ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 року Справа № 920/588/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

Остапенка
М.І. (головуючого),

Гончарука
П.А. (доповідача),

Стратієнко
Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні касаційну скаргу приватного
підприємства "Виробничо-комерційне
підприємство "Астарта" на постанову
Харківського апеляційного
господарського суду від 16 січня 2014 року
у справі № 920/588/13 за позовом
комунального підприємства
"Ромникомунтепло" Роменської міської
ради до приватного підприємства
"Виробничо-комерційне підприємство
"Астарта" про стягнення суми, -

Встановив:

У квітні 2013 року комунальне
підприємство "Ромникомунтепло"
Роменської міської ради звернулось до
господарського суду Сумської області з
позовом до приватного підприємства
"Виробничо-комерційне підприємство
"Астарта", з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог, про
стягнення заборгованості за послуги з
теплопостачання в сумі 79472,07 грн., з яких
72431,40 грн. - борг, 4568,57 грн. - пеня, 282,83 грн.
- інфляційні збитки, 2189,27 грн. 3 % річних,
посилаючись на порушення відповідачем
умов договору про виробництво та
постачання теплової енергії № 229 від 15
жовтня 2006 року в частині розрахунків за
надані послуги в період з лютого 2011
року по квітень 2013 року.

Рішенням господарського суду Сумської
області від 15 жовтня 2013 року в
задоволенні позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 16 січня 2014 року
рішення місцевого суду скасовано.
Позов задоволено. Стягнуто з
відповідача на користь позивача 72431,40
грн. - борг, 4568,57 грн. - пеня, 282,83 грн. -
інфляційні збитки, 2189,27 грн. 3 % річних,
2580,75 грн. судового збору.

У касаційній скарзі відповідач,
посилаючись на порушення апеляційним
судом норм матеріального та
процесуального права, просить
постанову у справі скасувати, а рішення
місцевого суду залишити без змін.

Ухвалою Вищого господарського суду від
24 березня 2014 року розгляд справи було
відкладено на 16 квітня 2014 року.

Заслухавши пояснення представників
сторін, вивчивши матеріали справи,
обговоривши доводи касаційної скарги,
суд вважає, що касаційна скарга
підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 15 жовтня 2006 року сторонами
укладено договір на виробництво та
постачання теплової енергії № 229,
відповідно до умов якого позивач
зобов'язується виробляти та постачати
відповідачеві теплову енергію для
опалення приміщення площею 245,3 м2, яке
знаходиться в житловому будинку № 8 по
вул. Леніна (Соборна) в м. Ромни та
належить відповідачу на підставі
свідоцтва про право власності на
нерухоме майно від 2 грудня 2004 року, а
відповідач зобов'язується своєчасно та
в повному обсязі проводити розрахунки
за надані послуги з теплопостачання.

Позов заявлений на підставі того, що, за
твердженнями позивача, ним вироблялася
та поставлялася відповідачу теплова
енергія для опалення належних
останньому приміщень за вказаною
адресою в період з лютого 2011 року по
квітень 2013 року, проте, дані послуги
позивача залишились без оплати.

Розглядаючи позовні вимоги по суті,
господарський суд першої інстанції,
керуючись нормами ст.ст. 19, 24, 31 Закону
України "Про теплопостачання", п.п. 20,
24-26, пп. 9 п. 29 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення та типового договору
про надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України № 630 від 21 липня 2005
року (далі - Правила), дійшов висновку
про відсутність правових підстав для
їх задоволення, посилаючись на
наступні обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що
рішенням постійно діючої міжвідомчої
комісії для розгляду питань щодо
відключення споживачів від мереж ЦО і
ГВП, викладеним в протоколі № 38 від 22
вересня 2011 року, відповідачу надано
дозвіл на відключення від мереж
централізованого опалення і гарячого
водопостачання в приміщенні,
розташованому за адресою: м. Ромни, вул.
Соборна, 8.

Відповідач, в порушення Порядку
відключення окремих житлових будинків
від мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води при відмові
споживачів від централізованого
теплопостачання (з відповідними
змінами), затвердженого Наказом
Міністерства будівництва, архітектури
та житлово-комунального господарства
№ 4 від 22 листопада 2005 року (далі -
Порядок), самовільно здійснив
відключення від мереж
централізованого опалення та
постачання гарячої води.

Відповідно до довідки про вартість
виконаних робіт КБ-3 від 22 вересня 2010
року та акту виконаних підрядних робіт
КБ-2в від 22 вересня 2010 року відповідачем
виконувались роботи по розбиранню
трубопроводів центрального
теплопостачання на підставі ліцензії
№ 445795, виданої ДАБІ 23 грудня 2008 року,
відповідно до якої відповідачу
дозволялось виконувати роботи з
реконструкції внутрішніх мереж
опалення.

Відповідач не отримував послуг з
централізованого теплопостачання
приміщень, що належать йому за вказаною
адресою, оскільки вони відключені від
мереж централізованого опалення і
гарячого водопостачання, а опалення
приміщень здійснюється
електроприладами, що підтверджується
актом від 15 лютого 2011 року.

При цьому, згідно Висновку судової
будівельно-технічної експертизи № 753
від 13 вересня 2013 року зазначені
приміщення знаходяться в задовільному
технічному стані після відключення від
мереж централізованого
теплопостачання, їх автономне опалення
електроприладами забезпечує належний
тепловий баланс у приміщеннях та не
порушує прав та інтересів позивача.

Переглядаючи справу в апеляційному
порядку, господарський суд другої
інстанції скасував рішення місцевого
суду, а позовні вимоги задовольнив,
посилаючись на те, що договір № 229 від 15
жовтня 2006 року в судовому порядку
недійсним не визнавався, не розірваний,
на момент розгляду даної справи є
дійсним, а тому, його умови мають бути
виконані сторонами в повному обсязі.

З посиланням на передбачену Правилами
заборону самовільного відключення від
мереж централізованого опалення та
постачання гарячої води (п. 25 Правил),
порушення відповідачем при
відключенні приміщень від мереж
централізованого опалення
встановленого Порядку, суд дійшов
висновку, що неспоживання відповідачем
теплової енергії через непридатність
системи опалення не є підставою для
звільнення відповідача від сплати
виставлених позивачем рахунків на
оплату послуг з теплопостачання.

Проте, з висновком апеляційного
господарського суду про наявність
правових підстав для задоволення
позову погодитись не можна, з огляду на
наступне.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про
теплопостачання" споживач повинен
щомісячно здійснювати оплату
теплопостачальній організації за
фактично отриману теплову енергію.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу
України у разі, якщо договором
передбачено надання послуг за плату,
замовник зобов'язаний оплатити надану
йому послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Підпунктом 9 пункту 29 Правил
передбачено звільнення від плати за
послуги у разі їх ненадання.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України
"Про житлово-комунальні послуги"
виробник зобов'язаний, зокрема,
проводити у відповідному порядку
перерахунки розміру плати за
житлово-комунальні послуги в разі їх
ненадання або надання не в повному
обсязі, зниження їх якості.

Матеріалами справи підтверджений факт
того, що у спірний період послуги з
теплопостачання відповідачу не
надавались, оскільки приміщення, що
належать відповідачу і розташовані за
адресою: м. Ромни, вул. Соборна, 8,
самовільно відключені відповідачем
від мереж централізованого
теплопостачання, що виключає
можливість здійснення їх опалення та
втрати температури теплоносія при
проходженні через зазначені
приміщення.

Таким чином, відповідачем допущені
порушення умов договору між сторонами
про теплопостачання та
нормативно-правового акту, що регулює
порядок відключення від мереж
централізованого опалення.

За такі порушення, в силу ст. 24 Закону
України "Про теплопостачання",
відповідач повинен нести
відповідальність.

На вказані обставини та норми
матеріального права апеляційний
господарський суд не звернув належної
уваги та без достатніх правових
підстав ототожнив відповідальність за
порушення відповідачем умов договору
та нормативно-правових актів при
відключенні від мереж з невиконанням
зобов'язань з оплати послуг з
теплопостачання, які він не отримував
внаслідок самовільного відключення
від мереж.

При цьому, стягнувши з відповідача пеню
за невиконання зобов'язань,
апеляційний господарський суд залишив
поза увагою, що сторони в договорі не
визначили розміру штрафних санкцій.

З огляду на викладене, висновок
апеляційного господарського суду про
те, що відповідачем порушені права та
законні інтереси позивача і заявлений
позов підлягає задоволенню є
помилковим, прийнятим без урахування
наведених вище норм матеріального
права, фактичних обставин і наявних
матеріалів справи, в зв'язку з чим,
постанова від 16 січня 2014 року підлягає
скасуванню.

Разом з тим, оскільки рішення місцевого
господарського суду про відсутність
правових підстав для задоволення
позову є законним і обґрунтованим,
ґрунтується на правильному
застосуванні норм чинного
законодавства, його слід залишити без
змін.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111, 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу приватного
підприємства "Виробничо-комерційне
підприємство "Астарта" задовольнити.

Постанову Харківського апеляційного
господарського суду від 16 січня 2014 року
у справі № 920/588/13 скасувати, а рішення
господарського суду Сумської області
від 15 жовтня 2013 року залишити без змін.

Головуючий
Остапенко М.І.

Судді
Гончарук П.А.

Стратієнко Л.В.