ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2014 р.Справа №
17-2-24-36/02-4414Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді Мишкіної М.А.,

суддів Будішевської Л.О., Бєляновського
В.В.

при секретарі судового засідання
Бєлянкіній Г.Є.

за участю представників сторін:

від ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - за довіреністю;

від ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - за довіреністю;

від ТОВ „Арніка" - не з'явився;

від ОДП ЗАТ „Укрпрофоздоровниця" - не
з'явився;

від прокуратури - Лянна О.А. - старший
прокурор відділу прокуратури Одеської
області

від Фонду держмайна України - Десятова
Н.А. - за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 та
ОСОБА_3

на ухвали господарського суду Одеської
області від 28 листопада 2011 року (про
скасування рішення господарського
суду Одеської області від 28.05.2002р. у
справі №17-6-36/02-4414 за нововиявленими
обставинами) та від 14 грудня 2011 року про
припинення провадження

у справі №17-2-24-36/02-4414

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю „Арніка"

до Одеського дочірнього підприємства
Закритого акціонерного товариства
„Укрпрофоздоровниця"

за участю прокуратури Приморського
району м.Одеси в інтересах держави в
особі Фонду державного майна України

за участю третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача:

- ОСОБА_1

- ОСОБА_3

про спонукання до виконання договору і
визнання права власності

Сторони належним чином повідомлені про
дату, час та місце розгляду апеляційної
скарги.

В судовому засіданні 03.04.14р. згідно
ст.85 ГПК України оголошено вступну та
резолютивну частини постанови.

встановив:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 28.05.2002р. (суддя Гладишева
Т.Я.) позов ТОВ „Арніка" задоволено
частково, визнано за ТОВ „Арніка" право
власності на окрему будівлю
невиробничого призначення загальною
площею 222,8кв.м., розташовану на
земельній ділянці загальною площею
1159кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. В решті
позову відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 13.11.2007р.
апеляційну скаргу Прокурора
Приморського району м.Одеси на рішення
господарського суду Одеської області
від 28.05.02р. у справі №17-6-36/02-4414
задоволено - рішення змінено,
викладено резолютивну частину рішення
у наступній редакції: Позов
задовольнити частково. Визнати за ТОВ
„Арніка" право власності на окрему
будівлю невиробничого призначення,
загальною площею 222,8кв.м., розташовану
за адресою: АДРЕСА_1. В решті позову
відмовлено.

Постановою Вищого
господарського суду України касаційну
скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
13.11.07р. у справі №17-6-36/02-4414 задоволено -
постанову скасовано, а рішення
господарського суду Одеської області
від 28.05.02р. залишено без змін.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 18.09.2007р.
відмовлено в задоволенні подання
прокурора Приморського району м.Одеси
від 21.08.2007р. про перегляд рішення
господарського суду Одеської області
від 28.05.2002р. по справі №17-6-36/02-4414 за
нововиявленими обставинами в порядку
ст.112 ГПК України, залишено без змін
рішення господарського суду Одеської
області від 28.05.2002р. по справі
№17-6-36/02-4414.

27.10.2011р. Заступник прокурора
Приморського району м.Одеси в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна України звернувся до
господарського суду Одеської області з
заявою про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Одеської області від 28.05.2002р. по
справі №17-6-36/02-4414, вимагаючи скасувати
це рішення.

