ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.04.14р. Справа № 904/1777/14

За позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Торгова група
"ІНТЕРПАП", м. Київ

до підприємства громадської
організації "ЛІТОПИС", с. Кірове,
Миколаївська область (відповідач-1)

до товариства з обмеженою
відповідальністю Торговий дім "Беріл",
м. Дніпропетровськ (відповідач-2)

про стягнення заборгованості за
договором

Суддя Петренко І.В.

Представники:

Від позивача: Небога О.П. - довіреність
№ 16 від 08.01.14р.

Від відповідача-1: не з'явився.

Від відповідача-2: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю Торгова група
"Інтерпап", м.Київ (далі по тексту -
позивач) звернулося до господарського
суду з позовною заявою до підприємства
громадської організації "Літопис",
с.Кірове, Миколаївський район,
Миколаївська область (далі по тексту -
відповідач-1) та до товариства з
обмеженою відповідальністю Торговий
дім "Беріл", м.Дніпропетровськ (далі по
тексту - відповідач-2) про стягнення
заборгованості, в якій просить суд:

- стягнути з відповідача-1 на користь
позивача 43100,00грн. - основного боргу;
2753,97грн. - процентів за користування
чужими грошовими коштами; 895,04грн. - пені
та 4910,00грн. - штрафу за договором
купівлі-продажу №243/Х від 02.09.13р.;

- солідарно стягнути з відповідача-1 та
відповідача-2 на користь позивача
1000,00грн. - основного боргу за договором
купівлі-продажу №243/Х від 02.09.13р.; вимоги
до відповідача-2 грунтуються на
підставі договору поруки №б/н від
02.09.14р.;

- судові витрати по справі позивач
просить суд солідарно стягнути з
відповідачів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між
позивачем та відповідачем-1 укладено
договір купівлі-продажу №243/Х від
02.09.13р. за яким позивач зобов'язався
передати у власність відповідача-1
паперову продукцію, а відповідач-1
оплатити фактично отриману продукцію.
На виконання умов укладеного між
позивачем та відповідачем-1 договору
купівлі-продажу №243/Х від 02.09.13р.
позивач поставив відповідачу-1
паперову продукцію на загальну суму
54600,00грн., однак відповідач-1 оплатив її
лише частково, що і стало підставою
звернення позивача до суду з даною
позовною заявою. Вимоги позивача до
відповідача-2 ґрунтуються на підставі
укладеного між позивачем та
відповідачем-2 договорі поруки №б/н від
02.09.14р. укладеного в забезпечення
виконання договору купівлі-продажу
№243/Х від 02.09.13р.

За результатами розгляду позовної
заяви за вих. №184-юр від 19.03.14р. ухвалою
суду від 20.03.14р. порушено провадження по
справі та призначено слухання на 08.04.14р.

Відповідно до п.3.9.1. постанови пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 Господарського процесуального
кодексу України. У разі присутності
сторони або іншого учасника судового
процесу в судовому засіданні протокол
судового засідання, в якому
відображені відомості про явку сторін
(пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є
належним підтвердженням повідомлення
такої сторони (іншого учасника
судового процесу) про час і місце
наступного судового засідання. За
змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо
ухвалу про порушення провадження у
справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Позивач належним чином повідомлений
про час та місце розгляду справи, що
підтверджується відомостями
відображеними в протоколі судового
засідання від 08.04.14р. про явку
представника в судове засідання. В
судовому засіданні, яке відбулося
08.04.14р. представник позивача виконав
вимоги ухвали суду від 20.03.14р.,
супровідним листом за вих.№229-юр від
03.04.14р. надав витребувані судом
документи для долучення до матеріалів
справи. Представник позивача звернувся
до суду з клопотанням за вих.№231-юр від
07.04.14р. в якому повідомив суд про
часткову оплату у сумі 4000,00грн.
відповідачем-1 основної заборгованості
за договором купівлі-продажу №243/Х від
02.09.13р. і просив суд в цій частині
провадження припинити, а позовні
вимоги про стягнення з відповідача-1 на
користь позивача 39090,00грн. - основного
боргу; 2753,97грн. - процентів за
користування чужими грошовими коштами;
895,04грн. - пені та 4910,00грн. - штрафу за
договором купівлі-продажу №243/Х від
02.09.13р. задовольнити;

- солідарно стягнути з відповідача-1 та
відповідача-2 на користь позивача
1000,00грн. - основного боргу за договором
купівлі-продажу №243/Х від 02.09.13р. на
підставі договору поруки №б/н від
02.09.14р.;

- судові витрати по справі позивач
просив суд солідарно стягнути з
відповідачів.

