ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

11 квітня 2014 року Справа № 914/284/13-г Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді:Шевчук С.Р.,
суддів:Акулової Н.В., Владимиренко С.В. -
доповідач,перевірив касаційну скаргу
Державної податкової інспекції у
Франківському районі міста Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській областіна
постановуЛьвівського апеляційного
господарського суду від 23.01.2014р.та
рішення господарського суду
Львівської області від 10.12.2013р.у
справі№ 914/284/13-г господарського суду
Львівської областіза
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю " Влада Ойл
"доДержавної податкової інспекції у
Франківському районі м. Львова
Головного управління Міндоходів у
Львівській областіпровизнання права
власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Подана Державною податковою
інспекцією у Франківському районі
міста Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області
касаційна скарга не може бути
розглянута Вищим господарським судом
України, оскільки не відповідає
вимогам розділу ХІІ1 Господарського
процесуального кодексу України з
наступних підстав.

Згідно з ч.4 ст.111 Господарського
процесуального кодексу України, якою
встановлено форму і зміст касаційної
скарги, до скарги додаються, зокрема,
докази надсилання касаційної скарги
сторонам.

Виходячи зі змісту наведених норм,
особа, яка оскаржує судове рішення та
постанову, повинна надавати суду
прямий доказ, який однозначно свідчив
би про повідомлення сторін.

Відповідно до ч.2 ст.36 Господарського
процесуального кодексу України
письмові докази подаються в оригіналі
або в належним чином засвідченій копії.

Розрахунковий документ встановленої
форми, що підтверджує надання послуг
поштового зв'язку (оригінал касового
чека, розрахункової квитанції тощо),
може вважатися належним доказом
надсилання іншій стороні у справі
копії касаційної скарги і доданих до
неї документів (абзац 3 пункту 3
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 24.10.2011
р. №11 "Про деякі питання практики
застосування розділу XII1
Господарського процесуального кодексу
України").

Як вбачається з наявних матеріалів
справи, зокрема Витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців станом на
30.07.2013р. (т.2 а.с.14) місцезнаходженням
позивача є: 79049, Львівська область,
місто Львів, Сихівський район, проспект
Червоної калини, буд.62а.

Тоді як в поданій відповідачем
касаційній скарзі зазначено адресу
позивача: "79049, м.Львів, вул. Червоної
калини, 62а", а в доданому до неї
фіскальному чеці від 10.02.2014р. №0729
значиться "79049 Львів". Отже, вказаний
розрахунковий документ не може
вважатись належним доказом надсилання
касаційної скарги стороні (позивачу),
оскільки з нього не можна встановити
дійсної адреси відправлення поштової
кореспонденції (касаційної скарги)
позивачу.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст.1113
Господарського процесуального кодексу
України касаційна скарга не
приймається до розгляду і повертається
судом, якщо: до скарги не додано доказів
надіслання її копії іншій стороні
(сторонам) у справі.

З огляду на зазначені порушення
відповідачем норм процесуального
права, подана ним касаційна скарга не
може бути прийнята до розгляду і
підлягає поверненню відповідно до
пунктів 3 частини 1 статті 1113
Господарського процесуального кодексу
України.

Частиною 3 статті 1113 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що після усунення
обставин, зазначених у пунктах 1, 2, 3, 4 і 6
частини першої цієї статті, касаційна
скарга може бути подана повторно.

Керуючись ст.ст.36, 86, ст.111, п.3 ч.1 ст.1113
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної податкової
інспекції у Франківському районі міста
Львова Головного управління
Міндоходів у Львівській області на
постанову Львівського апеляційного
господарського суду від 23.01.2014р. та
рішення господарського суду
Львівської області від 10.12.2013р. у справі
№914/284/13-г повернути скаржнику без
розгляду.

Головуючий суддя:С. Шевчук Судді: Н.
Акулова С. Владимиренко