ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2014 р. Справа № 909/188/14
Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Цюх Г.З., при
секретарі судового засідання Ломей
Л.Р., розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом: Приватного
агропромислового підприємства "Волі
Дар", с.Стецева, Снятинський район,
Івано-Франківська область,78333

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ландрас - Стецева",
с.Стецева, Снятинський район,
Івано-Франківська область,78333

про стягнення заборгованості в сумі 57000
грн. за поставлену продукцію

за участю представників сторін:

від позивача: Драбчук В.С. - представник,
довіреність від 18.01.14,

від відповідача: не з'явилися.

ВСТАНОВИВ:

Приватне агропромислове підприємство
"Волі Дар" звернулось до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ландрас - Стецева"
про стягнення заборгованості в сумі 57000
грн. за поставлену продукцію.

Представник позивача в засіданні суду
позов підтримав з підстав, викладених в
позовній заяві .

Відповідач в судове засідання повторно
не з"явився, витребуваних доказів суду
не подав, будь-яких заперечень в
спростування позовних вимог чи доказу
оплати боргу не подав, про причини
неявки суд не повідомив, про дату, час
та місце розгляду справи повідомлявся
належним чином - ухвалами від 25.02.14, 11.03.14
та 14.04.14, докази вручення яких містяться
в матеріалах справи.

Згідно з п. 3.12 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" неявка у судове
засідання однієї із сторін, належним
чином повідомленої про час та місце
цього засідання, не перешкоджає такому
переходові до розгляду позовних вимог,
якщо у господарського суду відсутні
підстави для відкладення розгляду
справи, передбачені ч. 1 ст. 77 ГПК
України.

У відповідності до п.3.14 зазначеної
постанови Пленуму ВГСУ нез'явлення
представників учасників судового
процесу в судові засідання без
поважних причин та без повідомлення
причин, якщо її явку судом визнано
обов'язковою, може розцінюватися судом
як зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК сторони
зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

За таких обставин, згідно ст.75 ГПК
України та ст.6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
суд вважає за можливе розглянути
справу без участі повноважного
представника відповідача за наявними в
ній матеріалами, враховуючи, що у суду є
всі необхідні докази для вирішення
спору по суті, запобігаючи, одночасно,
безпідставному затягуванню розгляду
спору та сприяючи своєчасному
поновленню порушеного права.

Розглянувши матеріали справи,
вислухавши представника позивача,
дослідивши та оцінивши зібрані докази
відповідно до приписів ст.43 ГПК
України, з"ясувавши обставини, на яких
грунтуються позовні вимоги, судом
з"ясовано наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі наявних в матеріалах справи
накладної №36 від 06.06.11 та довіреності
№9 від 06.06.11 позивач передав
відповідачу продукцію (пшеницю) на
загальну суму 57000 грн.

Відповідно до ст. 15-16 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України та
ст. 193 Господарського кодексу України
зобов'язання повинні виконуватися
належним чином і в установлений строк
відповідно до вказівок закону, акту
планування, договору, а при відсутності
таких вказівок - відповідно до вимог, що
звичайно ставляться; одностороння
відмова від виконання зобов'язання і
одностороння зміна умов договору не
допускається.

Відповідно до матеріалів справи дії
сторін, зокрема, передача позивачем
товару відповідачу за видатковими
накладними, прийняття товару
відповідачем, свідчать про виникнення
між ними правовідносин поставки.

Згідно частини 2 статті 712 ЦК України до
договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Отже, загальні положення ч. 2 ст. 530
даного Кодексу не можуть бути
застосовані до спірних правовідносин
сторін, оскільки термін виконання
зобов'язання, що випливає з
правовідносин поставки
(купівлі-продажу), чітко встановлений
зазначеною спеціальною нормою права -
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 222 ГК
України учасники господарських
відносин, що порушили майнові права або
законні інтереси інших суб'єктів,
зобов'язані поновити їх, не чекаючи
пред'явлення їм претензії чи звернення
до суду (Аналогічна правова позиція
викладена в постанові Вищого
господарського суду від 20.09.2012
№12/5026/556/2012).

Отже, зобов'язання у відповідача щодо
проведення платежів за отриману
продукцію випливає безпосередньо зі
змісту ч. 1 ст. 692 ЦК України, а не
ставиться в залежність від звернення
до нього з окремою вимогою в порядку ч. 2
ст. 530 ЦК України, хоча в даній справі
позивач з метою досудового
врегулювання спору звертався до
відповідача з претензією від 07.07.11.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 ЦК України боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Згідно з п. 2 ст. 614 ЦК України
відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає
позовну вимогу щодо стягнення 57000 грн.
основного боргу обгрунтованою і такою,
що підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами, не
можуть підтверджуватись іншими
засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Згідно із ч.1, 2 ст.43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Оскільки спір виник внаслідок
неправильних дій відповідача, на нього
відповідно до приписів, встановлених
ст.49 ГПК України, слід покласти судові
витрати, а саме: 1827 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.124,129 Конституції
України, ст.ст. 179, 193, 222 ГК України, ст.ст.
15-16, 509, 526, 610, 612, 614, 655, 692, 712 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, ст.
ст. 82 -85 Господарського процесуального
кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Приватного агропромислового
підприємства "Волі Дар" до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Ландрас -
Стецева" про стягнення заборгованості
в сумі 57000 грн. - задоволити .

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Ландрас - Стецева"
(с.Стецева, Снятинський район,
Івано-Франківська область,78333 код 34457282)
на користь Приватного
агропромислового підприємства "Волі
Дар" (с.Стецева, Снятинський район,
Івано-Франківська область,78333, код 33819950)
- 57000 (п"ятдесят сім тисяч) грн. 00 коп.
основного боргу та 1827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. -
судового збору.

Видати наказ позивачу після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

повне рішення складено 25.04.14

Суддя
Цюх Г.З.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

______помічник судді Шунтов О. М. 25.04.14.