ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.04.2014 Справа № 920/388/14Господарський суд
Сумської області, у складі судді
Левченко П.І., при секретарі судового
засідання Чепульській Ю.В., розглянув
матеріали справи № 920/388/14

за позовом - Виконавчого комітету
Сумської міської ради, м. Суми,

до відповідача - Сумського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Суми,

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет позову, на
стороні позивача - Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сумитеплоенерго», м. Суми,

про визнання недійсним рішення.

За участю представників сторін:

від позивача - Харченко О.О.,
довіреність № 622/02.02.02-17 від 03.04.2014 року,

від відповідача - Гребеник В.І.,
довіреність № 9 від 10.06.2013 року,

від третьої особи - Дубовик В.В.,
довіреність № 3 від 02.01.2014 року.

В судовому засіданні, розпочатому
27.03.2014 року о 10 год. 00 хв., відповідно до
приписів статті 77 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошувалась перерва до 10 год. 00 хв.
17.04.2014 року.

Суть спору: позивач у своїй позовній
заяві просить суд визнати недійсним
рішення адміністративної колегії
Сумського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 28.11.2013 року № 95 у справі №
02-06/72-2010 «Про порушення законодавства
про захист економічної конкуренції»; а
також стягнути з відповідача на
користь позивача судовий збір в сумі
1218,00 грн.

Відповідач у своєму відзиві на позов за
№ 02-04/661 від 26.03.2014 року просить суд
відмовити у задоволенні позовної
заяви, оскільки дії позивача, які
полягають у погодженні тарифів на
послуги з централізованого опалення,
розрахованих із порушенням порядку їх
формування, були правомірно визнані
порушенням, передбаченим пунктом 7
статті 50 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» у вигляді
вчинення дій, заборонених згідно із
статтею 17 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» в частині
легітимації вчинення ТОВ
«Сумитеплоенерго» порушення,
передбаченого пунктом 2 статті 50 та
частиною 1 статті 13 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» у
вигляді зловживання монопольним
становищем на ринку послуг з
централізованого опалення в межах
території обслуговування в м. Суми, що
призвело до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Від позивача до суду надійшли письмові
пояснення № 228/07-15.02 від 11.04.2014 року щодо
обґрунтованості планових витрат на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії, де
позивач зазначає, що Державною
інспекцією з контролю за цінами в
Сумській області в грудні 2008 року
здійснювалось цінове дослідження з
питань додержання встановленого
порядку ціноутворення при прийнятті
виконавчим комітетом рішення від 10.10.2008
року № 488 «Про тарифи на послуги з
теплопостачання, що надаються на базі
міського цілісного майнового
комплексу по виробництву та
транспортуванню тепла та електричної
енергії ТОВ «Сумитеплоенерго», за
результатами якого встановлено, що в
цілому витрати ТОВ «Сумитеплоенерго»,
які враховані виконавчим комітетом при
погодженні двоставкових тарифів на
послуги теплопостачання, відповідають
розрахункам економічно обґрунтованих
планових витрат, по яких інспекцією
надавались висновки. Враховуючи те, що
двоставковий тариф застосовувався у м.
Суми лише для категорії населення і
лише для опалення, умовно-постійну
частину не потрібно було розподіляти
між трьома категоріями споживачів,
величина приєднаного навантаження
була як довідкова. Розрахунок одиниці
теплової енергії був зроблений
виходячи із обсягів витрат теплової
енергії та теплового навантаження.

В зв'язку з відсутністю у споживачів
квартирних засобів обліку теплової
енергії, умовно-постійна частина
витрат у тарифі для населення була
віднесена на 1 кв.м опалювальної площі,
що, на думку позивача, є тотожною
частині витрат при розрахунку тарифу
за 1 Гкал/год.

З урахування вищенаведеного у
зазначеному пояснені позивач
наполягає на задоволенні позовних
вимог щодо визнання недійсним рішення
адміністративної колегії Сумського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
28.11.2013 року № 95 «Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції» у справі № 02-06/72-2010.

17.04.2014 року позивачем подано до суду
заяву № 245/07-15.06 від 17.04.2014 року про
зупинення провадження у справі до
набрання чинності постановою
Сумського окружного адміністративного
суду від 18.03.2014 року у справі № 818/305/14 за
позовом ТОВ «Сумитеплоенерго» до
Антимонопольного комітету України, про
скасування рішення тимчасової
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України №
31-р/тк від 27.11.2013 року «Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу».