Заява вмотивована тим, що
рішенням господарського суду Одеської
області від 27.09.2011р. по справі №6/17-3062-2011
за позовом заступника прокурора
Приморського району м.Одеси в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна України, договір
купівлі-продажу від 30.12.1991р. будівлі
невиробничого призначення, площею
232кв.м. укладений між підприємством
„Одесакурорттеплоенерго" Одеської
обласної ради по управлінню курортами
профспілок та ТОВ „Арніка", визнано
недійсним. У відповідності до ст.59 ЦК
УРСР (в редакції 1963р.) угода, визнана
недійсною, вважається недійсною з
моменту її укладання. Тобто договір
купівлі-продажу з 30.12.1991р. та на момент
розгляду справи №17-6-36/02-4414 вже був
недійсним, що є нововиявленими
обставинами для справи відповідно до
ст.112 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 31.10.2011р. прийнято до
розгляду заяву Заступника прокурора
Приморського району м.Одеси в
інтересах держави в особі Фонду
державного майна України про перегляд
за нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Одеської області
від 28.05.2002р. по справі №17-6-36/02-4414.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 28.11.2011р. (суддя
Оборотова О.Ю.) задоволено заяву
Заступника прокурора Приморського
району м.Одеси в інтересах держави в
особі Фонду державного майна України
про перегляд судового рішення від
28.05.2002 року за нововиявленими
обставинами у справі №17-6-36/02-4414.
Рішення господарського суду Одеської
області від 28.05.2002 року у справі
№17-6-36/02-4414 скасовано.

Ухвала суду вмотивована тим, що
рішенням господарського суду Одеської
області від 27.09.2011р. по справі №6/17-3062-2011
за позовом заступника прокурора
Приморського району м.Одеси в
інтересах держави в особі Фонду
Державного майна України, договір
купівлі-продажу від 30.12.1991р. будівлі
невиробничого призначення,
одноповерхової, будівництва до 1943 року,
площею 232кв.м., за адресою: АДРЕСА_1
укладений між підприємством
„Одесакурорттеплоенерго" Одеської
обласної ради по управлінню курортами
профспілок та ТОВ „Арніка", визнано
недійсним. При визнанні недійсним
договору купівлі-продажу від 30.12.1991р.
господарським судом Одеської області
встановлено, що підприємство
„Одесакурорттеплоенерго", філія ОДП
ЗАТ „Укрпрофоздоровниця" при
укладанні договору купівлі-продажу від
30.12.1991р. діяла всупереч нормам
законодавства, а саме були порушені
вимоги ст.ст.34,35,39 ЗУ „Про власність", а
також договір укладено з порушенням
вимог постанови Ради Міністрів УРСР
№606 від 23.04.60р. „Про передачу
профспілкам санаторіїв і будинків
відпочинку Міністерства охорони
здоров'я УРСР". У відповідності до ст.59
ЦК України (в редакції 1963р., який діяв на
момент прийняття рішення суду)
встановлено, що угода, визнана
недійсною, вважається недійсною з
моменту її укладання. Те ж саме
положення відображено у статті 236 ЦК
України в редакції 2003 року. Отже,
договір купівлі-продажу від 30.12.1991р.,
який визнаний рішенням господарського
суду Одеської області від 27.09.2011р.
недійсним, є недійсним з моменту його
укладання, тобто з 30.12.1991р. та на момент
розгляду справи №17-6-36/02-4414 вже був
недійсним, що є нововиявленими
обставинами для справи, які не були і не
могли бути відомі особі на час розгляду
справи.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 28.11.2011р. суддею Оборотовою
О.Ю. прийнято до свого провадження
справу №17-6-36/02-4414 та присвоєно справі
№24-17-6-36/02-4414.

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 14.12.2011р.
(головуючий суддя Оборотова О.Ю.) на
підставі п.6 ч.1 ст.80, ст.86 ГПК України
провадження у справі №17-2-24-36/02-4414 за
позовом ТОВ „Арніка" до ОДП ЗАТ
„Укрпрофоздоровниця" про спонукання
до виконання договору і визнання права
власності припинено.

Ухвала суду вмотивована тим, що
відповідно до витягів з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб -підприємців в Реєстрі
не знайдено записів про проведення
реєстраційних дій ТОВ „Арніка", стан
юридичної особи Одеського дочірнього
підприємства ЗАТ „Укрпрофоздоровниця"
- припинено юридичну особу у зв'язку з
визнанням її банкрутом, тому у
відповідності до п.6 ч.1 ст.80 ГПК України
провадження по справі підлягає
припиненню.

01.11.2013р. до Одеського
апеляційного господарського суду
через господарський суд Одеської
області надійшла апеляційна скарга
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (разом з заявою про
поновлення строку на апеляційне
оскарження ухвал) на ухвали
господарського суду Одеської області
від 28.11.2011р. (про скасування рішення
господарського суду Одеської області у
справі №17-6-36/02-4414 за нововиявленими
обставинами) та від 14.12.2011р. про
припинення провадження у справі
№17-2-24-36/02-4414. Скаржники вимагають
скасувати ухвали від 28.11.2011р. та від
14.12.2011р., прийняти нове рішення, яким
відмовити у задоволенні заяви
Заступника прокурора Приморського
району м.Одеси в інтересах держави в
особі Фонду державного майна України
про перегляд рішення від 28.05.2002р. за
нововиявленими обставинами.

В обґрунтування апеляційної скарги
зазначено, що:

- постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 08.10.2013р.
скасовано рішення господарського суду
Одеської області від 27.09.2011р. по справі
№6/17-3062-2011 та прийнято нове рішення,
яким відмовлено Заступнику прокурора
Приморського району м.Одеси до ТОВ
«Арніка» та ЗАТ «Укрпрофоздоровниця»
про визнання договору купівлі-продажу
від 31.12.1991р. недійсним;

- з моменту вступу в законну силу
постанови Одеського апеляційного
господарського суду від 08.10.2013р.
рішення господарського суду Одеської
області від 27.09.2011р. у справі №6/17-3062-2011
не є нововиявленою обставиною;

- з матеріалів справи №17-6-36/02-4414
вбачається, що скаржникам була
передана у власність окрема будівля
невиробничого призначення площею
222,8кв.м. за адресою: АДРЕСА_1. Наразі
скаржники є власниками вже житлової
будівлі в рівних частках за цією
адресою, нежитлова будівля переведена
в житлову, що підтверджується
свідоцтвом про право власності на
домоволодіння від 26.04.207р., проте суд
першої інстанції ухвалами від 28.11.2011р.
та 14.12.2011р. вирішив питання про право
власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3, не
залучивши останніх до участі у справі
та не повідомивши їх про час та день
слухання справи, позбавивши можливості
надати суду необхідні докази та
оскаржити рішення у встановлений
законом строк;

- розглядаючи справу за нововиявленими
обставинами майже через 20 років після
укладення договору (30.12.1991р.) та його
повного виконання, суд першої
інстанції не звернув увагу на те, що
згідно ст.59 ЦК України (в редакції 1963р.)
та ЗУ «Про власність» від 07.02.1991р.
встановлений загальний строк позовної
давності три роки;

- місцевий господарський суд не прийняв
до уваги той факт, що рішення
господарського суду Одеської області
від 27.09.2011р. по справі №6/17-3062-2011 не
містить аналізу пропуску строку
позовної давності, не враховано вимоги
ст.80 ЦК України (в редакції 1963р.) про те,
що закінчення строку позовної давності
до пред'явлення позову є підставою для
відмови у задоволенні позову та згідно
із ст.75 ЦК України (в редакції 1963р.)
позовна давність застосовується судом
незалежно від заяви сторін.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 04.11.2013р.
поновлено скаржникам строк на
апеляційне оскарження, апеляційну
скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 прийнято до
провадження та призначено її до
розгляду.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 12.12.2013р.
апеляційне провадження у справі
№17-2-24-36/02-4414 зупинено до закінчення
перегляду в касаційному порядку Вищим
господарським судом України постанови
Одеського апеляційного господарського
суду від 08.10.2013р. по справі №6/17-3062-2011.

24.03.2014р. до Одеського апеляційного
господарського суду надійшло
клопотання представника ОСОБА_3 -
ОСОБА_4 про відновлення розгляду справи
№17-2-24-36/02-4414 у зв'язку із розглядом
Вищим господарським судом України
касаційної скарги та прийняття рішення
по справі №6/17-3062-2011.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від
26.03.2014р. поновлено апеляційне
провадження у справі №17-2-24-36/02-4414,
розгляд апеляційної скарги призначено
на 03.04.2014р.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 03.04.2014р.
залучено до участі у справі у якості
третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на
підставі ч.1 ст.27 ГПК України.