Відповідач-1 про час та місце розгляду
справи повідомлений завчасно та
належним чином, що підтверджується
поштовим повідомленням долученим до
матеріалів справи з відміткою, що
представник відповіадча-1 на прізвище
Шполянський 03.04.14р. особисто отримав
ухвалу суду від 20.03.14р. про слухання
справи 08.04.14р. Вимоги суду відповідач-1
без поважних причин не виконав у
повному обсязі, в судове засідання, яке
відбулося 08.04.14р. представник
відповідача-1 не з'явився, причини не
повідомив.

Відповідач-2 про час та місце розгляду
справи повідомлений належним чином, що
підтверджується поштовим
повідомленням долученим до матеріалів
справи з відміткою, що представник
відповідача-2 на прізвище Григоренко
31.03.14р. особисто отримав ухвалу суду від
20.03.14р. про слухання справи 08.04.14р.
Вимоги суду відповідач-2 виконав
частково, 01.04.14р. через канцелярію суду
подав заяву за вих.№б/н від 31.03.14р. в
якій вимоги відповідача-1 визнав у
повному обсязі та не заперечує проти їх
задоволення; справу просить суд
розглянути без участі представника
відповідача-2.

За результатами судового засідання,
яке відбулося 08.04.14р. справу було
розглянуто за участю повноважного
представника позивача за наявними в
ній матеріалами та оригіналами
документів наданих позивачем
додатково на вимоги суду в судове
засідання в обґрунтування своїх
позовних вимог. У судовому засіданні, в
порядку ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частину рішення, представників сторін
повідомлено про дату складення повного
тексту рішення і роз'яснено порядок
його оскарження. Фіксація судового
процесу технічними засобами не
проводилася.

Розглянувши матеріали справи, подані
документи, заслухавши пояснення
повноважного представника позивача,
господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.09.13р. між позивачем та відповідачем-1
укладено договір купівлі-продажу №243/Х
(далі по тексту - договір
купівлі-продажу). Відповідно до п.1.1
договору купівлі-продажу продавець
(позивач) зобов'язується в порядку та на
умовах, визначених у цьому договорі,
передати у власність покупцеві
(відповідачу-1), а покупець (відповідач-1)
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених у цьому договорі, прийняти
та оплатити паперову продукцію, що
перерахована в рахунку-фактурі або
специфікації, які є невід'ємними
частинами цього договору.

Пунктом 2.1 договору купівлі-продажу
визначено, що ціна на товар є
договірною. Кількість та ціна, згідно
письмової або усної заявки покупця
(відповідача-1), вказані у
рахунку-фактурі або специфікації, які є
невід'ємними частинами цього договору.
Підтвердження узгодження сторонами
заявки покупця (відповідача-1) є
підписання сторонами рахунку-фактури
або специфікації. Ціна на товар
залежить від курсу національної валюти
(гривні) до євро за даними
Міжбанківської валютної біржі.

На виконання укладеного між позивачем
та відповідачем-1 договору
купівлі-продажу позивач поставив
відповідачу-1 товар на загальну суму
54600,00грн., що підтверджується долученою
до матеріалів справи видатковою
накладною №10/1 від 14.01.14р. (а.с.18).

Відповідач-1 товар отримав без
заперечень та зауважень, що
підтверджується підписами повноважних
осіб та печатками підприємств позивача
та відповідача-1.

Відповідно до п.4.2 договору
купівлі-продажу розрахунки за кожну
партію товару здійснюються шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок продавця (позивача) у повному
обсязі, або частками протягом
чотирнадцяти календарних днів з дня
передачі товару. Продавець (позивач)
має право змінити строк оплати товару,
виставивши вимогу про його негайну
оплату, якщо курс продажу євро по
відношенню до гривні за даними
Міжбанківської валютної біржі з дати
поставки товару зросте більше ніж на
один відсоток.