Від третьої особи також надійшло
клопотання № 1116 від 16.04.2014 року про
зупинення провадження у справі до
набрання чинності постановою
Сумського окружного адміністративного
суду від 18.03.2014 року у справі № 818/305/14 за
позовом ТОВ «Сумитеплоенерго» до
Антимонопольного комітету України, про
скасування рішення тимчасової
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України №
31-р/тк від 27.11.2013 року «Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу».

Відповідно до постанови Сумського
окружного адміністративного суду від
18.03.2014 року у справі № 818/305/14,
адміністративний позов задоволено
частково; визнано протиправним та
скасовано пункти 2, 3, 4 рішення
тимчасової адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України №
31-р/тк від 27.11.2013 року «Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу», а
саме:

2. Визнати дії товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»,
які полягають у розрахунку
двоставкових тарифів на послуги з
централізованого опалення з
порушенням порядку їх формування, що
призвело до необґрунтованого
збільшення річної плати за ці послуги,
порушенням, передбаченим пунктом 2
статті 50, частиною першою статті 13
Закону України «Про захист економічної
конкуренції», у вигляді зловживання
монопольним становищем на ринку послуг
з централізованого опалення в межах
території обслуговування в місті Суми,
що можуть призвести до ущемлення
інтересів споживачів, які були б
неможливими за умов існування значної
конкуренції на ринку.

3. Відповідно до статті 52 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
за порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, викладеного у
пункті 2 цього рішення, накласти на
товариство з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»
штраф у розмірі 500 000 (п'ятсот тисяч)
гривень.

4. Товариству з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго»
припинити порушення, викладене у
пункті 2 цього рішення, шляхом
приведення вартості послуг з
централізованого опалення до
економічно обґрунтованого рівня та
подання на затвердження
уповноваженому органу у двомісячний
строк з дня одержання рішення та
повідомити про це Антимонопольний
комітет України, надавши підтвердні
документи; в задоволенні інших
позовних вимог відмовлено.

Розглянувши клопотання позивача та
третьої особи про зупинення
провадження у даній справі до набрання
законної сили постановою Сумського
окружного адміністративного суду від
18.03.2014 року у справі № 818/305/14 за позовом
ТОВ «Сумитеплоенерго» до
Антимонопольного комітету України про
скасування рішення тимчасової
адміністративної колегії
Антимонопольного комітету України №
31-р/тк від 27.11.2013 року, господарський суд
встановив, що ці клопотання не
підлягають задоволенню у зв'язку з
наступним:

За приписами статті 60 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
рішення органів Антимонопольного
комітету України оскаржуються до
господарського суду.

Згідно з частиною другою статті 2
Кодексу адміністративного судочинства
України, до адміністративних судів
можуть бути оскаржені будь-які рішення,
дії чи бездіяльність суб'єктів владних
повноважень, крім випадків, коли щодо
таких рішень, дій чи бездіяльності
Конституцією чи законами України
встановлено інший порядок судового
провадження.

Частиною другою статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства України
передбачено, що юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення.

Нормами статті 60 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» та
пункту 3 частини першої статті 12
Господарського процесуального кодексу
України щодо підвідомчості спорів за
участю органів Антимонопольного
комітету України господарським судам
якраз і є законодавчими приписами
стосовно передбаченого статтями 2, 4
Кодексу адміністративного судочинства
України іншого порядку судового
вирішення, а саме - вирішення спорів
господарськими судами в порядку
господарського судочинства.

Таку правову позицію викладено у
пункті 4 Інформаційного листа
Верховного Суду України № 3.2-2005 від
26.12.2005 року та у постанові Верховного
Суду України від 13.10.2009 року зі справи №
6/388, де також зазначено, що Закони
України можуть передбачати вирішення
певних категорій публічно-правових
спорів в порядку іншого судочинства
(наприклад, стаття 60 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»
встановлює, що заявник, відповідач,
третя особа мають право оскаржити
рішення органів Антимонопольного
комітету України до господарського
суду у двомісячний строк з дня
одержання рішення).

