ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року Справа № 2/41-10-1813

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого -Панової І.Ю.,суддів
-Білошкап О.В., Погребняка В.Я.,за участю
ОСОБА_4 та представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Києві касаційну скаргу
ОСОБА_5 на постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
21.08.2013р. та ухвалу господарського суду
Одеської області від 18.06.2013р. про
визнання ОСОБА_4 кредитором по справі
№2/41-10-1813 за заявою ОСОБА_7 про визнання
банкрутом Кредитної спілки
"Промислово-фінансова спілка",-

в с т а н о в и в:

Ухвалою господарського суду
Одеської області від 20.04.2010 порушено
провадження у справі про банкрутство
Кредитної спілки "Промислово-фінансова
спілка", введено мораторій на
задоволення вимог кредиторів,
розпорядником майна призначено
арбітражного керуючого Колмикову Т.О.

Ухвалою підготовчого засідання
господарського суду Одеської області
від 06.05.2010 визнано кредитором ОСОБА_7 з
грошовими вимогами до боржника на суму
1 601 044,00 грн. Зобов'язано кредитора у 10-ти
денний строк подати до офіційних
друкованих органів оголошення про
порушення провадження у справі про
банкрутство Кредитної спілки
"Промислово -фінансова спілка", докази
опублікування оголошення надати суду.
Встановлено розпоряднику майна строк
для подачі реєстру вимог кредиторів до
22.06.2010. Встановлено строк проведення
попереднього засідання суду не пізніше
трьох місяців та десяти днів після дати
проведення підготовчого засідання
суду. Встановлено дату скликання
перших загальних зборів кредиторів не
пізніше трьох місяців і десяти днів
після дати проведення підготовчого
засідання суду. Встановлено строк
проведення засідання суду, на якому
буде винесено ухвалу про санацію
боржника, чи постанову про визнання
боржника банкрутом і відкриття
відносно нього ліквідаційної
процедури чи припинення провадження у
справі про банкрутство не пізніше
шести місяців після дати проведення
підготовчого засідання суду

Оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство Кредитної
спілки "Промислово-фінансова спілка"
опубліковано в газеті "Урядовий кур'єр"
від 15.05.2010.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.06.2013 визнано ОСОБА_4
кредитором Кредитної спілки
"Промислово-фінансова спілка" на суму 257
244,75 грн.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 21.08.2013 ухвалу
господарського суду Одеської області
від 18.06.2013 скасовано, визнано ОСОБА_4
кредитором Кредитної спілки
"Промислово-фінансова спілка" на суму 340
101, 23 грн.

ОСОБА_5 звернулася до Вищого
господарського суду України з
касаційною скаргою, в якій, посилаючись
на порушення норм матеріального та
процесуального права, просить
скасувати ухвалу господарського суду
Одеської області від 18.06.2013р. та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 21.08.2013,
прийняти нове рішення, яким відмовити у
визнанні ОСОБА_4 кредитором.

Заслухавши доповідь судді Білошкап
О.В., вислухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів
прийшла до висновку, що касаційна
скарга не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
конкурсні кредитори за вимогами, які
виникли до дня порушення провадження у
справі про банкрутство, протягом
тридцяти днів від дня опублікування в
офіційному друкованому органі
оголошення про порушення провадження у
справі про банкрутство зобов'язані
подати до господарського суду письмові
заяви з вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

Судами встановлено, що в межах строку,
встановленого ч.1 ст.14 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(в редакції Закону від 30.06.1999), а саме,
10.06.2010 до господарського суду
звернулася ОСОБА_4 із заявою про
визнання її конкурсним кредитором
боржника з грошовими вимогами у
розмірі 340 101,23 грн.

Відповідно до ст. 35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову.

