КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2014 р. Справа№ 910/24016/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Лебедєв С.В. - представник;

Василенко О.О.-
представник;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

на рішення Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014

у справі № 910/24016/13 (суддя Цюкало Ю.В.)

за позовом Комунального закладу
Київської обласної ради "Київська

обласна клінічна лікарня"

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4

про виселення та зобов'язання передати
приміщення

ВСТАНОВИВ:

Комунальний заклад Київської обласної
ради "Київська обласна клінічна
лікарня" звернувся до Господарського
суду міста Києва з позовом до Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 про виселення
та зобов'язання передати приміщення.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 позовні вимоги
задоволено повністю.

Присуджено виселити Фізичну
особу-підприємця ОСОБА_4 із займаного
приміщення за адресою: АДРЕСА_1,
ззагальною площею 20,17 кв. м.

Не погодившись з прийнятим рішенням,
Фізична особа-підприємць ОСОБА_4
звернувся до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду м. Києва від 10.02.2014
скасувати та прийняти нове рішення,
яким в задоволенні позову відмовити.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями апеляційну скаргу
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 у
справі № 910/24016/13 передано на
розгляд судді Київського апеляційного
господарського суду Отрюху Б.В.

Розпорядженням В.о. Голови Київського
апеляційного господарського суду від
13.03.2014 для розгляду апеляційної скарги
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4
сформовано колегію суддів у складі:
Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів
Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 13.03.2014
апеляційну скаргу прийнято до
провадження.

14.04.2014 від представника відповідача
надійшло клопотання про відкладення
розгляду справи у зв'язку з
неможливістю прибути в судове
засідання та клопотання про зупинення
провадження у справі.

В судове засідання, призначене на
15.05.2014, представник відповідача не
з'явився; представники позивача в цьому
судовому засіданні заперечували проти
задоволення клопотання представника
відповідача про відкладення розгляду
справи та про зупинення провадження у
справі.

Відповідно до вимог статті 28
Господарського процесуального кодексу
України справи юридичних осіб в
господарському суді ведуть їх органи,
що діють у межах повноважень, наданих
їм законодавством та установчими
документами, через свого представника.
Керівники підприємств та організацій,
інші особи, повноваження яких
визначені законодавством або
установчими документами, подають
господарському суду документи, що
посвідчують їх посадове становище.
Представниками юридичних осіб можуть
бути також інші особи, повноваження
яких підтверджується довіреністю від
імені підприємства, організації.

У разі неможливості прийняти участь у
судовому засіданні одного
представника, відповідач мав
можливість вжити інші заходи щодо
забезпечення свого правового захисту в
судовому засіданні, а саме: направити в
судове засідання іншого представника.

Крім того, відповідно до статті 77
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд відкладає в
межах строків, встановлених статтею 69
цього Кодексу, розгляд справи, коли за
якихось обставин спір не може бути
вирішено в даному засіданні.

Однак, це є правом суду, а не обов'язком,
при цьому суд враховує вимоги статті 69
Господарського процесуального кодексу
України щодо строків розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 22
Господарського процесуального кодексу
України сторони зобов'язані
добросовісно користуватися належними
їм процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
інтересів другої сторони, вживати
заходів до всебічного, повного та
об'єктивного дослідження всіх обставин
справи.

Враховуючи вищевикладене, клопотання
представника відповідача про
відкладення розгляду справи колегією
суддів не задоволено.

Колегія суддів також відмовляє у
задоволенні клопотання представника
відповідача про зупинення провадження
у справі з огляду на його
необґрунтованість, а також враховуючи
наявні в матеріалах справи докази.

Беручи до уваги межі перегляду справи у
апеляційній інстанції, обговоривши
доводи апеляційної скарги, заслухавши
пояснення представників позивача,
проаналізувавши на підставі фактичних
обставин справи застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваного рішення суду,
апеляційний господарський суд
встановив наступне.

22.11.2009 між Комунальним закладом
Київської обласної ради "Київська
обласна клінічна лікарня" та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_4 було
укладено Договір оренди нерухомого
майна, що перебуває в спільній
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст Київської області №112/09.

Згідно з п.1.1. вказаного Договору,
орендодавець передає, а орендар
приймає в строкове платне користування
окреме індивідуально визначене майно:
нежитлове приміщення, площею 20,17 кв. м,
розміщене за адресою: АДРЕСА_1.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що
орендар вступає у строкове платне
користування майном у термін, указаний
у договорі, але не раніше дати
підписання сторонами цього Договору та
акта приймання-передачі майна.

Як вбачається з матеріалів справи,
22.11.2009 між сторонами було укладено Акт
приймання-передачі окремого
індивідуально-визначеного майна,
відповідно до якого орендодавець
передав, а орендар прийняв у строкове
платне користування окреме
індивідуально визначене майно, площею
20,17 кв. м.

Крім того, між сторонами було укладено
ряд Додаткових угод, якими було внесено
зміни щодо терміну дії Договору. Так,
зокрема, Додатковою угодою №3 від 28.09.2012
сторони дійшли взаємної згоди
продовжити термін дії Договору №112/09
від 22.11.2009 до 30.09.2013 включно.

