") - Новиков
О.Є., довіреність б/н від 17.12.13 р.

кредитора ( ТзОВ "Торговий дім "Котнар
Плюс") - Тарновецький Я.М., довіреність
б/н від 07.09.12 р.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 05.02.2014р.
відмовлено у задоволенні заяви
ліквідатора ТОВ "ТД "Котнар" про
визнання недійсним договору
відступлення права вимоги від 07.10.2010р.,
укладеного між ТОВ "ТД "Котнар" та ТОВ
"ТД "Котнар Плюс", з моменту його
укладання та застосування наслідків
недійсності правочину, передбачених
ст.216 Цивільного кодексу України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою,
арбітражний керуючий ( скаржник-1) та
Публічне акціонерне товариство
"Укрсоцбанк" (скаржник-2) звернулися до
Рівненського апеляційного
господарського суду з апеляційними
скаргами, в яких просять скасувати
ухвалу господарського суду
Рівненської області від 05.02.2014р. у
справі № 4/50 та прийняти нове рішення,
яким визнати недійсним договір
відступлення права вимоги від 07.10.2010р.
укладений між ТОВ "ТД "Котнар" та ТОВ "ТД
"Котнар Плюс".

В обгрунтування вимог апеляційної
скарги скаржник-1 зазначає, що судом
першої інстанції не взято до уваги, що
договір відступлення права вимоги
укладений протягом року, що передував
порушенню справи про банкрутство ТОВ
"ТД "Котнар", завдає значних фінансових
збитків банкруту, у зв"язку з тим, що
передача права вимоги здійснювалась за
заниженою вартістю з порушенням вимог
договору застави.

На думку скаржника - 1, судом першої
інстанції мали б бути застосовані
положення ч.10 ст. 17 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Скаржник - 2 (ПАТ "Укрсоцбанк") в
апеляційній скарзі зазначає, що судом
першої інстанції при винесенні
оскаржуваної ухвали не враховано, що
договір відступлення права вимоги
завдає значних фінансових збитків
банкруту та кредиторам та укладений з
порушенням вимог ст. 50 Закону України
"Про заставу".

Згідно статті 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі.
Відповідно до ч. 5 ст. 106 ГПК України
апеляційні скарги на ухвали місцевого
господарського суду розглядаються в
порядку, передбаченому для розгляду
апеляційних скарг на рішення місцевого
господарського суду.

Відповідно до статті 4-1 Господарського
процесуального кодексу України
господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
проаналізувавши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що апеляційні скарги не підлягають
задоволенню з огляду на таке.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 03.11.2010р. за
заявою кредитора - Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Українська Товарна Група "Будсервіс"
порушено провадження по справі №4/50 про
банкрутство Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТД "Котнар".

Постановою господарського суду
Рівненської області від "08" листопада
2011р. боржник - Товариство з обмеженою
відповідальністю "Торговий дім "Котнар"
визнаний банкрутом, відкрито
ліквідаційну процедуру, ліквідатором
призначено арбітражного керуючого
Драгун І.І.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 28.02.2012р.
арбітражного керуючого Драгун І.І.
усунуто від виконання обов'язків
ліквідатора ТОВ "ТД "Котнар" та
призначено ліквідатором банкрута
арбітражного керуючого Комлика І.С.

11.11.2013р. ліквідатор ТОВ "ТД "Котнар"
звернувся до господарського суду
Рівненської області із заявою про
визнання недійсним договору
відступлення права вимоги від 07.10.2010
року, укладеного між ТОВ "Торговий дім
"Котнар" та ТОВ "Торговий дім "Котнар
Плюс", з моменту його укладання та
застосування наслідків недійсності
правочину, передбачених ст.216
Цивільного кодексу України, яка
мотивована тим, що договір суперечить
вимогам закону (зокрема ст. 50 Закону
України "Про заставу"), укладений
протягом року, що передував порушенню
справи про банкрутство ТОВ "ТД "Котнар",
завдає значних фінансових збитків
банкруту у зв'язку з тим, що передача
права вимоги здійснювалась безоплатно
та укладений між пов'язаними особами.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом першої інстанції,
07.04.2010р. між ТОВ "Торговий дім "Котнар" та
ТОВ "Торговий дім "Котнар Плюс" укладено
договір відступлення права вимоги
(а.с.141-142 т.6), згідно з яким первісний
кредитор - ТОВ "Торговий дім "Котнар"
відступає новому кредитору - ТОВ
"Торговий дім "Котнар Плюс", а новий
кредитор одержує замість первісного
право вимоги від Приватного
підприємства "Бізнес-Гранд" сплати
грошових коштів за отриманий товар в
сумі 1 014 662 грн.16 коп., стягнення без
обмежень пені, штрафу інфляційних
нарахувань, 3% річних та відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
відшкодування завданих збитків у
зв'язку з неналежним виконанням
боржником своїх зобов'язань щодо плати
товару, отриманого ним від первісного
кредитора.

