КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" березня 2014 р. Справа№ 910/18775/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шевченка Е.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

при секретарі
Грабінській Г.В.

За участю представників:

від позивача: Бояринцев Г.О.

від відповідача: Ткаченко К.В.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні

апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»

на рішення Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013р.

у справі №910/18775/13 (суддя Лиськов О.М.)

за позовом Приватного акціонерного
товариства «Аеробуд»

до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»

про стягнення 1 603 044,35 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство
«Аеробуд» звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
про стягнення 1 603 044,35 грн.
заборгованості, з яких 380 195,16 грн.
основного боргу, 69 813 47 грн. 3% річних, 442
457,45 грн. пені відповідно до п. 10.5
Договору, 710 578,27 грн. збитків,
спричинених несвоєчасною оплатою
виконаних робіт відповідно до п. 10.5
Договору, а також стягнення з
відповідача судового збору.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013р. позовні вимоги
задоволені частково, стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
на користь Приватного акціонерного
товариства «Аеробуд» 380 195,16 грн.
основного боргу, 69 813,47 грн. 3% річних, 442
257,45 грн. пені та 17 848,30 грн. суму судового
збору, в частині стягнення 710 578,27 грн.
відмовлено..

Не погоджуючись з прийнятим рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
подало апеляційну скаргу, в якій
просить скасувати рішення
Господарського суду міста Києва від
09.12.2013р. у справі №910/18775/13 в частині
стягнення з відповідача на користь
позивача пені на суму 415 109,45 грн., 106 714,64
грн. основного боргу та 22,48 грн. 3% річних
та в цій частині прийняти нове рішення
про відмову у задоволенні позову, в
іншій частині рішення суду першої
інстанції залишити без змін.

Апелянт зазначає, що господарський суд
необґрунтовано стягнув з нього у
складі загальної заборгованості за
будівельні роботи непідтверджену суму
в розмірі 106 714,64 грн. по Актам №45/1, 45/2,
45/3, 46 від 30.09.2013р., які не були підписані
відповідачем. Також скаржник вказує
про те, що суд першої інстанції не
врахував існуючих між сторонами
договірних домовленостей, якими
врегульовано обсяг відповідальності
за порушення зобов'язань, що призвело,
на думку скаржника, до неправильного
застосування судом норм ст.ст. 549, 551
Цивільного кодексу України, ст. 230
Господарського кодексу України. Крім
того, відповідач зазначає, що при
нарахуванні пені позивачем було
неправильно визначено договірний
розмір пені та порушено Закон України
«Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань», що
було залишено судом першої інстанції
поза увагою. Також апелянт вказує, що
оскільки були відсутні підстави для
стягнення з нього 106 714,64 грн. у складі
основного боргу, відповідно, відсутні
підстави і для стягнення нарахованих
на цю суму 3% річних, які згідно наданого
позивачем розрахунку становлять 22,48
грн.

Позивачем - Приватним акціонерним
товариством «Аеробуд», надано
письмовий відзив на апеляційну скаргу,
згідно з яким він просить залишити
рішення Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013р. у справі №910/18775/13 без
змін, а апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
без задоволення.

При цьому позивач зазначає, що
відсутність заперечень відповідача
щодо підписання актів №45/1 №45/2, №45/3, №46
приймання виконаних будівельних робіт
від 30.09.2013р. та довідок про вартість
виконаних робіт, а також відсутність
складеного сторонами акту з переліком
претензій відповідача стосовно робіт,
відображених в цих актах, згідно п. 9.3.
Договору, свідчить про необґрунтовану
та невмотивовану відмову відповідача
від підписання таких документів,
правомірність їх підписання позивачем
в односторонньому порядку та
правомірність заявленої до стягнення
суми боргу у розмірі 106 714,64 грн. Також
позивач вказує про те, що нараховані
відповідачеві штрафні санкції
відповідають умовам Договору
будівельного підряду №02/Б-11 від 08.02.2011р.
та нормам чинного законодавства.

Товариством з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
було подано до апеляційного суду заяву
про часткову відмову від апеляційної
скарги, за якою просило суд, у зв'язку з
тим, що під час розгляду справи між
сторонами було досягнуто згоду щодо
прийняття відповідачем робіт на
користь позивача на суму 106 714,64 грн., на
підставі ст. 100 ГПК України прийняти
відмову від апеляційної скарги в
частині скасування рішення суду першої
інстанції про стягнення 106 714,64 грн.
основного боргу та нарахованих на цю
суму 3% річних, які згідно наданого
позивачем розрахунку становлять 22,48
грн. В частині вимоги про скасування
рішення Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013р. у справі №910/18775 в
частині стягнення з відповідача на
користь позивача пені на суму 415 109,45
грн., апелянт підтримав свою апеляційну
скаргу та просив її задовольнити.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 14.01.2014р.
колегія суддів у складі головуючий
суддя Шевченко Е.О., судді Зеленін В.О.,
Синиця О.Ф. прийняла до провадження
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
та призначила розгляд справи на 17.02.2014р.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.03.2014р.
продовжено строк розгляду апеляційної
скарги Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
у справі №910/18775/13 на п'ятнадцять днів.

Справа слухалась з оголошеними в
судових засіданнях 17.02.2014р., 24.02.2014р.,
17.03.2014р. перервами на підставі ст. 77 ГПК
України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши
правильність застосування судом
першої інстанції норм законодавства,
Київський апеляційний господарський
суд зазначає наступне.

Правовідносини між Приватним
акціонерним товариством «Аеробуд», як
підрядником, та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»,
як замовником, виникли на підставі
Договору будівельного підряду №02/Б-11
від 08.02.2011р., за умовами якого підрядник
зобов'язався за завданням замовника на
свій ризик відповідно до проектної
документації та умов Договору виконати
та здати замовнику в установлений
Договором строк закінчені роботи по
Влаштуванню монолітного каркасу 2 та 1
рівнів паркінг на об'єкті будівництва -
ІІІ черга будівництва - Бізнес-Центр з
надбудованими офісними приміщеннями
на перетині проспекту П. Тичини та
Дніпровської набережної у
Дніпровському районі м. Києва, а
замовник зобов'язався надати
підряднику будівельний майданчик або
фронт робіт, передати затверджену в
установленому порядку проектну
документація, забезпечити підрядника
матеріалами та вантажопідйомними
механізмами, необхідними для виконання
робіт, а також прийняти від підрядника
закінчені роботи, а саме результат
робіт, та оплатити виконану роботу.

Отже, за своєю правовою природою
укладений між позивачем та
відповідачем договір є договором
будівельного підряду.

Так, у відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 875
Цивільного кодексу України за
договором будівельного підряду
підрядник зобов'язується збудувати і
здати у встановлений строк об'єкт або
виконати інші будівельні роботи
відповідно до проектно-кошторисної
документації, а замовник
зобов'язується надати підрядникові
будівельний майданчик (фронт робіт),
передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається не
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх. Договір будівельного
підряду укладається на проведення
нового будівництва, капітального
ремонту, реконструкції (технічного
переоснащення) підприємств, будівель
(зокрема, житлових будинків), споруд,
виконання монтажних,
пусконалагоджувальних та інших робіт,
нерозривно пов'язаних із місцем
знаходження об'єкта.

Пунктами 1.2. - 1.8. Договору передбачено,
що у разі виникнення необхідності,
замовник має право замовити підряднику
додаткові роботи. Предмет, склад та
обсяги, порядок та строки виконання
додаткових робіт, вартість та порядок
оплати встановлюються сторонами у
додатковій угоді до Договору.
Власником результату робіт до передачі
їх замовнику є підрядник. Роботи, що є
предметом цього Договору, виконуються
підрядником з матеріали замовника.
Об'єм робіт визначається Договірною
ціною №1 (Додаток №1 до цього Договору),
що є невід'ємною частиною даного
Договору. Ціна у даному Договорі
визначається сторонами шляхом
підписання Договірної ціни №1 (Додаток
№1 до цього Договору), що є невід'ємною
частиною даного Договору. Виконані
підрядником роботи згідно даного
Договору приймаються замовником
шляхом підписання між сторонами Акту
приймання виконаних будівельних робіт
та Довідки про вартість виконаних
будівельних робіт форми КБ-3, актів
цільового використання матеріалів,
звіту про використання матеріалів
замовника, відомостей ресурсів, котрі
передаються замовнику підрядником.
Склад та обсяги виконання робіт, строки
виконання робіт, можуть бути
переглянуті сторонами в процесі
виконання робіт (будівництва), в разі
внесення змін до Проектної
документації шляхом підписання
відповідної додаткової угоди до цього
Договору, які після її підписання стає
невід'ємною частиною Договору. В
будь-якому випадку, зміни та доповнення
в процесі будівництва (виконання робіт)
в Проектну документацію можуть вносить
замовником виключно в письмовій формі
та не пізніше, ніж за 10 робочих днів до
початку виконання відповідних робіт.

Згідно з п. 2.1. Договору ціна договору
або договірна ціна виконання робіт, що
доручаються підрядникові до виконання
за умовами цього Договору є твердою і
затверджена сторонами в Договірній
ціні №1 (Додаток №1 до цього Договору).
Вартість робіт по влаштуванню
монолітного каркасу 2 та 1 рівнів
паркінгу складає за 1 м3 - 800 грн. в ПДВ і є
твердою, вартістю робіт враховано
виконання повного комплексу робіт з
використанням власної опалубки та
допоміжних матеріалів, додаткові
роботи та витрати, зв'язані з
ускладненням робіт у зимовий період
(обігрів бетону), виготовлення та
монтаж закладних деталей, гільз та
коробів під отвори, влаштування
арматурних випусків з матеріалу
замовника.

У відповідності до п. 2.4. Договору
оплату фактично виконаних підрядних
робіт замовник проводить щомісяця
згідно підписаних актів приймання
виконання будівельних робіт та довідок
про вартість виконаних будівельних
робіт форми №КБ-3, актів цільового
використання матеріалів, переданих
замовником, звіту про використання
матеріалів замовника, відомості
ресурсів, протягом 10 днів з моменту їх
затвердження сторонами.

В підпункті 2.4.1. Договору зазначено, що
сторони дійшли згоди про наступне:
протягом 10 банківських днів з моменту
підписання цього Договору, але не
пізніше 25 лютого 2011р., замовник надає
підряднику аванс на виконання робіт у
розмірі 100 000,00 грн. шляхом
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок підрядника. В
подальшому замовник надає підряднику
аванс у розмірі 20% від щомісячного
обсягу робіт, зазначеного у Додатку №2,
в термін до 5-го числа кожного місяця
виконання робіт. Якщо підрядник звітує
замовнику про дострокове виконання
робіт до кінця звітного місяця,
замовник надає в кінці звітного місяці
аванс у розмірі 20% на наступний етап
робіт.

Відповідно до п. 3.5. Договору датою
закінчення виконання робіт, визначених
Договором вважається дата підписання
сторонами Акту приймання-передачі
закінчених робіт, не пізніше 30 травня
2011р. Замовник зобов'язаний скликати
комісію для приймання-передачі
виконаних підрядних робіт протягом
двох робочих днів з дати повідомлення
його підрядником про готовність
виконаних робіт до здавання. Комісія
повинна здійснити приймання об'єкта не
пізніше трьох днів від початку її
роботи. Сторони дійшли згоди, що за
відсутності заправлення замовника до
укладання Акту приймання-передачі
виконаних підрядних робіт, визначеним
цим договором, протягом 5-ти робочих
днів з дати повідомлення його
підрядником про готовність виконаних
робіт до здавання, тоді Актом
приймання-передачі закінчених робіт
вважати Акт приймання-передачі
виконаних робіт, складений останнім в
часі виконання робіт за цим Договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем на виконання умов Договору
та додаткових угод до нього були
виконані роботи на загальну суму 28 848
944,20 грн., що підтверджується наявними в
матеріалах справи актами приймання
виконаних будівельних робіт та
довідками про вартість виконаних
будівельних робіт.

Відповідач, в свою чергу, порушив
зобов'язання щодо оплати цих робіт,
частково сплативши за них позивачеві
кошти у розмірі 28 468 749,04 грн., з огляду на
що у нього перед позивачем утворилась
заборгованість у сумі 380 195,16 грн.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

У відповідності до ст. 610 Цивільного
кодексу України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до ч. 1 ст. 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється частково або в повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу
України зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним чином.

Отже, припинення зобов'язання може бути
обумовлено не будь-яким, а лише
належним його виконанням. Під належним
виконанням зобов'язання розуміють
виконання належній особі, в належному
місці, в належний строк (термін), з
додержанням усіх інших вимог і
принципів виконання зобов'язання. Якщо
учасники зобов'язання порушують хоча б
одну з умов його належного виконання,
зобов'язання не припиняється, а
змінюється, оскільки в такому разі на
сторону, яка допустила неналежне
виконання, покладаються додаткові
юридичні обов'язки у вигляді
відшкодування збитків, сплати
неустойки тощо. Виконання таких
додаткових обов'язків, як правило, не
звільняє боржника від виконання
зобов'язання в натурі.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Цивільного
кодексу України, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

У відповідності до ст. 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, борг відповідача перед
позивачем згідно Договору доведений і
становить 380 195,16 грн.

До цього апеляційний суд відмічає, що
вартість робіт в сумі 106 714,64 грн., яка
була відображена в актах приймання
виконаних робіт №45/1, №45/2, №45/3, №46 від
30.09.2013р. та довідці про вартість
виконаних робіт від 30.09.2013р., та не
визнавалась відповідачем на момент
розгляду справи у суді першої
інстанції, була прийнята ним, про що
надані докази у вигляді підписаних
відповідачем та позивачем актів №45/1,
№45/2, №45/3, №46 від 30.09.2013р. та довідки про
вартість виконаних робіт від 30.09.2013р.

При цьому слід відмітити про
правомірність висновку господарського
суду з посиланням на п. 9.3. Договору , ч. 4.
ст. 882 Цивільного кодексу України з
приводу робіт, відображених в актах
№45/1, №45/2, №45/3, №46 від 30.09.2013р. та
довідці про вартість виконаних робіт
від 30.09.2013р., які на момент розгляду
справи не були підписані відповідачем,
про те, що при наявності непідписаних
актів з боку відповідача на суму робіт
106 714,64 грн. в матеріалах справи відсутні
докази неналежного виконання цих робіт
позивачем та зауваження з боку
відповідача щодо якості робіт, з огляду
на що, а також враховуючи на
неодноразові направлення для
підписання актів позивачем
відповідачеві, дані обставини є
свідченням виключно про ухилення від
виконання зобов'язань зі сплати
грошових коштів.

Відповідачем, як апелянтом, у зв'язку з
визнанням та прийняттям робіт на суму
106 714,64 грн. згідно актів №45/1, №45/2, №45/3,
№46 від 30.09.2013р. та довідки про вартість
виконаних робіт від 30.09.2013р., була
подана заява про відмову від
апеляційної скарги в частині вимоги
про скасування рішення суду першої
інстанції про стягнення 106 714,64 грн.
основного боргу на нарахованих на цю
суму 3% річних в сумі 22,48 грн.

У відповідності до ст. 100 ГПК України
особа, яка подала апеляційну скаргу,
має право відмовитися від неї до
винесення постанови. Апеляційний
господарський суд має право не
приймати відмову віл скарги з підстав,
визначених у частині шостій статті 22
цього Кодексу.

Отже, частина 1 статті 100 ГПК України
надає право особі, яка подала
апеляційну скаргу, відмовитися від неї.
Зазначена норма є проявом принципу
диспозитивності господарського
процесу, який означає можливість особи
вільно розпоряджатися своїми
процесуальними правами. Разом з тим,
частина 2 статті 100 ГПК України
встановлює, що суд може не прийняти
відмову від апеляційної скарги з
підстав, що викладені в ч. 6 ст. 22 ГПК
України, тобто у разі, якщо ці дії
суперечать законодавству або
порушують чиї-небудь права і
охоронювані законом інтереси. При
цьому перевірка відповідності дій
сторін закону та відсутності порушення
прав інших осіб є не правом, а
обов'язком суду. Якщо суд установить, що
реалізація права скаржника на відмову
від апеляційної скарги призводить до
порушення закону та прав інших осіб,
він зобов'язаний не прийняти відмови і
розглянути апеляційну скаргу по суті.

Враховуючи те, що апеляційним
господарським судом не встановлено
порушень закону та прав інших осіб, у
зв'язку з відмовою відповідача від
апеляційної, з огляду на положення ст.
100 ГПК України, апеляційний суд приймає
відмову Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
від апеляційної скарги в частині
скасування рішення суду першої
інстанції про стягнення 106 714,64 грн.
основного боргу та нарахованих на цю
суму 3% річних, які згідно наданого
позивачем розрахунку становлять 22,48
грн.

Позивачем також заявлено до стягнення
з відповідача 3% річних на підставі п. 2
ст. 625 Цивільного кодексу України, яка
передбачає, що боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Судова колегія, перевіривши
правильність нарахування та підстави
нарахування 3% річних, вважає за
правильне стягнення з відповідача на
користь позивача 69 813,47 грн. 3% річних.

Апеляційний господарський суд
погоджується з висновком
господарського суду щодо
необґрунтованості заявленої вимоги
позивачем про стягнення збитків з
відповідача на загальну суму 710 578,27
грн., оскільки вона не грунтується на
вимогах ст. 22 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 224, 225 Господарського
кодексу України та не доведена
позивачем належними засобами
доказування.

Стосовно заявленої вимоги позивача про
стягнення з відповідача суми пені в
розмірі 442 457,45 грн. апеляційний суд
зазначає наступне.

У відповідності до п. 10.5. Договору
замовник (відповідач у справі) несе
відповідальність за порушення зі своєї
вини зобов'язання своєчасно оплатити
виконані роботи - пеня у розмірі 0,5% від
простроченої суми за кожний день
прострочення платежу до дня виконання
платежу, але не більше 10% від суми
простроченого платежу.

Крім того, стаття 611 ЦК України
передбачає, що у разі порушення
зобов'язань наступають наслідки,
встановлені договором або законом.

Відповідно до статей 546, 549 ЦК України
виконання зобов'язання може
забезпечуватися, в тому числі
неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею)
є грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України
передбачено, що штрафними санкціями у
цьому Кодексі визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Частина 6 ст. 231 Господарського кодексу
України передбачає, що штрафні санкції
за порушення грошових зобов'язань
встановлюються у відсотках, розмір
яких визначається обліковою ставкою
Національного банку України, за увесь
час користування чужими коштами, якщо
інший розмір відсотків не передбачено
законом або договором.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України нарахування штрафних
санкцій за прострочення виконання
зобов'язання, якщо інше не встановлено
законом або договором, припиняється
через шість місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 1 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань"
передбачено, що платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно з статтею 3 вказаного Закону
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Позивачем надано суду розрахунок
розміру пені на суму 442 457,45 грн.

Відповідачем також розраховано суму
пені, яка згідно його розрахунку
складає 26 385,50 грн.

Перевіривши правильність нарахування
суми пені, а також враховуючи положення
законів щодо пені, апеляційний
господарський суд погоджується з
розрахунком пені відповідача та вважає
за правомірним стягнення на користь
позивача суми пені в розмірі 26 385,50 грн.

Таким чином, за результатами розгляду
даної справи з відповідача на користь
позивача підлягає до стягнення сума
основного боргу в розмірі 380 195,16 грн.,
сума 3% річних в розмірі 69 813,47 грн., сума
пені в розмірі 26 385,50 грн. Враховуючи
загальну суму стягнення в розмірі 476
394,13 грн., яка підлягає стягненню з
відповідача, судовий збір за розгляд
справи у суді першої інстанції
становить суму 9 527,88 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 100, 101, 102, п. 4 ч. 1 ст. 103,
ст. 105 ГПК України, Київський
апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти відмову Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
від апеляційної скарги в частині
скасування рішення Господарського
суду міста Києва від 09.12.2013р. у справі
№910/18775/13 про стягнення 106 714,64 грн.
основного боргу та 22,48 грн. 3% річних.

2. В задоволенні апеляційної скарги
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
відмовити.

3. Рішення Господарського суду міста
Києва від 09.12.2013р. у справі №910/18775/13
змінити, виклавши резолютивну частину
в наступній редакції:

«1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Українська
інвестиційно-інжинірингова компанія»
(03049, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1;
ідентифікаційний код 32102765) з будь-якого
рахунку, виявленого державним
виконавцем під час виконання рішення,
на користь Приватного акціонерного
товариства «Аеробуд» (03608, м. Київ, вул.
Пшенична, буд. 4; ідентифікаційний код:
21598792) 380 195 (триста вісімдесят тисяч сто
дев'яносто п'ять) грн. 16 коп. - основного
боргу, 69 813 (шістдесят дев'ять тисяч
вісімсот тринадцять) грн. 47 коп. - 3%
річних, 26 385,50 (двадцять шість тисяч
триста вісімдесят п'ять) грн. 50 коп. -
пені та 9 527,88 (дев'ять тисяч п'ятсот
двадцять сім грн.) грн. 88 коп. - суму
судового збору.

3. В частині стягнення 710 578 грн. 27 коп. -
відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам».

4. Видачу наказів доручити
Господарському суду міста Києва.

5. Справу №910/18775/13 повернути до
Господарського суду міста Києва.

6. Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України
протягом двадцяти днів з дня її
прийняття.

Головуючий суддя
Е.О. Шевченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця