Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/702/14 15.04.14 р.

За позовом Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія

"ГАРАНТ-АВТО" в особі Центральної
філії ПАТ "УСК "Гарант-Авто"

до Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Україна"

про стягнення 26 031,93 грн.

Суддя Зеленіна Н.І.

при секретарі судового засідання
Пархоменко Ю.Л.,

за участю представників сторін:

від позивача: Костенко А.О. за
довіреністю № 104-1-4/37-Ю від 25.12.2013 р.;

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
"Українська страхова компанія
"ГАРАНТ-АВТО" в особі Центральної філії
ПАТ "УСК "Гарант-Авто" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовною заявою до Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "Україна" про стягнення 26 031,93
грн.

Ухвалою суду від 22.01.2014 р. порушено
провадження у справі, розгляд справи
призначено на 18.02.2014 р.

08.02.2014 р. через відділ діловодства суду
від МТСБУ надійшло повідомлення про
страхове покриття.

Ухвалою від 18.02.2014 р. розгляд справи
відкладено на 06.03.2014 р.

Розпорядженням В.о. Голови
господарського суду міста Києва від
06.03.2014 р. у зв'язку з перебуванням судді
Зеленіної Н.І. у відпустці справу
передано для розгляду судді Лиськову
М.О.

01.04.2014 р. через відділ діловодства суду
від позивача надійшли додаткові
документи по справі.

Ухвалою від 06.03.2014 р. суддею Лиськовим
М.О. прийнято справу до провадження,
розгляд справи призначено на 01.04.2014 р.

Ухвалою від 01.04.2014 р. розгляд справи
відкладено на 15.04.2014 р.

Розпорядженням В.о. Голови
господарського суду міста Києва від
07.04.2014 р. у зв'язку з виходом з відпустки
справу передано для розгляду судді
Зеленіній Н.І.

Ухвалою від 07.04.2014 р. суддею Зеленіною
Н.І. прийнято справу до провадження.

Представник відповідача в судове
засідання 15.04.2014 р. не з'явився, про
причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримав у
повному обсязі.

У судовому засіданні 15.04.2014 р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази та
оцінивши їх в сукупності, суд встановив
наступне.

12.03.2013 p. між ОСОБА_3 (надалі -
страхувальник) та Публічним
акціонерним товариством "Українська
страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО"
(позивач) було укладено договір
добровільного страхування
транспортного засобу та супутніх
ризиків № 35-03/00003146/1.1.2.00., за яким було
застраховано майнові інтереси
страхувальника, пов'язані з володінням,
користуванням та розпорядженням
наземним транспортним засобом марки
«Хюндай», державний реєстраційний №
НОМЕР_1.

21.03.2012 р. у м. Бровари відбулась
дорожньо-транспортна пригода за участю
транспортного засобу «Мітсубісі»,
державний реєстраційний № НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_4, та
транспортного засобу Хюндай»,
державний реєстраційний № НОМЕР_1, під
керуванням ОСОБА_5

Відповідно до довідки ВДАІ та
постанови Броварського міськрайонного
суду Київської області,
дорожньо-транспортна пригода сталася
внаслідок порушення водієм ОСОБА_4
вимог Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаного ДТП було
пошкоджено автомобіль «Хюндай»,
державний реєстраційний № НОМЕР_1,
власнику вказаного транспортного
засобу була завдана матеріальна шкода,
розмір якої відповідно до Звіту № 230
від 04.04.2013 р. становить 26 077,37 грн.

За страховим випадком - вищевказаною
ДТП, позивачем було здійснено виплату
страхувальнику страхового
відшкодування в розмірі 26 031,93 грн.

Статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право
зворотної вимоги до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Матеріалами справи підтверджується, що
автомобіль «Мітсубісі», державний
реєстраційний № НОМЕР_2, яким
спричинено ДТП, що потягнуло нанесення
шкоди, застрахований відповідачем за
Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АЕ/636309.

Зазначеним Полісом передбачено, що
ліміт відповідальності за шкоду,
заподіяну майну становить 50 000,00 грн.,
франшиза - 1 000,00 грн.

Частиною другою статті 1187 Цивільного
кодексу України передбачено, що шкода,
завдана джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 36.4. ст. 36 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

Таким чином, відповідач є особою, яка,
відповідно до положень Закону України
«Про обов'язкове страхування цивільної
відповідальності власників
транспортних засобів» зобов'язана
відшкодувати завдану ДТП шкоду у
розмірі та порядку, передбачених
договором обов'язкового страхування
цивільної відповідальності, а до
позивача, як страховика, який виплатив
страхове відшкодування за Договором
страхування № 17/50/5800805 від 30.11.2011 р.
перейшло право вимоги, яке потерпіла
особа мала до відповідача як особи,
відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню
положень закону містяться у постанові
судової палати у господарських справах
Верховного Суду України від 25.11.08 р.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у разі настання страхового
випадку страховик у межах страхових
сум, зазначених у страховому полісі,
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду,
заподіяну внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України. Якщо
транспортний засіб необхідно, з
поважних причин, помістити на стоянку,
до розміру шкоди додаються також
витрати на евакуацію транспортного
засобу до стоянки та плата за послуги
стоянки.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачем заявлено до стягнення суму
страхового відшкодування у розмірі 26
031,93 грн.

Проте, суд вважає безпідставним
включення до суми позовних вимог
франшизи відповідача у розмірі 1 000,00
грн.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

В порядку, передбаченому ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Дослідивши обставини справи та докази
у даній справі, суд вважає вимоги
позивача про стягнення з відповідача 25
031,93 грн. обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та не спростованими
належним чином та у встановленому
порядку відповідачем, а відтак такими,
що підлягають задоволенню. В решті
позовних вимог належить відмовити.

У відповідності до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
сплачені позивачем судові витрати
(судовий збір) відшкодовуються йому за
рахунок відповідача.

На підставі викладеного та керуючись
ст. 124 Конституції України, ст. ст. 43, 33, 43,
49, 82-85 Господарського процесуального
кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного
товариства "Страхова компанія "Україна"
(02140, м. Київ, вул. Ревуцького, 42-Г; ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Українська
страхова компанія "ГАРАНТ-АВТО" в особі
Центральної філії ПАТ "УСК "Гарант-Авто"
(01042, м. Київ, Ново-Печерський пров., 19/3;
) 25 031 (двадцять п'ять
тисяч тридцять одну) грн. 93 коп.
страхового відшкодування та 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 22.04.2014 р.

Суддя
Н.І.
Зеленіна