ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 р. Справа № 909/292/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Цюх Г. З., при
секретарі судового засідання Ломей Л.
Р., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Державного підприємства
Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом", вул.Вєтрова,3,
м.Київ, 01032 в особі відокремленого
підрозділу "Атомкомплект" Державного
підприємства "Національна атомна
енергогенеруюча компанія "Енергоатом",
вул. Жилянська, 108, літ. А, м. Київ,01032

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
"Івано-Франківський арматурний завод",
вул. Є.Коновальця,229,м.
Івано-Франківськ,76014

про стягнення 732358,97 грн. заборгованості

за участю представників сторін:

від позивача: Найденко
І.О.-юрисконсульт І категорії відділу з
правового забезпечення відокремленого
підрозділу, довіреність № 197/10 від
01.07.2013р.

від відповідача представники не
з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в господарський суд
Івано-Франківської області з позовною
заявою про стягнення з відповідача
заборгованості в сумі 732358,97 грн., в тому
числі 406886,35 грн. пені та 325472,62 грн.
штрафу.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав з підстав, викладених в
позовній заяві.

Відповідач в засідання суду не
з"явився, про причини неявки не
повідомив, витребуваних документів не
подав, будь-яких заперечень в
спростування позовних вимог не подав,
хоча про дату, час та місце розгляду
справи повідомлявся належним чином, а
саме ухвалою від 28.03.14, доказ вручення
якої міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п.2 Інформаційного листа
Вищого господарського суду України від
15.03.2010р. № 01-08/140 "Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами в
господарському судочинстві" особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Згідно з пунктом 3.9.2 постанови пленуму
Вищого господарського суду України № 18
від 26.12.11 у випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

У відповідності до п.3.14 зазначеної
постанови Пленуму ВГСУ нез'явлення
представників учасників судового
процесу в судові засідання без
поважних причин та без повідомлення
причин, якщо її явку судом визнано
обов'язковою, може розцінюватися судом
як зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК
України та ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі повноважного
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами, враховуючи, що у суду є
всі необхідні докази для вирішення
спору по суті, запобігаючи, одночасно,
безпідставному затягуванню розгляду
спору та сприяючи своєчасному
поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника позивача,
дослідивши та оцінивши зібрані докази
відповідно до приписів ст.43 ГПК
України, з"ясувавши обставини, на яких
грунтуються позовні вимоги, судом
з"ясовано наступне.

29.03.12 між відокремленим підрозділом
"Атомкомплект" Державного підприємства
Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" (позивач,
покупець за договором) та Публічним
акціонерним товариством
"Івано-Франківський арматурний завод"
(відповідач, постачальник за договором)
укладено договір поставки №,
згідно п.1.1. якого постачальник
зобов'язується в порядку і на умовах,
визначених у договорі, поставити
трубопровідну арматуру, власного
виробництва для ВП "Запорізька АЕС", а
покупець зобов'язується в порядку і на
умовах, визначених у договорі, прийняти
і оплатити продукцію.

Найменування, одиниці виміру і
загальна кількість продукції, її
номенклатура і ціна та належність до
СВБ зазначені в специфікації, яка є
невід'ємною частиною договору (п. 1.2.
Договору).

Сума договору, згідно п. 3.2. становить 8
651 569,2 грн., у тому числі ПДВ 20 % - 1 441
928,2 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору покупець
сплачує вартість продукції за цінами
зазначеними в Специфікації, в
національній валюті України шляхом
банківського переказу на поточний
рахунок постачальника.

Пунктом 5.1. договору визначено, що строк
поставки продукції зазначений в
специфікації. Допускається дострокова
поставка та поставка партіями.

У п. 5.2. договору сторони погодили, що
поставка продукції згідно
специфікаціям, здійснюється
транспортом постачальника на умовах DDP
- склад Запорізьке відділення ВП
"Складське господарство" ДП НАЕК
"Енергоатом" ("Вантажоодержувач"), м.
Енергодар, Запорізька область, згідно
Інкотермс - 2000. Постачальник завчасно,
але не пізніше ніж за один день,
письмово повідомляє покупця про
заплановану дату поставки продукції,
із зазначенням номенклатури і вартості
поставляємої партії продукції.

