КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2014 р. Справа№ 42/523

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Майданевича А.Г.

Федорчука Р.В.

за участю представників сторін
відповідно до протоколу судового
засідання від 14.04.2014 року,

розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства «Вугілля
України» на ухвалу господарського суду
міста Києва від 13.02.2014 року

у справі № 42/523 (суддя Паламар П.І.)

за скаргою Державного підприємства
«Вугілля України»

на дії відділу примусового
виконання рішень управління державної

виконавчої служби
Головного управління юстиції у м. Києві

за позовом Державного підприємства
«Вугілля України»

до Державного підприємства «З
ліквідації збиткових вугледобувних,

вуглепереробних та
торфодобувних підприємств

«Укрвуглеторфреструктуризація»

про стягнення 3775016,70 грн. боргу,
неустойки, сум за прострочення

виконання боржником
грошового зобов'язання.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 20.10.2009 року по справі № 42/523
позов Державного підприємства
«Вугілля України» до Державного
підприємства «З ліквідації збиткових
вугледобувних, вуглепереробних та
торфодобувних підприємств
«Укрвуглеторфреструктуризація» про
стягнення боргу, неустойки, сум за
прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання у сумі 3775016,70
грн. - задоволено.

08.02.2014 року Державне підприємство
«Вугілля України» звернулось до
господарського суду міста Києва зі
скаргою на дії відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.02.2014 року скаргу Державного
підприємства «Вугілля України» на дії
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві повернуто скаржнику без
розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого
господарського суду від 13.02.2014 року
позивач звернувся до Київського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить
ухвалу господарського суду міста Києва
від 13.02.2014 року у справі № 42/523
скасувати. Також, скаржник просив
поновити строк на подання апеляційної
скарги на ухвалу господарського суду
міста Києва від 13.02.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 31.03.2014 року
відновлено скаржнику строк на
апеляційне оскарження, апеляційну
скаргу прийнято до провадження та
призначено до розгляду.

У судовому засіданні 14.04.2014 року
представник ДП «Вугілля України» надав
суду свої пояснення по справі в яких,
підтримав подану апеляційну скаргу на
підставі доводів зазначених у ній та
просив апеляційний господарський суд
скаргу задовольнити, ухвалу суду
скасувати, а матеріали справи
направити до суду першої інстанції для
розгляду скарги на рішення державного
виконавця.

Представник ДП «З ліквідації збиткових
вугледобувних, вуглепереробних та
торфодобувних підприємств
«Укрвуглеторфреструктуризація» у
судовому засіданні 14.04.2014 року також,
надав суду свої пояснення по справі в
яких, заперечив проти доводів
апеляційної скарги та просив
апеляційний господарський суд
відмовити позивачу у задоволенні
апеляційної скарги, а ухвалу суду
залишити без змін.

Представник відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві у судове
засідання 14.04.2014 року не з'явився. Про
місце та час розгляду справи державна
виконавча служба була повідомлена
належним чином про що, в матеріалах
справи міститься повідомлення про
вручення поштового відправлення. Про
причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи викладене, заслухавши думку
представників позивача та відповідача,
колегія суддів апеляційного
господарського суду з урахуванням ст. 75
ГПК України вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника державної виконавчої
служби, оскільки остання, про дату та
місце розгляду справи була повідомлена
належним чином, участь представників
відділу примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві у судовому засіданні 14.04.2014
року, судом обов'язковою не
визнавалась, клопотань про відкладення
розгляду справи та витребування
письмових доказів не надходило. В
матеріалах справи міститься достатньо
доказів для прийняття рішення по
справі.

Крім того, у відповідності до ч.2 ст. 102
ГПК України суд апеляційної інстанції
обмежений п'ятнадцятиденним строком
розгляду апеляційної скарги на ухвалу
місцевого господарського суду, а
продовження зазначеного строку
розгляду справи у відповідності до ч. 3
ст. 69 ГПК України без клопотання
сторони по справі, не передбачено ГПК
України.

Дослідивши наявні в справі матеріали,
розглянувши апеляційну скаргу,
Київським апеляційним господарським
судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на
розгляді у господарському суді міста
Києва перебувала справа № 42/523 за
позовом ДП «Вугілля України» до ДП «З
ліквідації збиткових вугледобувних,
вуглепереробних та торфодобувних
підприємств
«Укрвуглеторфреструктуризація» про
стягнення 3775016,70 грн. боргу та неустойки
за прострочення виконання боржником
грошового зобов'язання. Рішенням
господарського суду міста Києва від
20.10.2009 року позов задоволено.