Відповідач в порушення положень
укладеного між сторонами договору
купівлі-продажу оплатив отриманий від
позивача товар частково у сумі
10500,00грн., у зв'язку з чим на час
звернення позивача з позовною заявою
до суду неоплаченим залишається товар
на загальну суму 44100,00грн., що належними
доказами не спростував ні відповідач-1,
ні відповідач-2.

Позивач в судове засідання, яке
відбулося 08.04.14р. надав акт звірки
взаємних розрахунків за період з 13.01.14р.
по 31.03.14р., який підписано директорами
позивача та відповідача-1, підписи яких
скріплено печатками підприємств. В
наданому суду акті звірки взаємних
розрахунків за період з 13.01.14р. по 31.03.14р.
за даними позивача значиться
заборгованість відповідача у розмірі
42100,00грн., а за даними відповідача-1
заборгованість у розмірі 42090,00грн.

Позивач в якості доказу часткової
оплати відповідачем-1 основної
заборгованості за договором
купівлі-продажу надав суду платіжне
доручення №1 від 26.03.14р. на суму 1000,00грн.;
платіжне доручення №11 від 28.03.14р. на
суму 1000,00грн.; платіжне доручення №1316
від 03.04.14р. на суму 1000,00грн.; платіжне
доручення №21 від 04.04.14р. на суму 1000,00грн.

За результатами дослідження
матеріалів справи господарський суд
встановив, що в акті звірки взаємних
розрахунків за період з 13.01.14р. по 31.03.14р.
враховано платіжне доручення №1 від
26.03.14р. на суму 1000,00грн. і платіжне
доручення №11 від 28.03.14р. на суму 1000,00грн.
Таким чином, враховуючи сплату
відповідачем-1 позивачу ще 2000,00грн., що
підтверджується платіжним дорученням
№1316 від 03.04.14р. на суму 1000,00грн. та
платіжним дорученням №21 від 04.04.14р. на
суму 1000,00грн. господарський суд
констатує заборгованість відповідача-1
перед позивачем за договором
купівлі-продажу у розмірі 40090,00грн.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (сплатити гроші), а кредитор
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає,
зокрема із господарського договору (ст.
174 Господарського кодексу України).

Статтею 655 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ч.1 ст. 691 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу, або, якщо
вона не встановлена у договорі і не
може бути визначена виходячи з його
умов, - за ціною, що визначається
відповідно до статті 632 цього Кодексу,
а також вчинити за свій рахунок дії, які
відповідно до договору, актів
цивільного законодавства або вимог,
що звичайно ставляться, необхідні для
здійснення платежу.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, ст.193 Господарського
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутністю таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). Зобов'язання, строк
(термін) виконання якого визначений
вказівкою на подію, яка неминуче має
настати, підлягає виконанню з
настанням цієї події.

Дослідивши матеріали справи, оригінали
документів наданих позивачем на вимогу
суду в судове засідання та заслухавши
повноважного представника позивача в
судовому засіданні, суд дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача-1 на користь
позивача 39090,00грн. основної
заборгованості за договором
купівлі-продажу, слід визнати
обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи, що після порушення
провадження у справі відповідач-1
погасив заборгованість перед
позивачем за договором купівлі-продажу
у розмірі 4000,00грн., що підтверджується
платіжним дорученням №1 від 26.03.14р. на
суму 1000,00грн.; платіжним доручення №11
від 28.03.14р. на суму 1000,00грн.; платіжним
дорученням №1316 від 03.04.14р. на суму
1000,00грн.; платіжним дорученням №21 від
04.04.14р. на суму 1000,00грн., в цій частині
господарський суд провадження у справі
припиняє, у звязку з відсутністю
предмету спору.

Відповідно до ч.3 ст.692 Цивільного
кодексу України, у разі прострочення
оплати товару продавець має право
вимагати оплати товару та сплати
процентів за користування чужими
грошовими коштами (ч.3).

Статтею 536 Цивільного кодексу України
визначено, що за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами (ч.1). Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства
(ч.2).