Таку ж правову позицію викладено й у
пункті 1 постанови пленуму Вищого
господарського суду України «Про деякі
питання практики застосування
конкурентного законодавства» № 15 від
26.12.2011 року, а саме: «Правовідносини,
пов'язані з обмеженням монополізму та
захистом суб'єктів господарювання від
недобросовісної конкуренції, є
предметом регулювання господарського
законодавства, у тому числі й
Господарського кодексу України, і
відтак - господарськими, а тому справи,
що виникають з відповідних
правовідносин, згідно з частиною
третьою статті 21 Закону України «Про
судоустрій і статус суддів»
розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої
статті 60 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» заявник,
відповідач, третя особа мають право
оскаржити рішення органів
Антимонопольного комітету України
повністю або частково до
господарського суду. З огляду на зміст
наведеної норми, статті 4 Кодексу
адміністративного судочинства
України, згідно з якою юрисдикція
адміністративних судів поширюється на
всі публічно-правові спори, крім
спорів, для яких законом встановлений
інший порядок судового вирішення,
справи зі спорів про оскарження рішень
(розпоряджень) органів
Антимонопольного комітету України
підвідомчі господарським судам і
підлягають розглядові за правилами
Господарського процесуального кодексу
України».

Вищевикладене свідчить про те, що
справа № 818/305/14 за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Сумитеплоенерго» до Антимонопольного
комітету України про скасування
рішення вирішена Сумським окружним
адміністративним судом з порушенням
юрисдикції адміністративних судів (ч. 2
ст. 2 та ч. 2 ст. 4 Кодексу
адміністративного судочинства
України, ст. 60 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»),
тобто справу № 818/305/14 вирішено
неповноважним судом, що згідно пункту 4
частини першої статті 202 Кодексу
адміністративного судочинства України
є безумовною підставою для скасування
судом апеляційної інстанції
незаконної постанови від 18.03.2014 року у
справі № 818/305/14.

За таких обставин клопотання позивача
та третьої особи про зупинення
провадження у даній справі до
вирішення справи № 818/305/14 за позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сумитеплоенерго» до
Антимонопольного комітету України про
скасування рішення є безпідставним та
необґрунтованим і підлягають
відхиленню господарським судом ,
оскільки згідно частини першої статті
79 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
зупиняє провадження в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею справи, що
розглядається іншим судом, але у даному
випадку не вбачається неможливості
розгляду даної справи, оскільки справа
№ 818/305/14 розглядається неповноважним
судом.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтуються позови, об'єктивно
оцінивши докази, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням адміністративної колегії
Сумського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України № 95 від 28.11.2013 року, яке
прийняте за результатами розгляду
справи № 02-06/72-2013 «Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції» визнано дії Виконавчого
комітету Сумської міської ради, які
полягають у погодженні тарифів на
послуги з централізованого опалення,
розрахованих із порушенням порядку їх
формування, були правомірно визнані
порушенням, передбаченим пунктом 7
статті 50 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» у вигляді
вчинення дій, заборонених згідно із
статтею 17 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» в частині
легітимації вчинення ТОВ
«Сумитеплоенерго» порушення,
передбаченого пунктом 2 статті 50 та
частиною 1 статті 13 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» у
вигляді зловживання монопольним
становищем на ринку послуг з
централізованого опалення в межах
території обслуговування в м. Суми, що
призвело до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Позивач отримав зазначене рішення
відповідача 10.01.2014 року, що
підтверджується відтиском штампу
реєстрації вхідної кореспонденції
позивача на супровідному листі
відповідача, копія якого наявна в
матеріалах справи (арк. с. 18).

Позивач звернувся до господарського
суду з позовом до відповідача, про
визнання недійсним рішення
адміністративної колегії Сумського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України № 95
від 28.11.2013 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
висновки адміністративної колегії
Сумського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України, викладені у рішенні № 95 від
28.11.2013 року, зроблені на неповному
з'ясуванні обставин, які мають значення
для справи, такі висновки не доведені
встановленими обставинами, які мають
значення для справи та винесені
позивачем з порушенням або
неправильним застосуванням норм
матеріального чи процесуального права.

