ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.04.2014 р.
Справа № 914/501/14

За позовом: Фізичної особи - підприємця
ОСОБА_1 (с. Тухолька, Сколівський район
Львівська область; ідент.№ НОМЕР_1)

до Відповідача: Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 (82600, АДРЕСА_1; ідент.№
НОМЕР_2),-

Третя особа (на стороні Позивача), що не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору: Плав'янська сільська рада
Сколівського району Львівської
області (82643, с. Плав'я, Сколівський
район, Львівська область), -

про визнання права власності на об'єкт
нерухомості.

Суддя: Шпакович О.Ф.

Секретар: Прокопів І.І.

Представники:

Позивача: не з'явився;

Відповідача: не з'явився;

Третьої особи: не з'явився.

Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
заявлено позов до Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 з вимогою про
визнання права власності на нежитлову
будівлю («А»-1, загальною площею 125, 4 м2 ),
що знаходиться у АДРЕСА_2.

Ухвалами суду від 17.02.2014 та 25.03.2014
Позивачу (за його заявами) двічі
надавалось відстрочення сплати
судового збору,загальний строк якого
тривав до часу судового засідання
14.04.2014.

При цьому, підставами Заяв Позивача про
відстрочення сплати судового збору (до
часу прийняття судового рішення)
зазначено наявність у нього скрутного
фінансового та майнового стану.

Витребувані судом (у Позивача) докази
на підтвердження дійсного фінансового
стану Підприємця - не надано, судовий
збір - не сплачено.

При цьому, 31.03.2014 Позивачем заявлено
(письмово) Клопотання про залишення
позову без розгляду у зв'язку з
неможливістю сплатити судовий збір.
Проте, докази дійсного фінансового
стану Підприємця - не надано, що
унеможливлює суду встановлення
обставини (неможливість сплати
судового збору), зазначеної Позивачем у
вказаному Клопотанні.

Неподання Позивачем витребуваних
доказів (щодо дійсного фінансового
стану) із заявленням, при цьому, вимоги
(двічі) про відстрочення сплати
судового збору підтверджує факт
зловживання ним процесуальним правом
(використання права без наміру
виконувати відповідні обов'язки).

Оскільки факт неподання Позивачем
доказів його дійсного фінансового
стану не перешкоджає суду у вирішенні
по суті спору стосовно права власності
на об'єкт нерухомості, правові підстави
(передбачені нормою п.5 ч.1 ст.81 ГПКУ) для
залишення позову без розгляду -
відсутні.

Тому, суд здійснив дослідження
обставин спору та, враховуючи факт
спливу встановленого законом (ч.1 ст. 69
ГПКУ) строку розгляду справи, вирішив
спір по суті.

При цьому, важливо, що Позивачем та
Третьою особою (залученою судом до
участі у справі Ухвалою від 25.03.2014)
вимог суду (викладених в Ухвалах) - не
виконано, про наявність поважних
причин зазначеної обставини - не
повідомлено.

У ході ознайомлення з обставинами
спору та дослідження поданих доказів, -
судом встановлено:

Підставами позову зазначено:

- 10.06.1993 ОСОБА_1 (фізична особа) та КСП
«Полонина» (правонаступником якого
було Сільськогосподарське ТзОВ
«Полонина») уклали Договір, згідно з
яким Підприємство «Полонина» продало
ОСОБА_1 «списану аварійну дерев'яну
будівлю колишньої комори загальною
площею 125,4 м2», що знаходиться у АДРЕСА_2.

- Первинні документи, що підтверджують
факт придбання будівлі, - втрачені, у
зв'язку з чим, за зверненням ОСОБА_1,
СТЗОВ "Полонина» (правонаступник прав і
обов'язків КСП «Полонина») видало копію
Накладної № 88 від 05.03.2003.

- Відповідно до норми ст. 128 ЦК УРСР
(чинної на момент укладення Договору),
право власності у набувача майна за
Договором виникло з моменту передачі
речі.

- ОСОБА_1 провів капітальний ремонт
придбаної будівлі та пристосував її
для використання, з підприємницькою
метою, під магазин-бар.

- Рішенням № 3 від 22.12.2003 Плав'янської
сільської ради Сколівського району
надано дозвіл громадянину ОСОБА_1 на
розміщення об'єкту торгівлі у АДРЕСА_2,
у приміщенні, що належить ПП ОСОБА_1, а
також - надано дозвіл громадянину
ОСОБА_1 на реалізацію тютюнових і
горілчаних виробів.

- Рішенням № 37 від 28.09.2010 Плав'янської
сільської ради Сколівського району
продовжено дозвіл ПП ОСОБА_1 на
розміщення об'єкту торгівлі в АДРЕСА_2,
магазин-бару.

- Згідно з Рішенням № 14 від 24.12.2004,
Плав'янською сільською радою вирішено
передати громадянину ОСОБА_1 в оренду
(на 5 років) земельну ділянку площею 0,04
га. в урочищі "Луг».

- З метою створення, на базі спірної
будівлі, господарського товариства,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 прийняли рішення про
створення ТзОВ «Горицвіт Плюс»
(Протокол загальних зборів засновників
№ 1 від 12.09.2013).

Згідно із вказаним Рішенням,
ОСОБА_1 вніс свій внесок до Статутного
капіталу Товариства у вигляді
нежитлової будівлі (спірної).

На виконання даного Рішення,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 склали Акт про
передачу будівлі в управління, - для
проведення державної реєстрації права
власності за ОСОБА_1та внесення (від
імені ОСОБА_1) будівлі у статутний
капітал Товариства (як майновий
внесок).

Проте, як зазначено у позові,
будівля до статутного фонду - не
внесена, Товариство «Горицвіт Плюс» -
не створено,і такі дії Відповідач
пояснює тим, що у Позивача наявна
заборгованість за позикою у сумі 20 000,00
дол. США, отриманою згідно з Розпискою
від 19.06.2013, у якій зазначено, що, у
випадку неповернення коштів до 01.10.2013,
до ОСОБА_2 переходить у власність
спірна будівля. Тому, за ствердженням
Позивача, Відповідач вважає, що будівля
перейшла у його власність у зв'язку із
заборгованістю за позикою.

- ОСОБА_1 вважає зазначені дії
Відповідача неправомірними, оскільки
чинним законодавством не передбачено
випадків одностороннього зарахування
позикодавцем заборгованості за
Договором позики, а згода ОСОБА_1 на
передачу будівлі - відсутня.

Правова підстава позову - норми
ст..ст. 316 (ч.1), 321, 328, 392 ЦКУ.

При цьому, Позивачем не
конкретизовано підстави визнання
права власності, передбаченої нормами
ст. 392 ЦКУ (чи факт оспорення
Відповідачем права власності Позивача,
чи факт невизнання Відповідачем права
власності Позивача, чи факт втрати
правовстановлюючих документів).

Для застосування судом норм ст. 392
ЦКУ, необхідна наявність наступних
фактичних обставин:

- Позивач (на час заявлення позову)
повинен бути власником спірного майна,
що повинно підтверджуватись
допустимими доказами
(правовстановлюючими документами).

- Право власності Позивача оспорюється
Відповідачем або таке право
Відповідачем не визнається, тобто, -
повинен існувати спір між Позивачем і
Відповідачем стосовно наявності (у
Позивача) права власності на майно.

При цьому, важливо також, що, у
випадку втрати документу, який
засвідчує право власності, відсутній
(як правило) відповідач (у зв'язку з
відсутністю факту виникнення спору між
певними особами), що унеможливлює
розгляд справи господарським судом.

Проте, Позивачем не підтверджено
допустимими доказами факту виникнення
у нього права власності на спірну
будівлю, зокрема:

1) Відсутній Договір
купівлі-продажу будівлі (від 10.06.1993),
укладений ОСОБА_1 та КСП «Полонина» (про
який зазначено Позивачем).

Крім цього, не надано доказу
правонаступництва
Сільськогосподарським ТзОВ «Полонина»
прав і обов'язків КСП "Полонина». Також,
важливо, що, згідно з даними ЄДР ЮО та
ФОП, СТзОВ «Полонина» внесено у
державний реєстр лише 28.12.1999 (припинено
31.10.2011, - згідно з Ухвалою
Господарського суду Львівської
області від 18.10.2011 у справі № 5015/2874/11).

Відсутній також доказ наявності у КСП
«Полонина» (чи СТзОВ «Полонина»)
спірного об'єкту, а також - права
власності на нього.

Отже, відсутні докази наявності у КСП
«Полонина» (чи СТзОВ «Полонина») права
власності на спірну будівлю та докази
відчуження її Позивачу за правочином.

Тому, підстави для застосування норми
ст.. 128 ЦК УРСР - відсутні.

2) Згідно з копією Накладної СТзОВ
«Полонина» № 88 від 05.03.2003,

КСП «Полонина» продало ОСОБА_1 списане
(аварійне) приміщення (дерев'яне)
колишньої комори за 18 млн. купонів
(докази оплати - відсутні).

Проте, як уже зазначено, докази
правонаступництва СТзОВ «Полонина»
прав і обов'язків СКП "Полонина» -
відсутні (у матеріалах справи № 5015/2874/11,
про банкрутство СТзОВ «Полонина»,
документи про правонаступництво також
відсутні). Тому, правові підстави
зазначення СТзОВ «Полонина» (у копії
Накладної № 88) про продаж СКП
«Полонина» (ОСОБА_1)дерев'яного
приміщення - не встановлено.

Крім цього, СТзОВ «Полонина»
видало ОСОБА_1 копію Накладної № 88 від
05.03.2003, тому, оригінал зазначеної
Накладної також повинен містити такі ж
реквізити, які зазначені у копії
(зокрема: № 88 від 05.03.2003), оскільки копія
відтворює оригінал документу.

Тому, ствердження Позивача, що
копію Накладної № 88 від 05.03.2003 видано
СТзОВ «Полонина» замість оригіналу
втраченої накладної, виданої КСП
«Полонина» у 1993 року (на виконання
договору купівлі-продажу) -
безпідставне.

Крім цього, важливо, що у копії
Накладної № 88 відсутнє зазначення
договору купівлі - продажу, а також -
відсутні і конкретизація дерев'яного
(аварійного) приміщення колишньої
комори, і дані про його
місцезнаходження.

Тобто, підстави для ідентифікації
об'єкту, зазначеного у копії Накладної
№ 88, із спірним об'єктом - відсутні.

Крім цього, копія Накладної СТзОВ
«Полонина» № 88 від 05.03.2003 не є доказом
передання КСП "Полонина"(ОСОБА_1) у 1993
році певного об'єкту.

Тому, факт передання Позивачу
спірної будівлі - не підтверджено.

3)У копії Накладної № 88 від 05.03.2003
зазначено покупця (ОСОБА_1) як фізичну
особу.

Згідно зі Свідоцтвом про державну
реєстрацію ФОП, ОСОБА_1 набув статус
суб'єкта підприємницької діяльності
19.01.2004.

Відповідно, не підтверджено
підстав зазначення у Рішенні № 3 від
22.12.2003 Плав'янської сільської ради про
надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на
розміщення об'єкту торгівлі у
приміщенні, що належить ПП

ОСОБА_1

Крім цього, Плав'янською
сільською радою (Третя особа) не надано
суду документів, на підставі яких
прийнято Рішення № 3 від 22.12.2003 (про
надання громадянину ОСОБА_1 дозволу на
розміщення об'єкту торгівлі на вулиці
Вандрусівка, 2) та Рішення № 37 від 28.09.2010
(про продовження дозволу на розміщення
об'єкту торгівлі).

4) У матеріалах Інвентаризаційної
справи на спірну будівлю (наданих

Стрийським МБТІ,- відповідно до Ухвали
суду від 25.03.2014) відсутні документи
щодо виникнення у КСП «Полонина» (чи
СТзОВ «Полонина») та наявності у
Позивача права власності на спірну
будівлю.

При цьому, у матеріалах
Інвентаризаційної справи (2011 року!)
зазначено, що будівля (магазин-бар під
літерою «А»-1) самочинно збудована, і
проект на будівництво - відсутній. У
матеріалах Інвентаризаційної справи
наявна копія «копії» Накладної № 88 від
05.03.2003 та копії Рішень № 3 від 22.12.2003 і №
37 від 28.09.2010 Плав'янської сільської
ради, які не є правовстановлюючими
документами на спірний об'єкт
нерухомості.

5)Договір оренди земельної
ділянки (відповідно до Рішення № 14 від
24.12.2004 Плав'янської сільської ради) - не
надано.

Рішення № 14 від 24.12.2004
Плав'янської сільської ради передбачає
передання громадянину ОСОБА_1 в оренду
на 5 років земельну ділянку в урочищі
«Луг», проте, доказ знаходження
спірного об'єкту в урочищі - відсутній.
Крім цього, на даний час встановлений
(Рішенням № 14) 5-річний строк оренди вже
сплив.

6) Акт від 16.09.2013 про передачу
Позивачем в управління Відповідачу, на
підставі Рішення загальних
(установчих) зборів засновників ТзОВ
«Горицвіт плюс» від 12.09.2013, спірної
будівлі (для проведення державної
реєстрації права власності за ОСОБА_1,
здійснення передачі майна до
статутного капіталу Товариства та
оформлення за ним права власності) не
підтверджує факту укладення Сторонами
належного правочину стосовно
управління майном, оскільки, згідно з
нормою ч.2 ст.1031 ЦКУ, договір управління
нерухомими майном підлягає
обов'язковому нотаріальному
посвідченню.

Тому, згідно з нормою ч.1 ст.220
ЦКУ,факт недодержання Сторонами вимоги
закону про нотаріальне посвідчення
договору зумовлює відповідний
наслідок: правочин стосовно управління
спірним майном є нікчемним.

7) Розписка від 19.06.2013 про
отримання ОСОБА_1 (від Відповідача)
позики у сумі 20 000,00 дол. США, у якій
зазначено про набуття Відповідачем
права власності на спірну будівлю у
випадку неповернення позики до 01.10.2013,
фактично містить дані про правочин
стосовно забезпечення виконання
Позивачем грошового зобов'язання (з
повернення позики) заставою нерухомого
майна (іпотека).

Проте, згідно з нормою ч.1 ст.577 ЦКУ,
договір застави нерухомого майна
підлягає нотаріальному посвідченню та
державній реєстрації, що у даному
випадку - відсутнє.

Отже, відповідно до норми ст. 210
ЦКУ, належний правочин Сторін стосовно
застави спірного об'єкту - відсутній.

8)Важливим також є факт
відсутності державної реєстрації
Позивачем права власності на спірний
об'єкт, обов'язковість якої встановлено
Законом України «Про державну
реєстрацію прав на нерухоме майно та їх
обтяжень» (зокрема: ст. 4) та нормою ст. 182
ЦКУ.

Отже, факт виникнення у Позивача
права власності на спірний об'єкт - не
підтверджено, що зумовлює відсутність
підстав для застосування норми ст.392
ЦКУ, відповідно до якої лише власник
вправі пред'явити позов про визнання
належного права власності.

Крім цього, важливим є і факт
відсутності оспорення чи невизнання
Відповідачем права власності Позивача
на спірний об'єкт, оскільки, як уже
вказано, зазначення у Розписці від
19.06.2013 про встановлення іпотеки не
породжує жодних юридичних наслідків і
не підтверджує, при цьому, факту
заперечення чи оспорення Відповідачем
права власності Позивача.

У зв'язку з відсутністю належних
правових підстав (передбачених нормами
ст. 392 ЦКУ), позов задоволенню - не
підлягає.

Згідно з нормою ч.1 ст. 49 ГПКУ,
наявні підстави для покладення на
Позивача судового збору у сумі 3 085,48
грн. (що складає 2 % від вартості об'єкту:
154 274,00 грн.).

Виходячи з наведеного та керуючись
нормами ст.ст.11, 182, 202, 203, 209, 210, 215, 216, 220,
236, 316, 317, 328, 334, 392, 572-577, 1031 ЦК України;
ст..ст. 1-4,5 ЗУ «Про державну реєстрацію
речових прав на нерухоме майно та їх
обтяжень»; ст.ст. 4-3, 4-5, 4-7, 32, 33, 34, 36, 43, 44,
49, 69, 82 ГПК України, - суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову - відмовити
повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (село Тухолька,
Сколівський район, Львівська область;
ідент.№ НОМЕР_1) у дохід Державного
бюджету України судовий збір у сумі 3
085,48 грн.

3. Наказ на виконання даного
Рішення видати відповідно до вимог
ст. 116 ГПКУ.

Повне Рішення складено 17.04.2014р.
(відповідно до норми ч. 4 ст. 85 ГПКУ).

Рішення (при відсутності своєчасного
оскарження), згідно з нормами ч. 5 ст. 85,
ч. 1 ст. 93 ГПКУ, набирає законної сили
після спливу 10-денного строку з дня
його прийняття (складення повного
тексту).

Суддя
О.Шпакович