Пунктом 4.5 договору купівлі-продажу
визначено, що у разі прострочення
оплати поставленого товару, покупець
(відповідач-1) зобов'язаний сплатити
його повну вартість, а також сплачує
проценти за користування чужими
грошовими коштами у розмірі сорока
процентів річних від суми
заборгованості.

Господарський суд перевіривши
розрахунок наданий позивачем дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача-1 на користь
позивача процентів за користування
чужими грошовими коштами у розмірі
сорока процентів річних від суми
заборгованості за період з 29.01.14р. по
19.03.14р. у сукупності по кожній частині
боргу, що складає 2753,97грн., слід визнати
обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

За ст.ст. 611, 549, 551 Цивільного кодексу
України, у разi порушення зобов'язання
настають правовi наслiдки, встановленi
договором або законом, зокрема - сплата
неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або iнше майно, якi боржник
повинен передати кредиторовi у разi
порушення боржником зобов'язання.
Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
вiдсотках вiд суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути грошова
сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмiр встановлюється договором або
актом цивiльного законодавства.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових
зобов'язань", платники грошових коштів
сплачують на користь одержувачів цих
коштів за прострочку платежу пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін.

Згідно ст.3 Закону України „Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", розмір
пені, передбачений статтею 1 цього
Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу
України, передбачено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Відповідно до п.9.2 договору
купівлі-продажу у разі порушення
строків оплати товару покупець
(відповідач-1) виплачує продавцю
(позивачу) пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, діючої на період
несплати, від суми заборгованості за
кожний день прострочення. Пеня
нараховується за весь період
прострочення виконання зобов'язання.
За прострочення оплати понад двадцять
п'ять днів додатково стягується штраф у
розмірі десяти відсотків від вартості
неоплаченого товару.

Господарський суд перевіривши
розрахунок наданий позивачем дійшов
висновку, що позовні вимоги в частині
стягнення з відповідача-1 на користь
позивача пені за період з 29.01.14р. по
19.03.14р. у сукупності по кожній частині
боргу, що становить 895,04грн. та штраф за
прострочення оплати понад двадцять
п'ять днів у розмірі 4910,00грн., слід
визнати обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу
України виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
завдатком (ч.1). Договором або законом
можуть бути встановлені інші види
забезпечення виконання зобов'язання
(ч.2).

Статтею 547 Цивільного кодексу України
визначено, що правочин щодо
забезпечення виконання зобов'язання
вчиняється у письмовій формі (ч.1).
Правочин щодо забезпечення виконання
зобов'язання, вчинений із
недодержанням письмової форми, є
нікчемним (ч.2).

З метою забезпечення виконання в
повному обсязі зобов'язань
відповідача-1 за договором
купівлі-продажу між позивачем та
відповідачем-2 укладено договір поруки
№б/н від 02.09.14р. (далі по тексту - договір
поруки).

Відповідно до ст.553 Цивільного кодексу
України за договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником (ч.1). Порукою може
забезпечуватися виконання
зобов'язання частково або у повному
обсязі (ч.2). Поручителем може бути одна
особа або кілька осіб (ч.3).

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу
України у разі порушення боржником
зобов'язання, забезпеченого порукою,
боржник і поручитель відповідають
перед кредитором як солідарні
боржники, якщо договором поруки не
встановлено додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя (ч.1).
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки (ч.2).
Особи, які спільно дали поруку,
відповідають перед кредитором
солідарно, якщо інше не встановлено
договором поруки (ч.3).

Пунктом 1.1 договору поруки визначено,
що відповідно з даним договором
поручитель (відповідач-2)
зобов'язується частково відповідати
перед кредитором (позивачем) за
виконання зобов'язань відповідача-1 по
спірному договору купівлі-продажу
укладеному між кредитором (позивачем)
та боржником (відповідачем-1).

Підставою зобов'язання, забезпеченого
порукою є договір купівлі-продажу (п.2.1
договору поруки).

Пунктом 2.3 договору поруки визначено,
що строк виконання зобов'язання,
забезпеченого договором поруки, настає
протягом трьох календарних днів з
моменту отримання поручителем
(відповідачем-2) відповідної вимоги.