Як вбачається з матеріалів справи,
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 21.05.2009 у справі №2-7356-09
стягнуто заборгованість з Кредитної
спілки "Промислово-фінансова спілка" на
користь ОСОБА_4 в розмірі 30 331,60 грн.;
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 24.06.2009 у справі №2-2158/09 про
стягнення заборгованості,
відшкодування моральної шкоди та
збитків з Кредитної спілки
"Промислово-фінансова спілка" на
користь ОСОБА_4 стягнуто 16613,15 грн.;
рішенням Приморського районного суду
м. Одеси від 28.08.2009 у справі №2-8618/09 про
стягнення заборгованості,
відшкодування моральної шкоди та
збитків з Кредитної спілки
"Промислово-фінансова спілка" на
користь ОСОБА_4 стягнуто 213 983,50 грн., на
виконання цих рішень видано виконавчі
листи та відкрито виконавчі
провадження.

Отже, як вірно встановили суди
попередніх інстанцій, кредитор
відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України
надав суду першої інстанції належні
докази на підтвердження наявності
заборгованості, яка встановлена
рішенням суду.

Однак, у зв'язку з порушенням судом
першої інстанції норм процесуального
права, а саме, неповідомлення учасників
провадження у справі про розгляд
справи, суд апеляційної інстанції
скасував ухвалу суду першої інстанції
про визнання грошових вимог ОСОБА_4 на
суму 257 244,75 грн.

При цьому суд апеляційної інстанції
прийняв нове рішення, яким визнав
ОСОБА_4 кредитором боржника з
грошовими вимогами на суму 340 101, 23 грн.,
оскільки господарським судом було
безпідставно зменшено суму заявлених
вимог.

Доводи заявника касаційної скарги про
порушення судом апеляційної інстанції
процесуальних норм, а саме, розгляд
апеляційної скарги за відсутності
заявника апеляційної скарги, колегією
суддів не приймаються з огляду на те, що
ухвала Одеського апеляційного
господарського суду від 29.07.2013 про
призначення апеляційної скарги до
розгляду була надіслана учасникам
судового процесу 06.08.2014. Крім того, в
матеріалах справи (а.с. 176 том
матеріалів оскарження ухвали від
18.06.2013) міститься розписка ОСОБА_5 від
19.08.2013 про те, що вона повідомлена про
відкладення розгляду справи №2/41-10-1813
на 21.08.2013 о 14.45.

Також колегія суддів вважає
безпідставними посилання заявника
касаційної скарги на те, що грошові
вимоги ОСОБА_4 розглядались не в
попередньому засіданні, а окремо,
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.14 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" конкурсні
кредитори зобов'язані подати до
господарського суду письмові заяви з
вимогами до боржника, а також
документи, що їх підтверджують.

При цьому, вимоги кредиторів до
боржника, щодо визнання яких
розпорядником майна чи іншими
кредиторами подані заперечення,
розглядаються господарським судом з
викликом боржника, кредитора, вимоги
якого оспорюються та інших кредиторів,
що заявили заперечення стосовно цих
вимог.

Якщо господарський суд дійде висновку,
що спірні вимоги кредитора
обґрунтовані та підтверджені
відповідними документами, такі вимоги
визнаються судом; в іншому випадку у
задоволенні таких вимог суд відмовляє
повністю або частково.

Про визнання чи відмову у визнанні
вимог кожного кредитора судом
виноситься ухвала.

Відповідно до ч.1, 2 ст.111-7 ГПК України
переглядаючи у касаційному порядку
судові рішення, касаційна інстанція на
підставі встановлених фактичних
обставин справи перевіряє
застосування судом першої чи
апеляційної інстанції норм
матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені у
рішенні або постанові господарського
суду чи відхилені ним, вирішувати
питання про достовірність того чи
іншого доказу, про перевагу одних
доказів над іншими, збирати нові докази
або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ч.1 ст.11110 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого чи апеляційного
господарського суду або постанови
апеляційного господарського суду є
порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана
постанова Одеського апеляційного
господарського суду від 21.08.2013 є
законною та обґрунтованою, підстави
для її скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги не
спростовують висновки суду
апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського
процесуального кодексу України, Вищий
господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 залишити
без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 21.08.2013 про
визнання ОСОБА_4 кредитором по справі
№2/41-10-1813 залишити без змін.

Головуючий: Панова І.Ю. Судді:Білошкап
О.В. Погребняк В.Я.