Відповідно до п.2 договору право вимоги,
що відступається новому кредитору,
засвідчується договором про
діяльність в якості дистриб'ютора №
31/12/33 від 31.12.2007р., договором про
діяльність в якості дистриб'ютора № 01/17
від 01.01.2008 року, видатковими накладними,
товарно-транспортними накладними на
переміщення алкогольних напоїв та
іншими документами.

07 квітня 2010 року між ТОВ "Торговий дім
"Котнар" та ТОВ "Торговий дім "Котнар
Плюс" укладена додаткова угода до
договору відступлення права вимоги від
07.04.2010 року ( а.с.133 т.6 ), якою договір був
доповнений пунктом 1.1. у новій редакції.

Відповідно до п.1.1 договору Новий
кредитор зобов'язався сплатити
Первісному кредитору винагороду в
розмірі 80000,00 грн.

Свої зобов'язання ТОВ "Торговий дім
"Котнар Плюс" (новий кредитор) виконало
в повному обсязі, перерахувавши на
розрахунковий рахунок ТОВ "Торговий
дім "Котнар" 80000,00 грн., що
підтверджується банківськими
виписками, поданими ТОВ "ТД "Котнар
Плюс" ( а.с. 225-227 т.6).

Згідно з ч.1 ст.512 Цивільного кодексу
України кредитор у зобов'язанні може
бути змінений іншою особою внаслідок,
зокрема, передання ним своїх прав іншій
особі за правочином (відступлення
права вимоги).

Статтею 513 Цивільного кодексу України
визначено, що правочин щодо заміни
кредитора у зобов'язанні вчиняється у
такій самій формі, що і правочин, на
підставі якого виникло зобов'язання,
право вимоги за яким передається
новому кредитору.

До нового кредитора, на підставі ст.514
Цивільного кодекс України переходять
права первісного кредитора у
зобов'язанні в обсязі і на умовах, що
існували на момент переходу прав, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Порядок заміни кредитора у
зобов'язанні визначається ст.516
Цивільного кодексу України.

З матеріалів справи вбачається, що
договір відступлення права вимоги
укладено до порушення провадження у
справі про банкрутство ТОВ "Торговий
дім "Котнар". Справу про банкрутство
ТОВ "Торговий дім "Котнар" порушено до
набрання чинності новою редакцією
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", тобто у даній
справі підлягає застосуванню Закон про
банкрутство в редакції, що діяла до
19.01.2013р.

Відповідно до вимог статті 1 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" ліквідація -
припинення діяльності суб'єкта
підприємницької діяльності, визнаного
господарським судом банкрутом, з метою
здійснення заходів щодо задоволення
визнаних судом вимог кредиторів шляхом
продажу його майна.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 23 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
з дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури: підприємницька діяльність
банкрута завершується закінченням
технологічного циклу з виготовлення
продукції у разі можливості її продажу;
строк виконання всіх грошових
зобов'язань банкрута та зобов'язання
щодо сплати єдиного внеску на
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування, податків і
зборів (обов'язкових платежів),
повернення коштів Фонду соціального
страхування з тимчасової втрати
працездатності вважається таким, що
настав; припиняється нарахування
неустойки (штрафу, пені), процентів та
інших економічних санкцій по всіх
видах заборгованості банкрута;
відомості про фінансове становище
банкрута перестають бути
конфіденційними чи становити
комерційну таємницю; укладення угод,
пов'язаних з відчуженням майна
банкрута чи передачею його майна
третім особам, допускається в порядку,
передбаченому цим розділом;
скасовується арешт, накладений на
майно боржника, визнаного банкрутом, чи
інші обмеження щодо розпорядження
майном такого боржника. Накладення
нових арештів або інших обмежень щодо
розпорядження майном банкрута не
допускається; вимоги за зобов'язаннями
боржника, визнаного банкрутом, що
виникли під час проведення процедур
банкрутства, можуть пред'являтися
тільки в межах ліквідаційної
процедури; виконання зобов'язань
боржника, визнаного банкрутом,
здійснюється у випадках і порядку,
передбаченому цим розділом.

З дня прийняття господарським судом
постанови про визнання боржника
банкрутом і відкриття ліквідаційної
процедури припиняються повноваження
органів управління банкрута щодо
управління банкрутом та розпорядження
його майном, якщо цього не було
зроблено раніше, керівник банкрута
звільняється з роботи у зв'язку з
банкрутством підприємства, про що
робиться запис у його трудовій книжці,
а також припиняються повноваження
власника (власників) майна банкрута,
якщо цього не було зроблено раніше.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", ліквідатор,
зокрема, з підстав, передбачених
частиною десятою статті 17 цього Закону,
подає до господарського суду заяви про
визнання недійсними угод боржника.