Згідно п. 5.4. датою поставки вважається
дата в накладній на продукцію, що
підтверджує надходження продукції на
склад вантажоодержувача.

За змістом п. 6.3.1. договору постачальник
зобов'язаний забезпечити поставку
продукції у строки, встановлені
договором.

Так, у відповідності до Специфікації №
1 - визначено строк поставки товару - 120
днів .

Додатковою угодою №3 від 27.12.12 сторони
змінили термін постачання, зазначений
в Специфікації по позиціях 16-21,
визначивши новий термін постачання: до
30.03.13 (п.2.1. додаткової угоди).

За своєю правовою природою укладений
сторонами правочин є договором
поставки.

В силу вимог ст. 712 Цивільного кодексу
України, за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товари у власність
покупця для виконання його
підприємницької діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар та
сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначено ч. 2 ст.269 Господарського
кодексу України, строки поставки
встановлюються сторонами в договорі з
урахуванням необхідності ритмічного
та безперебійного постачання товарів
споживачам, якщо інше не передбачено
законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Згідно п.2.1. додаткової угоди №3 від
27.12.12 строк поставки продукції - до 30.03.13.

В силу приписів ст. 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх необхідних заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу. Не
допускається одностороння відмова від
виконання зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Встановивши, що у термін до 30.03.13 товар
не був поставлений відповідачем на
користь позивача, суд дійшов висновку
про те, що з 01.04.13 і до дня фактичної
поставки продукції мало місце
прострочення виконання зобов'язання
щодо поставки товару, відповідно
позивач має право на застосування до
відповідача передбачених договором
штрафних санкцій за відповідне
порушення.

Пунктом 7.2. договору сторони погодили,
що за порушення строку поставки
продукції за договором постачальник
зобов'язаний сплатити покупцю пеню в
розмірі 0, 1 % вартості не поставленої в
строк продукції за кожен день
прострочення, але не більше 30 % вартості
непоставленої в строк продукції. За
прострочення поставки продукції понад
30 днів постачальник додатково сплачує
штраф у розмірі 7% вартості несвоєчасно
поставленої продукції.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежне виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного
кодексу України неустойкою (штрафом,
пенею) є грошова сума або інше майно,
які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання.

Положення п. 7.2. договору узгоджуються з
приписами ч. 2 ст. 231 Господарського
кодексу України, відповідно до якої, у
разі якщо порушено господарське
зобов'язання, в якому хоча б одна
сторона є суб'єктом господарювання, що
належить до державного сектора
економіки (яким є позивач), або
порушення пов'язане з виконанням
державного контракту, або виконання
зобов'язання фінансується за рахунок
Державного бюджету України чи за
рахунок державного кредиту, штрафні
санкції застосовуються, якщо інше не
передбачено законом чи договором, у
таких розмірах: за порушення умов
зобов'язання щодо якості
(комплектності) товарів (робіт, послуг)
стягується штраф у розмірі двадцяти
відсотків вартості неякісних
(некомплектних) товарів (робіт, послуг);
за порушення строків виконання
зобов'язання стягується пеня у розмірі
0,1 відсотка вартості товарів (робіт,
послуг), з яких допущено прострочення
виконання за кожний день прострочення,
а за прострочення понад тридцять днів
додатково стягується штраф у розмірі
семи відсотків вказаної вартості.

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не
суперечить статті 61 Конституції
України, оскільки згідно зі статтею 549
Цивільного кодексу України пеня та
штраф є формами неустойки, а відповідно
до статті 230 Господарського кодексу
України - видами штрафних санкцій,
тобто не є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності. У
межах одного виду відповідальності
може застосовуватися різний набір
санкцій.