Крім наведеного, в обґрунтування своєї
позиції позивач зазначає, що спірне
рішення відповідача винесене 28.11.2013
року прийнято з порушенням статті 42
Закону України «Про захист економічної
конкуренції», оскільки позивачем у
вересні-жовтні 2010 року надано
відповідачеві вичерпну інформацію до
проекту рішення «Про тарифи на послуги
з теплопостачання, що надаються на базі
міського цілісного майнового
комплексу з виробництва та
транспортування тепла ТОВ
«Сумитеплоенерго», тоді як за
приписами пункту 2 частини першої 1
статті 42 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» передбачено,
що строк давності притягнення до
відповідальності за порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції становить п'ять років з дня
вчинення порушення, а пунктом 1 частини
першої наведеної норми визначено, що
суб'єкт господарювання не може бути
притягнутий до відповідальності за
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції, якщо минув
строк давності притягнення до
відповідальності.

Відповідач з позовом не погодився у
зв'язку з його необґрунтованістю та
правомірністю прийняття ним спірного
рішення.

Суд, розглянувши подані сторонами
письмові докази та матеріали,
дослідивши позицію позивача, дійшов
висновку про відмову в задоволенні
позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно статті 12 Закону України «Про
Антимонопольний комітет України» для
реалізації завдань, покладених на
Антимонопольний комітет України, в
Автономній Республіці Крим, областях,
містах Києві і Севастополі утворюються
територіальні відділення
Антимонопольного комітету України,
повноваження яких визначаються
Комітетом у межах його компетенції.

Відповідно до частини сьомої статті 12
зазначеного Закону, рішення
адміністративної колегії
територіального відділення
Антимонопольного комітету України
приймається від імені територіального
відділення Антимонопольного комітету
України.

Відповідно до частини першої статті 48
Закону України «Про захист економічної
конкуренції», за результатами розгляду
справ про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про
визнання порушення законодавства про
захист економічної конкуренції.

Керуючись статтями 12, 121, 14 Закону
України «Про Антимонопольний комітет
України», статтею 48 Закону України «Про
захист економічної конкуренції»,
відповідачем визнано дії позивача, які
полягають у погодженні тарифів на
послуги з централізованого опалення,
розрахованих із порушенням порядку їх
формування, порушенням, передбаченим
пунктом 7 статті 50 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» у
вигляді вчинення дій, заборонених
згідно із статтею 17 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» в
частині легітимації вчинення ТОВ
«Сумитеплоенерго» порушення,
передбаченого пунктом 2 статті 50 та
частиною першою статті 13 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» у вигляді зловживання
монопольним становищем на ринку послуг
з централізованого опалення в межах
території обслуговування в м. Суми, що
призвело до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Під час розгляду справи № 02-06/72-2010,
адміністративною колегією
територіального відділення було
встановлено, що двоставкові тарифи на
послуги з централізованого опалення
для населення у місті Суми
запроваджувалися рішеннями
виконавчого комітету Сумської міської
ради № 488 від 10.10.2008 року «Про тарифи на
послуги з теплопостачання, що
надаються на базі міського цілісного
майнового комплексу по виробництву та
транспортуванню тепла та електричної
енергії ТОВ «Сумитеплоенерго» та № 830
від 28.12.2010 року «Про тарифи на послуги з
централізованого опалення та
централізованого постачання гарячої
води, що надаються на базі міського
цілісного майнового комплексу по
виробництву та транспортуванню тепла
та електричної енергії ТОВ
«Сумитеплоенерго» для населення».

Постановою Кабінету Міністрів України
від 10 липня 2006 року № 955 (чинна у період
розрахунку ТОВ «Сумитеплоенерго»
двоставкових тарифів на надання послуг
з централізованого опалення у 2008, 2010
роках) затверджено Порядок формування
тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води
(надалі - Порядок формування тарифів),
яким визначено загальний порядок
розрахунків тарифів на теплову
енергію, послуги централізованого
опалення.

Згідно з пунктами 34, 35 Порядку
формування тарифів підприємствами, що
надають послуги з централізованого
опалення, здійснюється на підставі
річних планів надання послуг з
централізованого опалення, економічно
обґрунтованих планованих витрат,
визначених на підставі державних
нормативів (норм) витрат ресурсів,
техніко-економічних розрахунків та
кошторисів, ставок податків і зборів
(обов'язкових платежів) та цін у
планованому періоді. Річний план
надання послуг з централізованого
опалення складається із застосуванням
нормативного методу на підставі
укладених договорів з урахуванням
техніко-економічних факторів.

Відповідно до пункту 9 зазначеного
Порядку, суб'єкти господарювання
можуть застосовувати двоставкові
тарифи на послуги з централізованого
опалення, затверджені в установленому
порядку.

Статтею 5 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
встановлено, що до повноважень
центрального органу виконавчої влади з
питань житлово-комунального
господарства віднесено розроблення в
межах повноважень системи
нормативно-правових актів щодо
формування цін/тарифів на
житлово-комунальні послуги.
Центральним органом виконавчої влади у
сфері теплопостачання у 2008 році був
Державний комітет будівництва,
архітектури та житлової політики, яким
наказом № 191 від 09.09.2000 року
затверджені Правила розрахунку
двоставкового тарифу на теплову
енергію та гарячу воду (чинні на момент
розрахунку ТОВ «Сумитеплоенерго»
двоставкових тарифів на надання послуг
з централізованого опалення у 2008, 2010
роках).

Відповідно до пункту 1.2 Правил
розрахунку двоставкового тарифу,
рішення про перехід до розрахунків між
споживачами та теплопостачальними
організаціями за двоставковими
тарифами приймається місцевими
органами виконавчої влади та
самоврядування.

Згідно з пунктом 1.4 Правил розрахунку
двоставкового тарифу, двоставковий
тариф - це тариф на послуги
теплопостачання, який складається з
річної вартості обслуговування
одиниці приєднаного теплового
навантаження та вартості одиниці
спожитої теплової енергії.

Пунктом 1.5 вказаних Правил визначено,
що приєднане теплове навантаження
визначається технічними умовами на
приєднання споживача та обумовлюються
договором між теплопостачальною
організацією та споживачем про
використання теплової енергії та
гарячої води, а кількість спожитої
теплової енергії обчислюється
теплолічильником або при його
відсутності за розрахунком згідно з
Правилами користування тепловою
енергією. Плата за одиницю приєднаного
теплового навантаження включає в себе
умовно-постійну частину витрат
теплопостачальної організації на
виробництво, транспортування та
розподілення теплової енергії. Плата
за фактичний об'єм спожитої теплової
енергії компенсує умовно-змінну
частину витрат теплопостачальної
організації. Умовно-постійні витрати
пов'язані з необхідністю підтримання в
робочому стані джерел теплової енергії
та теплових мереж, а також
теплоспоживальних установок і не
можуть бути вилучені із двоставкового
тарифу.

Умовно-змінна частина витрат - це плата
за фактичну кількість спожитої
теплової енергії, яка визначається
приладом обліку (тепловим лічильником)
або розрахунковим методом для кожного
будинку відповідно до його теплового
навантаження (у випадку відсутності
приладу обліку теплової енергії). Плата
цієї частини тарифу справляється
споживачем під час опалювального
сезону.

Згідно листа Міністерства з питань
житлово-комунального господарства
України № 12/20-7-1919 від 27.12.2010 року (арк. с.
55-56), запровадження двоставкового
тарифу не призводить до збільшення
річної плати за послуги, а лише
перерозподіляє її протягом року
відповідно до реальних витрат,
понесених підприємством.

Пунктом 4 Правил розрахунку
двоставкового тарифу визначено дані
для розрахунку двоставкового тарифу на
теплову енергію, а пунктом 4.1 визначено
одиниці вимірювання приєднаного
теплового навантаження споживачів -
Гкал/год. Така одиниця виміру як
квадратні метри опалювальної плащі
зазначеними правилами не передбачена.

Листом № 3553 від 09.10.2008 року третьою
особою надано на погодження позивачеві
розрахунок двоставкового тарифу на
централізоване опалення для населення
на 2008 рік (арк. с. 57-58).

За результатами аналізу наданого
розрахунку встановлено, що останній не
містить інформації про приєднане
теплове навантаження, а тариф
розрахований з урахуванням
опалювальної площі (м2), що не
передбачено Правилами розрахунку
двоставкового тарифу. Так, пунктом 2.2
вказаного розрахунку наведено
інформацію щодо опалювальної площі
-2726,2 тис м2.

Отже, порядок розрахунку
умовно-постійної складової
двоставкого тарифу на послуги
централізованого опалення ТОВ
«Сумитеплоенерго» був порушений.