Згідно з частиною 10 статті 17 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" керуючий
санацією в тримісячний строк з дня
прийняття рішення про санацію має
право відмовитися від виконання
договорів боржника, укладених до
порушення провадження у справі про
банкрутство, не виконаних повністю або
частково, якщо: виконання договору
завдає збитків боржнику; договір є
довгостроковим (понад один рік) або
розрахованим на одержання позитивних
результатів для боржника в
довгостроковій перспективі, крім
випадків випуску продукції з
технологічним циклом, більшим за
строки санації боржника; виконання
договору створює умови, що
перешкоджають відновленню
платоспроможності боржника.

Колегія суддів вважає, що посилання
арбітражного керуючого при зверненні
із заявою про визнання недійсним
договору відступлення права вимоги на
положення ч. 10 ст. 17 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
є необгрунтованим, оскільки ч. 10 ст. 17
вказаного Закону не визначає порядок
та спеціальні правові підстави для
визнання угод недійсними, а регулює
правовідносини щодо відмови від
виконання договорів боржника.

Крім того, частина 10 ст. 17 Закону
передбачає розірвання укладених до
порушення провадження у справі про
банкрутство договорів, які не виконані
повністю або частково.

Вказане виключає можливість визнання
ліквідатором банкрута на підставі ч. 10
ст. 17 Закону недійсними договорів, які
повністю виконані, а відтак і
повернення цього майна до
ліквідаційної маси боржника з метою
більш повного задоволення вимог
кредиторів (постанова Вищого
господарського суду України від
10.11.2011р. у справі № 5020-871/2011).

Господарський суд вирішує у межах
розгляду справи про банкрутство спори,
безпосередньо пов'язані із здійсненням
провадження в такій справі, в тому
числі про: визнання недійсними
правочинів, вчинених керуючим санацією
(ліквідатором); визнання права
власності на майно боржника;
оскарження результатів аукціону з
продажу майна боржника (такої правової
позиції дотримується ВГСУ у постанові
від 01.10.2013р. у справі №5002-19/3402-2010).

При реалізації ліквідатором своїх
повноважень щодо задоволення вимог
кредиторів та у випадку подання ним
заяв про визнання угоди недійсною
застосуванню, зокрема, підлягає ч. 11 ст.
17 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом", згідно якої
угода боржника, у тому числі та, що
укладена до винесення господарським
судом ухвали про санацію, може бути
визнана господарським судом за заявою
керуючого санацією відповідно до
цивільного законодавства недійсною,
якщо, зокрема, угода укладена боржником
із заінтересованими особами і в
результаті якої кредиторам завдані чи
можуть бути завдані збитки.

На підставах, передбачених ч. 11 ст. 17
Закону, угода визнається недійсною за
спрощеною процедурою, яка не вимагає
від суду вчинення додаткових дій, що
притаманні позовному провадженню.

Інші угоди, що не відповідають вимогам
будь-якого закону, зокрема ст.50 Закону
України "Про заставу", підлягають
визнанню недійсними у порядку
позовного провадження. В цьому випадку
угода визнається недійсною на
підставах, передбачених цивільним
законодавством України.

Враховуючи викладене, колегія суддів
погоджується з висновком суду першої
інстанції, що вимога ліквідатора ТОВ
"ТД "Котнар" щодо визнання недійсним
договору відступлення права вимоги від
07.10.2010 року, укладеного між ТОВ
"Торговий дім "Котнар" та ТОВ "Торговий
дім "Котнар Плюс" з підстав його
невідповідності ст.50 Закону України
"Про заставу" та положенням п.2.1.2
договору застави майнових прав
№730/024-01К/1 від 23.05.2008р. підлягає розгляду
у порядку позовного провадження
відповідно до загальних підстав і
наслідків недійсності правочинів
(господарських договорів), що
встановлені ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України,
ст.ст. 207, 208 ГК України, а не у порядку ч.
11 ст. 17 Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Згідно ст.ст. 32-34 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких грунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Колегія суддів вважає, що приймаючи
оскаржувану ухвалу, суд першої
інстанції повно та всебічно дослідив
обставини справи, дав їм належну
правову оцінку та виніс ухвалу з
дотриманням норм матеріального та
процесуального права. Доводи апелянтів
висновків суду першої інстанції не
спростовують, а тому у суду апеляційної
інстанції відсутні підстави для її
скасування чи зміни та задоволення
апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК
України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги арбітражного
керуючого Комлика І.С. та Публічного
акціонерного товариства "Укрсоцбанк"
залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
Рівненської області від 05.02.2014р. у
справі № 4/50 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена в
касаційному порядку.

Головуюча суддя
Бригинець Л.М.

Суддя
Огороднік К.М.

Суддя
Демидюк О.О.