В засіданні суду апеляційної інстанції
представники ОСОБА_1 та ОСОБА_3
підтримали вимоги апеляційної скарги
та просили її задовольнити.

Представники прокуратури та Фонду
держмайна України просили суд залишити
оскаржені ухвали без змін.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
скаржників, прокуратури, Фонду
держмайна України, обговоривши доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку про наявність підстав
для її задоволення виходячи з
наступного.

Відповідно до ч.7 ст.114 ГПК України
рішення, ухвала, постанова, прийняті за
результатами перегляду судових рішень
за нововиявленими обставинами, можуть
бути переглянуті на загальних
підставах.

Згідно до ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.112 ГПК України
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду судових
рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є істотні
для справи обставини, що не були і не
могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи.

Згідно із ч.ч.1-5,8 ст.114 ГПК України
рішення і ухвали, що набрали законної
сили і прийняті судом першої інстанції,
переглядаються господарським судом,
який прийняв ці судові рішення.
Перегляд за нововиявленими
обставинами постанов і ухвал
апеляційної і касаційної інстанції,
якими змінено або скасовано судове
рішення суду першої інстанції,
здійснюється судом тієї інстанції,
яким змінено або прийнято нове судове
рішення. Заява про перегляд рішення,
ухвали, постанови за нововиявленими
обставинами розглядаються
господарським судом у судовому
засіданні у місячний строк з дня їх
надходження. Неявка заявника та інших
осіб, які беруть участь у справі, не є
перешкодою для розгляду заяви. За
результатами перегляду судового
рішення приймаються: 1) рішення - у разі
зміни або скасування рішення; 2)
постанова - у разі зміни або скасування
постанови; 3) ухвала - у разі зміни чи
скасування ухвали або залишення
рішення, ухвали, постанови без змін. У
разі скасування судового рішення за
результатами його перегляду за
нововиявленими обставинами справа
розглядається господарським судом за
правилами, встановленими цим Кодексом.

Виходячи із наведених процесуальних
положень, визнання судом вказаних
заявником обставин нововиявленими
спричиняє процесуальні наслідки у
вигляді скасування судом першої
інстанції рішення, що переглядається,
та ухвалення судового акту у формі
рішення.

Відповідно до ст.4-5 ГПК України
господарські суди здійснюють
правосуддя шляхом прийняття
обов'язкових до виконання на усій
території України рішень, ухвал,
постанов. Рішення і постанови
господарських судів приймаються
іменем України. Невиконання вимог
рішень, ухвал, постанов господарських
судів тягне відповідальність,
встановлену цим Кодексом та іншими
законами України. Усі судові рішення
викладаються у письмовій формі.

Як убачається з оскаржуваного
судового акту від 28.11.2011р., місцевий
господарський суд цим процесуальним
документом задовольнив заяву
заступника прокурора Приморського
району м.Одеси про перегляд рішення
від 28.05.2002р. за нововиявленими
обставинами та скасував рішення
господарського суду Одеської області
від 28.05.2002р. у справі №17-6-36/02-4414.

Ухвала від 28.11.2011р., не є рішенням
господарського суду першої інстанції,
ухваленим згідно із нормами ст.4-5, ст.84,
п.1 ч.5 ст.114 ГПК України, оскільки при її
прийнятті не ухвалювалось рішення
господарського суду іменем України,
відповідно, оскаржувана ухвала не є
рішенням господарського суду першої
інстанції по заяві заступника
прокурора Приморського району м.Одеси
про перегляд рішення від 28.05.2002р. за
нововиявленими обставинами.