При цьому, оскільки обов'язок
відповідача щодо поставки товару не є
грошовим зобов'язанням, а та обставина,
що за порушення строку поставки
продукції за договором постачальник
зобов'язаний сплатити покупцю пеню в
розмірі 0, 1 % вартості не поставленої в
строк продукції за кожен день
прострочення, не перетворює визначену
договором пеню у пеню за порушення
грошового зобов'язання, до спірних
правовідносин не підлягають
застосуванню вимоги Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань", яким
передбачено застосування
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання (аналогічна
правова позиція викладена у постанові
Вищого господарського суду України від
10.04.14 у справі №910/9209/13).

Обумовлена договором продукція за
позиціями 16-21 була поставлена
відповідачем позивачу у два етапи, а
саме:

І етап: Вартість поставленої продукції
становить 2279220 грн. Фактичний строк
поставки, згідно видаткової накладної
№136 від 01.06.13 - 01.06.13. Таким чином
прострочення становить 61 день (з 02.04.13
по 01.06.13).

Отже, у відповідності до п. 7.2. договору
відповідачу нарахована пеня у сумі
139032,42 грн. та штраф у сумі 159545,4 грн.

ІІ етап: Вартість поставленої
продукції становить 2370388,8 грн.
Фактичний строк поставки згідно
видаткової накладної №187 від 23.07.13 -
23.07.13. Таким чином, прострочення
становить 113 днів (з 02.04.13 по 23.07.13).

Отже, у відповідності до п. 7.2. договору
відповідачу нарахована пеня у сумі
267853,93 грн. та штраф у сумі 165927,22 грн.

Таким чином, загальна сума неустойки
(пеня та штраф) за порушення строків
поставки становить - 406886,35 грн. пені та
325472,62 грн. штрафу.

З метою досудового врегулювання спору,
позивач надсилав на адресу відповідача
претензії №4072/51 від 13.05.13, №706/51 від 31.01.14
про стягнення неустойки (пеня, штраф) за
договором поставки № від 29.03.12,
копії яких та докази їх направлення
містяться у матеріалах справи, однак
відповідач залишив їх без задоволення.

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
позовні вимоги щодо стягнення 406886,35
грн. пені та 325472,62 грн. штрафу
обгрунтованою і такою, що підлягає
задоволенню.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, на нього
відповідно до приписів, встановлених
ст.49 ГПК України, слід покласти судові
витрати, а саме: 14647,18 грн.
судового збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції
України, ст.174, 230-232. 269 ГК України,
ст.ст.15-16, 530, 549, 599, 612, 712 Цивільного
кодексу України, ст.ст.33, 34, 43, 49, 75 ст. ст.
82 -85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" в особі
відокремленого підрозділу
"Атомкомплект" Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" до Публічного
акціонерного товариства
"Івано-Франківський арматурний завод"
про стягнення 732358,97 грн. заборгованості
- задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Івано-Франківський
арматурний завод" (вул. Є. Коновальця, 229,
м. Івано-Франківськ, 76014,
ідентифікаційний код 00218271) на користь
Державного підприємства "Національна
атомна енергогенеруюча компанія
"Енергоатом" (вул. Вєтрова, 3,
Шевченківський район, м. Київ, 01032,
ідентифікаційний код 24584661) в особі
відокремленого підрозділу
"Атомкомплект" Державного підприємства
"Національна атомна енергогенеруюча
компанія "Енергоатом" (вул. Жилянська,
108 А, Шевченківський район, м. Київ, 01032,
ідентифікаційний код 26251923) - 406886
(чотириста шість тисяч вісімсот
вісімдесят шість) грн. 35 коп. пені, 325472
(триста двадцять п"ять тисяч чотириста
сімдесят дві) грн. 62 коп. штрафу та 14647
(чотирнадцять тисяч шістсот сорок сім)
грн. 18 коп. судового збору

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

повне рішення складено 25.04.14

Суддя
Г.З. Цюх

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

_____________помічник судді Шунтов О.М. 25.04.14