08.02.2014 року Державне підприємство
«Вугілля України» звернулось до
господарського суду міста Києва зі
скаргою на дії відділу примусового
виконання рішень управління державної
виконавчої служби Головного
управління юстиції у м. Києві.

Як зазначалося вище, ухвалою
господарського суду міста Києва від
13.02.2014 року повернуто без розгляду
скаргу Державного підприємства
«Вугілля України» на дії відділу
примусового виконання рішень
управління державної виконавчої
служби Головного управління юстиції у
м. Києві на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК
України.

Дослідивши представлені докази,
перевіривши застосування норм
матеріального та процесуального права
судом першої інстанції, колегія суддів
Київського апеляційного
господарського суду вважає, що ухвала
господарського суду міста Києва від
13.02.2014 року є законною та
обґрунтованою, виходячи із наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи
та вірно встановлено судом першої
інстанції, при зверненні позивача до
суду першої інстанції із вказаною
скаргою, останнім, всупереч вимог п. 2
ст. 57 ГПК України не подано доказів
надсилання органу державної
виконавчої служби та заінтересованій
особі, тобто відповідачу по справі,
копії скарги з доданими до неї
документами.

Згідно п.6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя
повертає позовну заяву і додані до неї
документи без розгляду, якщо заявником
не подано доказів надсилання
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Відповідно до підпункту 9.9 постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 17 жовтня 2012 року № 9 «Про
деякі питання практики виконання
рішень, ухвал, постанов господарських
судів України» із змінами і
доповненнями, у вирішенні питань,
пов'язаних із застосуванням статті 121-2
ГПК України, господарським судам слід
мати на увазі таке, що скарга має
відповідати загальним вимогам щодо
змісту та форми позовної заяви,
передбаченим статтею 54 ГПК, з доданням
до неї документів, зазначених у пунктах
2, 4 частини першої цієї статті і за
необхідності - зазначених у частинах
другій і третій статті 57 названого
Кодексу, а також містити відомості,
перелічені в пунктах 3 - 5 частини сьомої
статті 82 Закону України «Про виконавче
провадження».

У вирішенні питань, які виникають у
розгляді скарг на рішення, дії або
бездіяльність посадових осіб
Державної виконавчої служби, до заяв
учасників виконавчого провадження
(заявників) мають застосовуватися
положення ГПК України, якими
врегульовано аналогічні питання,
зокрема, статей 2, 18, 21, 22, 26, 29, 31, 41, 42, 62,
пунктів 1 - 3, 5, 6, 9 частини першої статті
63, статті 64, розділів XI, XII, XII-1 ГПК тощо.

Отже, колегія суддів апеляційного
господарського суду вважає, що ухвала
суду першої інстанції прийнята після
повного з'ясування обставин, що мають
значення для справи, які місцевий
господарський суд визнав
встановленими, а також у зв'язку з
правильним застосуванням норм
процесуального права, є такою що
відповідає нормам закону.

Судова колегія апеляційного
господарського суду звертає увагу на
те, що у відповідності до ч. 3 ст. 63 ГПК
України повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з
нею до господарського суду в
загальному порядку після усунення
допущеного порушення.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони
користуються рівними процесуальними
правами. Сторони мають право подавати
докази, брати участь у дослідженні
доказів.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно ст. 34 ГПК України господарський
суд приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи. Обставини справи,
які відповідно до законодавства
повинні бути підтверджені певними
засобами доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Судова колегія звертає
увагу, що доводи та заперечення
викладені у апеляційні скарзі ДП
«Вугілля України» на ухвалу суду
першої інстанції не знайшли свого
підтвердження під час розгляду справи
судом апеляційної інстанції.

Таким чином, в задоволенні апеляційної
скарги ДП «Вугілля України» слід
відмовити, а оскаржувану ухвалу
господарського суду міста Києва від
13.02.2014 року залишити без змін.

Враховуючи наведене вище та керуючись
статтями 99, 101-106 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Вугілля України» на
ухвалу господарського суду міста Києва
від 13.02.2014 року у справі № 42/523 залишити
без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду
міста Києва від 13.02.2014 року у справі №
42/523 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 42/523
повернути до господарського суду міста
Києва.

Головуючий суддя
О.І. Лобань

Судді
А.Г. Майданевич

Р.В. Федорчук

Дата підписання 22.04.2014 року