Місцевий господарський суд,
постановляючи ухвалу від 28.11.2011р.,
порушив норми ч.1 ст.4-5, ст.84, п.1 ч.5 ст.114
ГПК України, що призвело до
неправильного вирішення заяви про
перегляд рішення від 28.05.2002р. за
нововиявленими обставинами шляхом
постановлення оскаржуваної ухвали від
28.11.2011р., у зв'язку із чим остання
підлягає скасуванню.

Щодо оскаржуваної ухвали
господарського суду першої інстанції
від 14.12.2011р., якою припинено провадження
у справі №17-2-24-36/08-4414 з підстав
припинення юридичної особи ОДП ЗАТ
„Укрпрофоздоровниця" та відсутності в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців
записів щодо ТОВ «Арніка» відповідно
до п.6 ч.1 ст.80 ГПК України, колегія
суддів зазначає, що її постановлення
судом першої інстанції відбулось в
результаті передуючого цьому
скасування рішення від 28.05.2002р. ухвалою
від 28.11.2011р., скасованою апеляційним
господарським судом.

Отже ухвала від 14.12.2011р. є похідною від
ухвали господарського суду Одеської
області від 28.11.2011р. та підлягає
скасуванню як процесуальний наслідок
постановлення скасованого судового
акту.

Із змісту рішення господарського суду
Одеської області від 28.05.2002р.
убачається, що право власності на
будівлю невиробничого призначення
площею 222,8кв.м., розташовану за
адресою:АДРЕСА_1, визнано судом за ТОВ
«Арніка» на підставі ст.128 ЦК України
виходячи із встановлених обставин:
укладання 30.12.1991р. договору
купівлі-продажу цього майна,
досягнення його сторонами (ТОВ
«Арніка» та ОДП ЗАТ
„Укрпрофоздоровниця") згоди по усіх
суттєвих умовах для договору
купівлі-продажу, та предметом договору
є будівля, зазначена в
інвентаризаційних відомостях
Одеського міського бюро технічної
інвентаризації, відповідачем доведено
факт передачі всіх споруд позивачу.

Розглядаючи заяву заступника
прокурора Приморського району м.Одеси
про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення від 28.05.2002р., суд
апеляційної інстанції встановив, що
підставою перегляду прокурор вказує
наявність нововиявлених обставин у
справі у зв'язку із визнанням недійсним
договору від 30.12.1991р. купівлі-продажу
будівлі невиробничого призначення
рішенням господарського суду Одеської
області від 27.09.2011р. у справі №6/17-3062-2011.
Оскільки право власності за ТОВ
«Арніка» було визнано рішенням від
28.05.2002р. на підставі договору від
30.12.1991р., що є недійсним з моменту його
укладання в силу вимог ст.59 ЦК УРСР,
прокурор вважає обставину недійсності
договору нововиявленою, тобто такою,
що має істотне значення, не була та не
могла бути відомою заявникові.

Колегією суддів встановлено, що
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 08.10.2013р. у
справі №6/17-3062-2011 рішення
господарського суду Одеської області
від 27.09.2011р. скасовано, у задоволенні
позовних вимог заступника прокурора
Приморського району м.Одеси про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу від 30.12.1991р. відмовлено
у зв'язку із пропуском строку позовної
давності (ст.75 ЦК УРСР). Постанова
Одеського апеляційного господарського
суду від 08.10.2013р. залишена без змін
постановою Вищого господарського суду
України від 18.03.2014р. у справі №6/17-3062-2011.

Скасування судового акту, яким була
встановлена недійсність договору
купівлі-продажу від 30.12.1991р. (з моменту
його укладання), означає, що наразі, як і
на момент подання заяви про перегляд
рішення від 28.05.2002р., нововиявлені
обставини у справі №17-2-24-36/02-4414
відсутні, адже недійсність договору
купівлі-продажу від 30.12.1991р. з моменту
його укладання не підтверджена в
установленому законом порядку (ст.204 ЦК
України).