Відповідно до п.2.4. Договору у разі
припинення цього Договору майно
повертається орендарем Комунальному
закладу Київської обласної ради
"Київська обласна клінічна лікарня".
Орендар повертає майно орендодавцю
аналогічно порядку, встановленому при
передачі майна орендарю цим договором.
Майно вважається поверненим
орендодавцю з моменту підписання
сторонами акта приймання-передачі.

У відповідності до п.2.5. обов'язок по
складанню акта приймання-передачі
покладається на сторону, яка передає
майно іншій стороні Договору.

Пунктом 10.2. Договору встановлено, що
зміни і доповнення або розірвання
цього Договору допускаються за
взаємної згоди сторін шляхом укладання
відповідного Договору. Зміни та
доповнення, що пропонується внести,
розглядаються протягом одного місяця з
дати їх подання до розгляду іншою
стороною.

Відповідно до п. 10.3. за ініціативою
однієї із сторін цей Договір може бути
розірвано рішенням господарського
суду у випадках, передбачених чинним
законодавством.

Згідно з п.10.7 Договору, чинність цього
Договору припиняється внаслідок
закінчення строку, на який його було
укладено.

Як вбачається з матеріалів справи,
16.09.2013 позивачем було направлено на
адресу відповідача лист, в якому
зазначалось, що у зв'язку із
закінченням терміну дії Договору
оренди, КЗ КОР "Київська обласна
клінічна лікарня" вимагав звільнити
приміщення та провести остаточні
розрахунки.

Однак, відповідачем даний лист було
проігноровано.

Відповідач не направив позивачу для
погодження заяви для продовження
строку дії укладеного Договору.

Таким чином, відповідач після
закінчення терміну дії Договору
зазначене приміщення не звільнив, по
акту прийому-передачі позивачу не
передав.

На підставі вищезазначеного, з метою
захисту порушених прав, позивач
звернувся до суду з позовом, в якому
просить суд виселити ФОП ОСОБА_4 із
займаного приміщення за адресою:
АДРЕСА_1 загальною площею 20,17 кв. м.

В своїй апеляційній скарзі відповідач
зазначає, що 21.08.2013 та 03.09.2013 письмово
звернувся до позивача з заявою
продовжити строк дії Договору оренди
до 30.09.2014, проте відповіді не отримав. З
огляду на вказане відповідач вважає, що
було порушено його переважне право як
орендаря в розумінні ст. 17 Закону
України "Про оренду державного та
комунального майна". На підставі
зазначеного відповідач звернувся з
позовом до орендодавця про
зобов'язання продовжити строк дії
Договору оренди. Наразі, справа
перебуває в провадженні Київського
апеляційного господарського суду.
Враховуючи вищевикладене, відповідач
просить суд у задоволенні позову
відмовити.

Відповідно до умов договору , спірне
майно є комунальним майном, правовий
режим якого регулюється ЗУ «Про оренду
державного та комунального майна».

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 Цивільного
кодексу України договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 180 Господарського кодексу
України передбачено, що зміст
господарського договору становлять
умови договору, визначені угодою його
сторін, спрямованою на встановлення,
зміну або припинення господарських
зобов'язань, як погоджені сторонами,
так і ті, що приймаються ними як
обов'язкові умови договору відповідно
до законодавства. Господарський
договір вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628
Цивільного кодексу України).

В своїй апеляційній скарзі апелянти
посилається на справу №910/22302/13 за
позовом ФОП ОСОБА_4 до КЗ КОР "Київська
обласна клінічна лікарня", КЗ КОР "Фонд
комунального майна" про продовження
строку дії договору оренди.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 11.12.2013 у вказаній справ судом
відмовлено у задоволенні позову щодо
продовження строку дії Договору оренди
№112/09 від 22.11.2009, а також про
зобов'язання продовжити строк дії
Договору оренди на 1 рік.

У вказаному рішенні суд зазначив
наступне: "якщо на дату закінчення
строку договору оренди і протягом
місяця після закінчення цього строку
мали місце заперечення орендодавця
щодо поновлення договору на новий
строк, то такий договір припиняється.

Таким чином, на момент звернення
позивача до суду з позовом строк дії
вищевказаного договору оренди
закінчився і продовжений не був.

Враховуючи те, що доказів щодо
підтвердження права власності або
права користування спірними
приміщеннями відповідачем не надані,
колегія суддів приходить до висновку,
що позовні вимоги про виселення
відповідача з приміщень площею 20,17 кв. м
за адресою: АДРЕСА_1 обґрунтовані та
підлягають задоволенню.

Частина 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Згідно з ч. 2 ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності.

Доводи, наведені скаржником в
апеляційній скарзі, судовою колегією
до уваги не приймаються з огляду на те,
що вони є необґрунтованими та такими,
що спростовуються матеріалами справи.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення.

Рішення Господарського суду міста
Києва від 10.02.2014 у справі №
910/24016/13 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/24016/13 повернути
Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Головуючий суддя
Б.В. Отрюх

Судді
Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко