ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2014 рокуСправа № 912/310/14
Господарський суд Кіровоградської
області в складі судді Т.В. Макаренко,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу № 912/310/14

за позовом: Приватного підприємства
"ПРОК"

до відповідача: Дочірнього
підприємства "Кіровоградський
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"

за участю третіх осіб, які не заявляють
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача:

- філія "Онуфріївський райавтодор" ДП
"Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України"

- філія "Світловодський райавтодор" ДП
"Кіровоградський облавтодор" ВАТ "ДАК
"Автомобільні дороги України"

про стягнення 186 206,40 грн,

представники учасників судового
процесу:

від позивача - Таліпов В.В., довіреність
№ б.н від 05.03.14;

від відповідача - Доган В.Й.,
довіреність № 233 від 24.02.14;

від 3-х осіб - участі не брали.

Приватне підприємство "ПРОК" в особі
арбітражного керуючого/ліквідатора
Загребельного Б.М. звернулося до
господарського суду з позовною заявою
про стягнення з дочірнього
підприємства "Кіровоградський
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
боргу в сумі 186206,40 грн, також позивач
просить стягнути з відповідача витрати
на судовий збір в сумі 3 724,14 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує
існуванням між сторонами усних
договірних відносин щодо поставки
товару (щебеневої продукції), внаслідок
яких було відвантажено товар
відповідачу, але частина цієї
продукції не була оплачена
відповідачем в сумі 186 206,40 грн;
підписаним сторонами актом звірки
заборгованості станом на 01.09.2011 на суму
186 206,40 грн, видатковими накладними,
актом здачі-прийняття робіт та
посиланням на норми ст.ст. 173, 174, 193, 316 ГК
України, ст.ст. 509,526 ЦК України.

Також позовна заява позивача містила
посилання на норми ст. 66 ГПК України,
якою передбачено підстави
забезпечення позову, проте до позовних
матеріалів клопотання мотивованого
вказаними нормами, позивачем не додано.
Доказів сплати судового збору за
розгляд вказаного клопотання,
позивачем також не подано.

У своєму письмовому поясненні без
номеру та дати, яке надійшло до
господарського суду 16.04.2014 року,
позивач просить його не розглядати у
зв'язку з не актуальністю.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
(а.с. 87-90) та додаткових поясненнях від
02.04.2014, від 17.04.2014 вимоги позивача не
визнав, та в обґрунтування своїх
заперечень зазначив наступне.

Акт звірки заборгованості станом на
01.09.2011 року та акт перевірки ДФІ не
являються належними та допустимими
доказами по справі в розумінні норм ст.
34 ГПК України, оскільки не відповідають
вимогам, встановленим для первинного
документу Законом України "Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні". Зокрема, не
зазначено місце їх складання, не
зазначено посад осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення, зміст та
обсяг господарської операції, одиницю
виміру господарської операції.

Зазначає, що поставка товару за
договором повинна підтверджуватись
первинними документами із посиланням
на договір, а поставка товару за
договором, укладеним у спрощений
спосіб повинна підтверджуватися
належним чином оформленими
видатковими накладними.

Вважає, що докази, подані позивачем не
можна розцінювати як підтвердження
заборгованості саме за поставлений
товар позивачем, оскільки не відомо з
якого часу та на підставі яких
первинних документів виникла дана
заборгованість і чи існує вона до
теперішнього часу.

Просить відмовити в задоволенні
позовних вимог повністю.

У судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав
повністю, представник відповідача не
визнав повністю.

Розглянувши наявні матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши усі обставини
справи, оцінивши подані докази,
господарський суд, -

В С Т А Н
О В И В :

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 02.08.2011 року
по справі № 5013/1386/11 було порушено
провадження у справі про банкрутство
приватного підприємства "ПРОК" (код
24715005) -позивача по даній справі № 912/310/14
.

Постановою господарського суду
Кіровоградської області від 07.06.2012 року
по справі № 5023/1386/11 ліквідатором
банкрута - приватного підприємства
"Прок" призначено арбітражного
керуючого Загребельного Богдана
Миколайовича (ідент. код НОМЕР_1),
ліцензія серії НОМЕР_2 від 22.02.2012р., який
проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаною постановою ліквідатора було
також зобов'язано до 07.07.2012 року подати
господарському відомості (інформацію)
про виконану роботу по проведенню
ліквідаційної процедури та не пізніше
07.06.2013 року подати господарському суду
звіт ліквідатора та ліквідаційний
баланс банкрута, що відповідають
вимогам ст. 32 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Позивач у своїй позовній заяві
зазначає, що при здійснення
Ліквідатором своїх обов'язків була
виявлена заборгованість між позивачем
та відповідачем в сумі 186 206,40 грн., яка
на вимогу позивача не була сплачена, що
стало причиною звернення позивача з
даним позовом до господарського суду.

На підтвердження існування вказаної
заборгованості в сумі 186 206,40 грн.
позивач посилається на акт звірки
взаємних розрахунків від 01.09.2011 року ,
акт перевірки ДФІ № 06-09/353 та на
первинні бухгалтерські документи, які
знаходяться у Слідчому відділі
Кіровоградської податкової міліції.

Ухвалою господарського суду
Кіровоградської області від 05.02.2014 року
було задоволено клопотання позивача та
витребувано вказані у клопотанні
документи від Слідчого відділу
Кіровоградської податкової міліції.

Витребувані вказаною ухвалою копії
документів надійшли до господарського
суду 12.02.2014 р. (а.с. 47-68).

Відповідно до вказаних накладних № 87
від 25.07.2008 на суму 75244,00 грн, № 81 від
15.07.2008 на суму 138780,00 грн, № 82 від 15.07.2008 на
суму 86640,00 грн, № 83 від 15.07.2008 на суму
117432,00, № 84 від 15.07.2008 на суму 116771,52 грн, №
36 від 21.05.2008 на суму 232304,40 грн, № 49 від
20.06.2008 на суму 712008,00 грн, № 51 від 20.06.2008 на
суму 190332,00 грн, № 71 від 24.06.2008 на суму
5604,00 грн, № 50 від 20.06.2008 на суму 166812,00 грн,
№ 39 від 02.06.2008 на суму 232304,40 грн та
рахунків виставлених позивачем
відповідачеві за вказаний період, ПП
«Прок» поставлено Дочірньому
підприємству "Кіровоградський
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
товар (щебеневої продукції) на загальну
суму 1162185,93 грн.

Відповідно до норм ст. 9 Закону України
"Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні" (із змінами і
доповненнями) підставою для
бухгалтерського обліку господарських
операцій є первинні документи, які
фіксують факти здійснення
господарських операцій. Первинні
документи повинні бути складені під
час здійснення господарської операції,
а якщо це неможливо - безпосередньо
після її закінчення. Для контролю та
впорядкування оброблення даних на
підставі первинних документів можуть
складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи
можуть бути складені на паперових або
машинних носіях і повинні мати такі
обов'язкові реквізити: назву документа
(форми); дату і місце складання; назву
підприємства, від імені якого складено
документ; зміст та обсяг господарської
операції, одиницю виміру господарської
операції; посади осіб, відповідальних
за здійснення господарської операції і
правильність її оформлення; особистий
підпис або інші дані, що дають змогу
ідентифікувати особу, яка брала участь
у здійсненні господарської операції.

Згідно вказаного Закону первинний
документ це документ, який містить
відомості про господарську операцію та
підтверджує її здійснення. До такого
документа відноситься видаткова
накладна.

Копії накладних, які містяться в
матеріалах справи та на які
посилається позивач, оформленні у
відповідності до вказаних норм Закону.

Відповідач в свою чергу розрахувався з
позивачем за отриманий товар частково,
що підтверджується матеріалами справи,
а саме банківськими виписками поданими
позивачем (а.с 116-157).

01.10.2011 між сторонами було складено акт
звірки взаєморозрахунків станом на
07.09.2011 відповідно до якого встановлено
заборгованість відповідачем перед
позивачем в сумі 186206,40 грн. Даний акт
підписано представниками сторін та не
спростовано представника позивача та
відповідача в судовому засіданні.

У зв'язку з виниклою заборгованістю
відповідача перед позивачем, на адресу
Дочірнього підприємства
"Кіровоградський облавтодор"
відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" було
направлено вимогу про сплату боргу № 101
від 25.10.2012 з пропозицією перерахувати
кошти в сумі 186206,40 грн на розрахунковий
рахунок ПП «Прок» за № 1218 в
«Укрексімбанкк», МФО 323389, які залишена
відповідачем без реагування.

Таким чином між сторонами виникло
майново-господарське зобов'язання.

Відповідно до п. 1 ст. 175 ГК України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійснення
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до частини 2 пункту 1 статті
175 Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

Згідно статті 202 Цивільного кодексу
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

У відповідності з положеннями статей
638, 639 Цивільного кодексу України
договір є укладеним, якщо сторони у
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Договір може
бути укладений у будь-якій формі, якщо
вимоги щодо форми договору не
встановлені законом.

Статтею 626 Цивільного кодексу України
визначено поняття договору, яким є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

Статтею 181 Господарського кодексу
України встановлено загальний порядок
укладання господарських договорів,
зокрема, що господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладання господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження до
виконання замовлення, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладання даного виду
договорів.

З огляду на положення Глави 54
Цивільного кодексу України, оскільки
зобов'язання між сторонами виникли з
приводу поставки товару, закон не
передбачає спеціальні вимоги до форми
та порядку укладання даного виду
договорів.

У відповідності до частини 1 статті 265
Господарського кодексу України за
договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених вказаним Кодексом.

За правилами статті 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу
регулюються главою 54 Цивільного
кодексу України.

Так, у відповідності до статті 655
Цивільного кодексу України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

За змістом статті 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 Цивільного
кодексу України. Зобов'язання має
ґрунтуватись на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу
України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог Цивільного кодексу України,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником
обов'язку не встановлений або
визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

Первинні документи, якими позивач
мотивує позовні вимоги (накладні,
рахунки) не містять строку поставки
товару.

Позивачем вручено відповідачеві
вимогу № 101 від 25.09.2012, що
підтверджується вхідним штемпелем за
вх. № 1081 від 25.09.2012, яку відповідачем
залишено без відповіді.

Господарський суд враховує
заперечення відповідача викладенні у
додаткових поясненнях від 17.04.2014 щодо
неналежного оформлення вимоги № 101 від
25.09.2012 щодо зазначення в ній тільки
прізвища "Загребельний Б.М." та
засвідчення його підпису печаткою
фізичної - підприємця Загребельного
Б.М. замість зазначення особи, яка
підписала вказану вимогу як
арбітражного керуючого/ліквідатора ПП
"Прок". Разом з тим, господарський суд
враховує норми ст. 692 Цивільного
кодексу України, відповідно до якої
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Крім того, відповідач не заперечує факт
отримання вказаної вимоги (вхідний
штемпель за вх. № 1081 від 25.09.2012), що
надавало останньому можливість
звернутися до позивача за
уточнювальною інформацією. Також
господарський суд враховує, шо текст
вимоги містить посилання на
призначення постановою господарського
суду ліквідатором ПП "Прок"
Загребельного Б.М., виконання ним
обов'язків ліквідатора та виявлення в
процесі проведення ліквідаційної
процедури заборгованості відповідача
перед позивачем в сумі 186 206,40 грн.

Господарський суд критично ставиться
до заперечення відповідача щодо
відсутності на підприємстві
документів первинного бухгалтерського
обліку, а тому і відсутності можливості
з'ясувати дійсний стан розрахунків між
сторонами, виходячи з наступного.

На вимогу ухвали суду до матеріалів
справи були надані слідчим управлінням
фінансових розслідувань ГУ Міндоходів
у Кіровоградській області належним
чином засвідчені копії накладних,
рахунків та додаткової угоди № 3 від
16.06.2008 року із зазначенням у листі від
10.02.2014 року № 1288/10/11-28-09-03-03 , що вказані
документи були вилучені 23.04.2010 року при
проведенні обшуку в офісному
приміщенні ДП "Кіровоградський
облавтодор", та які знаходилися в
матеріалах про відмову в порушенні
кримінальної справи ГВПМ
Кіровоградської ОДПІ № 53/2010, стосовно
службових осіб ДП "Кіровоградський
облавтодор" ВАТ ДАК "Автомобільні
дороги України".

Доказів того, що відповідачем
вчинялись дії по поверненню чи
відновленню документів первинного
бухгалтерського обліку у паперовому
вигляді, господарському суду не подано.

Доказів відсутності існування
бухгалтерського обліку в електронному
вигляді, господарському суду не подано.

Відповідач не подав до суду доказів
оплати позивачу поставленого та
отриманого товару на суму 186 206,40 грн. та
не надав доказів, які спростовують
позовні вимоги чи звільняють його від
цивільної відповідальності.

Господарському суду також не було
подано сторонами доказів існування
договору на підставі якого
поставлялась позивачем щебенева
продукція та не заявлялись клопотання
щодо витребування договору у
підприємств, установ, організацій чи
суб'єктів гсоподарювання, у яких міг би
перебувати такий договір.

Навпаки, позивачем заявлено клопотання
не використовувати при розгляді спору
текст додаткової угоди № 3 до договору
поставки № 34М-02/06 від 22.02.2006р., оскільки
ні у позивача, ні у відповідача не має
Договору у письмові формі.

За змістом статей 33 і 34 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень.

З урахуванням викладеного,
господарський суд вважає позовні
вимоги про стягнення з відповідача
боргу у сумі 186 206,40 грн обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до норм ст.ст. 44,49 ГПК
України та Закону України "Про судовий
збір", судовий збір покладається на
відповідача.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.33,34,44,49, 82-85, 116, 117 ГПК України,
Законом України "Про судовий збір",
господарський суд, -

В И Р І Ш
И В :

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Дочірнього підприємства
"Кіровоградський облавтодор"
відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України", 25015, м.
Кіровоград, вул.Полтавська,38, на користь приватного
підприємства "ПРОК", 25006, м. Кіровоград,
пров.Макаренко,1-В, адреса для
листування: 33013, м. Рівне, вул. Кавказька,
2 поверх 9 заборгованість в сумі 186 206,40
грн. та судовий збір в сумі 3 724,14 грн.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили та направити
стягувачу.

Згідно ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення
господарського суду набирає законної
сили після закінчення строку подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом
десяти днів з дня його підписання до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду через
господарський суд Кіровоградської
області.

Повне рішення складено 22.04.2014.

Суддя
Т. В. Макаренко