Щодо усних пояснень представника
прокуратури в судовому засіданні суду
апеляційної інстанції 03.04.2014р., який
вважає, що у постанові Одеського
апеляційного господарського суду у
справі №6/17-3062-2011 від 08.10.2013р.
встановлений факт невідповідності
договору від 30.12.1991р. вимогам чинного на
той час законодавства, то такі
обставини не є нововиявленими у
розумінні ст.112 ГПК України, могли бути
відомі заявникові, оскільки стосуються
правової оцінки обставин та підстав
відчуження нежитлової будівлі за
адресою:АДРЕСА_1 на користь ТОВ
«Арніка».

Згідно ст.204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.

Наразі не існує судового рішення, яким
би був визнаний недійсним договір від
30.12.1991р. купівлі-продажу будівлі
невиробничого призначення, укладений
між ТОВ «Арніка» та ОДП ЗАТ
„Укрпрофоздоровниця", тобто
недійсність договору не підтверджена в
установленому порядку.

Відповідно до пунктів 1,2, п.п.8.6 п.8
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від
26.12.2011р. №17 «Про деякі питання практики
перегляду рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами» статтею 112
ГПК визначено вичерпний перелік
підстав для перегляду судових рішень
за нововиявленими обставинами.
Перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами є окремою
процесуальною формою судового процесу,
яка визначається юридичною природою
цих обставин. До нововиявлених
обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).
Нововиявлені обставини за своєю
юридичною суттю є фактичними даними, що
в установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення. Ці обставини мають
бути належним чином засвідчені, тобто
підтверджені належними і допустимими
доказами. Не може вважатися
нововиявленою обставина, яка
ґрунтується на переоцінці тих доказів,
які вже оцінювалися господарським
судом у процесі розгляду справи.
Необхідно чітко розрізняти поняття
нововиявленої обставини (як факту) і
нового доказу (як підтвердження факту);
так, не можуть вважатися такими
обставинами подані учасником судового
процесу листи, накладні, розрахунки,
акти тощо, які за своєю правовою
природою є саме новими доказами.
Прийняття та розгляд заяви про
перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами не означає
обов'язкового скасування чи зміни
рішення, що переглядається. Результат
перегляду повинен випливати з оцінки
доказів, зібраних у справі, і
встановлення господарським судом на
основі цієї оцінки наявності або
відсутності нововиявлених обставин,
визначення їх істотності для
правильного вирішення спору або
розгляду справи про банкрутство.
Господарський суд вправі змінити або
скасувати судове рішення за
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

З урахуванням викладеного, суд
апеляційної інстанції констатує
відсутність фактичних даних, що в
установленому порядку спростовують
факти, які було покладено в основу
судового рішення від 28.05.2002р. у справі
№17-6-36/02-4414, а саме відсутність належних
та допустимих доказів недійсності
договору купівлі-продажу від 30.12.1991р. з
моменту його укладання, що є підставою
для прийняття судом апеляційної
інстанції нового рішення про відмову у
задоволенні заяви заступника
прокурора Приморського району м.Одеси
в інтересах держави в особі Фонду
державного майна України про перегляд
рішення господарського суду Одеської
області від 28.05.2002р. за нововиявленими
обставинами та залишення рішення від
28.05.2002р. у справі №17-6-36/02-4414 без змін.

Керуючись ст.ст.49,99, 101-105 ГПК України,
колегія суддів -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвали господарського суду Одеської
області від 28.11.2011р. та від 14.12.2011р.
скасувати.

У задоволенні заяви заступника
прокурора Приморського району м.Одеси
про перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Одеської області від 28.05.2002р. у
справі №17-6-36/02-4414 відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області від 28.05.2002р. у справі №17-6-36/02-4414
залишити без змін.

Постанова в порядку ст.105 ГПК України
набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції
може бути оскаржена у касаційному
порядку до Вищого господарського суду
України.

Повний текст постанови складено
08.04.2014р.

Головуючий суддя Мишкіна М.А.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Бєляновський В.В.