номер провадження справи 3/28/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.04.2014
Справа № 908/1262/14

м. Запоріжжя

Суддя Соловйов В.М., розглянувши
матеріали

За позовом: Приватного підприємця
ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків
НОМЕР_1)

до відповідача: Приватного підприємця
ОСОБА_2 (69063, АДРЕСА_2,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків НОМЕР_2)

про стягнення 25 907, 60 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 17.04.2014р.
порушено провадження у справі № 908/1262/14
за позовом ПП ОСОБА_1 до відповідача ПП
ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на
користь позивача заборгованості в сумі
25 907, 60 грн.

Справу призначено до розгляду в
засіданні господарського суду на
06.05.2014р. о 12 год. 00 хв.

При зверненні до суду позивач в пункті 2
прохальної частини позовної заяви
від 03.04.2014р. просить суд накласти
арешт на кошти на рахунку відповідача
для забезпечення позовних вимог.

Жодних обґрунтувань даного клопотання
позивачем не наведено.

Розглянувши матеріали справи, суд
вважає, що клопотання про забезпечення
позову не підлягає задоволенню з
наступних підстав:

Згідно ст. 66 ГПК України, господарський
суд за заявою сторони, прокурора або з
власної ініціативи має право вжити
передбачених статтею 67 цього Кодексу
заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.

Відповідно до ст. 67 ГПК України, позов
забезпечується:

накладанням арешту на майно або
грошові суми, що належать відповідачу;

забороною відповідачеві вчиняти певні
дії;

забороною іншим особам вчиняти дії, що
стосуються предмета спору;

зупиненням стягнення на підставі
виконавчого документа або іншого
документа, за яким стягнення
здійснюється у безспірному порядку.

Про забезпечення позову виноситься
ухвала.

Ухвалу про забезпечення позову може
бути оскаржено.

Види забезпечення позову повинні бути
співвідносними із заявленими
позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову
заходами, не передбаченими цим
Кодексом.

Отже, перелік заходів до забезпечення
позову, встановлений статтею 67 ГПК
України, є вичерпним.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно пункту 1 постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 16
від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики
застосування заходів до забезпечення
позову" (із подальшими змінами), заходи
до забезпечення позову застосовуються
господарським судом за заявою сторони,
прокурора, або з ініціативи
господарського суду як гарантія
реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про
забезпечення позову, повинна
обґрунтувати причини звернення із
заявою про забезпечення позову. З цією
метою та з урахуванням загальних вимог,
передбачених статтею 33 ГПК,
обов'язковим є подання доказів
наявності фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного
заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення
позову господарський суд має здійснити
оцінку обґрунтованості доводів
заявника щодо необхідності вжиття
відповідних заходів з урахуванням:

розумності, обґрунтованості і
адекватності вимог заявника щодо
забезпечення позову;

забезпечення збалансованості
інтересів сторін, а також інших
учасників судового процесу;

наявності зв'язку між конкретним
заходом до забезпечення позову і
предметом позовної вимоги, зокрема, чи
спроможний такий захід забезпечити
фактичне виконання судового рішення в
разі задоволення позову;

імовірності утруднення виконання або
невиконання рішення господарського
суду в разі невжиття таких заходів;

запобігання порушенню у зв'язку із
вжиттям таких заходів прав та
охоронюваних законом інтересів осіб,
що не є учасниками даного судового
процесу.

Згідно абзаців 2, 3, 4 пункту 3 постанови
пленуму ВГСУ № 16 від 26.12.2011р. "Про деякі
питання практики застосування заходів
до забезпечення позову", достатньо
обґрунтованим для забезпечення позову
є підтверджена доказами наявність
фактичних обставин, з якими
пов'язується застосування певного виду
забезпечення позову. Про такі
обставини може свідчити вчинення
відповідачем дій, спрямованих на
ухилення від виконання зобов'язання
після пред'явлення вимоги чи подання
позову до суду (реалізація майна чи
підготовчі дії до його реалізації,
витрачання коштів не для здійснення
розрахунків з позивачем, укладення
договорів поруки чи застави за
наявності невиконаного спірного
зобов'язання тощо). Саме лише посилання
в заяві на потенційну можливість
ухилення відповідача від виконання
судового рішення без наведення
відповідного обґрунтування не є
достатньою підставою для задоволення
відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення
позову, що застосовується
господарським судом, визначається його
відповідністю вимогам, на забезпечення
яких він вживається. Оцінка такої
відповідності здійснюється
господарським судом, зокрема, з
урахуванням співвідношення прав
(інтересу), про захист яких просить
заявник, з вартістю майна, на яке
вимагається накладення арешту, або
майнових наслідків заборони
відповідачеві вчиняти певні дії.

Обрані заходи до забезпечення позову
не повинні мати наслідком повне
припинення господарської діяльності
суб'єкта господарювання, якщо така
діяльність, у свою чергу, не
призводитиме до погіршення стану
належного відповідачеві майна чи
зниження його вартості.

Ухвала господарського суду про
забезпечення позову в обов'язковому
порядку повинна містити дані, на
підставі яких можна зробити висновок
про те, що невжиття того чи іншого
заходу до забезпечення позову може
утруднити або зробити неможливим
виконання в подальшому рішення
господарського суду.

Заявник (позивач) має довести наявність
тих обставин, на підставі яких він
просить вжити заходів до забезпечення
позову. Такі докази у матеріалах справи
відсутні і не подані до господарського
суду разом з позовною заявою. Тому
питання про вжиття заходів до
забезпечення позову вирішується
виходячи з тих документів, які є в
господарській справі.

Позивачем не обґрунтовано та не надано
жодних доказів, які свідчили б про те,
що не накладення арешту на кошти на
рахунку ПП ОСОБА_2 може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
господарського суду у даній справі.

Крім того, як зазначено в п. 7.1 згаданої
постанови пленуму, у позовному
провадженні піддані арешту кошти слід
обмежувати розміром суми позову та
можливих судових витрат. Накладення
господарським судом арешту на рахунки
боржника чинним законодавством не
передбачене, але господарський суд
вправі накласти арешт на кошти, які
обліковуються на рахунках у
банківських або в інших
кредитно-фінансових установах, у межах
розміру сум позовних вимог та можливих
судових витрат. Відомості про
наявність рахунків, їх номери та назви
відповідних установ, в яких вони
відкриті, надаються суду заявником.

Позивачем не надано суду відомостей
про наявність рахунків ПП ОСОБА_2, їх
номери та назви відповідних фінансових
установ, в яких вони відкриті.

Керуючись ст. 65-67, 86 ГПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Приватного
підприємця ОСОБА_1 про забезпечення
позову, викладеній в пункті 2
прохальної частини позовної заяви
від 03.04.2014, відмовити
повністю.

Суддя
Соловйов В.М.