Позивач звернувся до відповідача-2 з
вимогою за вих.№б/н від 11.03.14р. про
часткове погашення боргу у розмірі
1000,00грн. Відповідач-2 зазначену вимогу
отримав 11.03.14р., що підтверджується
відміткою на вимозі, копія якої
долучена до матеріалів справи (а.с.23).

Господарський суд констатує, що строк
виконання зобов'язання, забезпеченого
договором поруки настав.

Відповідно до п.3.1 договору поруки
відповідальність поручителя
(відповідача-2) перед кредитором
(позивачем) включає зокрема
зобов'язання з оплати суми боргу за
договором купівлі-продажу.

Пунктом 3.2 договору поруки визначено,
що відповідальність поручителя
(відповідача-2) перед кредитором
(позивачем) у випадках передбачених п.3.1
обмежується сплатою поручителем
(відповідачем-2) кредитору (позивачу)
грошових коштів у розмірі 1000,00грн.

Поручитель (відповідач-2) та боржник
(відповідач-1) несуть солідарну
відповідальність перед кредитором
(позивачем) за виконання зобов'язань за
договором купівлі-продажу (п.6.1
договору поруки).

Враховуючи, що на час розгляду справи у
суді договір поруки є чинним,
відповідальність відповідача-1 та
відповідача-2 солідарна, господарський
суд визнав позовні вимоги позивача про
солідарне стягнення з відповідача-1 та
відповідача-2 на користь позивача
1000,00грн. основної заборгованості
обґрунтованими, документально
доведеними, такими, що не суперечать
чинному законодавству України, а отже є
такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням абз.7 ч.1 ст.49
Господарського процесуального кодексу
України стягнути солідарно з
відповідача-1 та відповідача-2 на
користь позивача судовий збір у
розмірі 1827,00грн.

Керуючись, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 536, 549, 551, 546,
547, 553, 554, 611, 629, 655, 691, 692, Цивільного
кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 232
Господарського кодексу України, ст.ст.
1, 2, 12, 21, 32, 36, 44, 49, 75, п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ст.ст.
82-85, 115-117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з підприємства громадської
організації "Літопис" (57164, Миколаївська
область, Миколаївський район, с.Кірове,
вул.Індустріальна, буд.2, корп. А;
ідентифікаційний код 35287555) на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю Торгова група
"Інтерпап" (03028, м.Київ,
вул.Саперно-Слобідська, буд.8 літера А,
офіс 291; ідентифікаційний код 35137937)
39090,00грн. (тридцять дев'ять тисяч
дев'яносто грн. 00 коп.) - основної
заборгованості; 2753,97грн. (дві тисячі
сімсот п'ятдесят три грн. 97 коп.) -
процентів за користування чужими
грошовими коштами; 895,04грн. (вісімсот
дев'яносто п'ять грн. 04 коп.) - пені;
4910,00грн. (чотири тисячі дев'ятсот десять
грн. 00 коп.) - штрафу, видати наказ.

В частині стягнення з підприємства
громадської організації "Літопис" (57164,
Миколаївська область, Миколаївський
район, с.Кірове, вул.Індустріальна,
буд.2, корп. А; ідентифікаційний код
35287555) на користь товариства з обмеженою
відповідальністю Торгова група
"Інтерпап" (03028, м.Київ,
вул.Саперно-Слобідська, буд.8 літера А,
офіс 291; ідентифікаційний код 35137937)
4000,00грн. (чотири тисячі грн. 00 коп.) -
основної заборгованості, провадження
припинити.

Солідарно стягнути з підприємства
громадської організації "Літопис" (57164,
Миколаївська область, Миколаївський
район, с.Кірове, вул.Індустріальна,
буд.2, корп. А; ідентифікаційний код
35287555) та товариства з обмеженою
відповідальністю Торговий дім "Беріл"
(49000, м.Дніпропетровськ, вул.Мечнікова,
10-б; ідентифікаційний код 32931083) на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю Торгова група
"Інтерпап" (03028, м.Київ,
вул.Саперно-Слобідська, буд.8 літера А,
офіс 291; ідентифікаційний код 35137937)
1000,00грн. (одна тисяча грн. 00 коп.) -
основної заборгованості; 1827,00грн. (одна
тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00
коп.) - судового збору, видати наказ.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

09.04.14р.

Суддя І.В. Петренко