Пунктом 113 Порядку формування тарифів
(у редакції, чинній на момент
розрахунку ТОВ «Сумитеплоенерго»
двоставкових тарифів на надання послуг
з централізованого опалення у 2010 році)
передбачено, що двоставковий тариф на
послуги з централізованого опалення
складається з: - умовно-змінної частини
тарифу, яка компенсує умовно-змінну
частину витрат і визначається в
розрахунку на 1 Гкал теплової енергії,
спожитої на централізоване опалення,
або в розрахунку на 1 кв. метр загальної
опалюваної площі відповідно до
розрахункової норми витрат теплової
енергії на опалення в даному
населеному пункті для житлових
будинків, не обладнаних лічильниками
теплової енергії, та відповідної
частини прибутку;

- річної (місячної) абонентської плати,
яка компенсує умовно-постійну частину
витрат на надання послуг з
централізованого опалення і
розраховується на теплове
навантаження об'єкта теплоспоживання
на 1 Гкал/г або для населення, за
відсутності в житлових будинках
приладів обліку, на 1 кв. метр загальної
опалюваної площі відповідно до
нормативної величини питомого
теплового навантаження системи
опалення в даному населеному пункті, та
відповідної частини прибутку.

ТОВ «Сумитеплоенерго» листами № 5484 від
21.12.2010 року, № 5559 від 27.12.2010 року надало
на погодження до Виконавчого комітету
Сумської міської ради розрахунок
тарифу по послузі централізованого
опалення. В листі № 5484 від 21.12.2010 року
ТОВ «Сумитеплоенерго» зазначає, що
згідно листа Національної комісії з
питань електроенергетики України №
5881/23/17-10 від 17.09.2010 року тарифи на
централізоване опалення та постачання
гарячої води встановлюються кінцевим
споживачам з урахуванням тарифів на
теплову енергію (виробництво,
транспортування та постачання) та
річних норм споживання теплової
енергії (грн./кв.м, грн./куб.м) органами
місцевого самоврядування.

За результатами аналізу розрахунку
умовно-постійної і умовно-змінної
частин витрат по послузі
централізованого опалення, та
двоставкового тарифу на послугу з
централізованого опалення на 2010 рік за
постановою НКРЕ від 14.12.2010 № 1761,
встановлено, що ТОВ «Сумитеплоенерго»
зазначає приєднане теплове
навантаження з одиницями виміру м2. Так,
в пункті 8 вказаного розрахунку ТОВ
«Сумитеплоенерго» показник приєднане
теплове навантаження зазначає у
розмірі 2726,2 м2, що відповідає
опалювальній площі, тоді як
вищезазначеними нормативними актами
одиницею вимірювання приєднаного
теплового навантаження споживачів є
Гкал/год.

Місячна абонентська плата ТОВ
«Сумитеплоенерго» розрахована як
відношення умовно-постійної частини
витрат на надання послуги
централізованого опалення до
опалювальної площі, що суперечить
вимогам пункту 113 Порядку формування
тарифів та додатку 6 Розрахунку
умовно-постійної і умовно-змінної
частин витрат теплопостачального
підприємства на послуги з
централізованого опалення та
двоставкових тарифів на послуги з
централізованого опалення до
постанови «Про затвердження Порядку
формування тарифів на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії та послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води» №
955 від 10 липня 2006 року.

При цьому всупереч вимог Порядку
формування тарифів виконавчий комітет
Сумської міської ради погодив ТОВ
«Сумитеплоенерго» тарифи на послуги з
централізованого опалення за
відсутності інформації про приєднане
теплове навантаження та нормативної
величини питомого теплового
навантаження системи опалення.

На вимоги відповідача № 02-10/1841 від
31.05.2013 року та № 02-10/2118 від 05.07.2013 року
(арк. с. 60-61) позивач листами № 3435/02.02.02-14
від 13.06.2013 року та № 4179/02.02.02-14 від 02.08.2013
року (арк. с. 62, 68, 69) повідомив, що
враховуючи, що двоставковий тариф
застосовувався у м. Суми лише для
категорії населення і лише для
опалення, умовно-постійну частину не
потрібно було розподіляти між трьома
категоріями споживачів, величина
приєднаного теплового навантаження
була як довідкова. Розрахунок одиниці
теплової енергії був зроблений
виходячи із обсягів витрат теплової
енергії та теплового навантаження.

Зазначене твердження позивача
суперечить вимогам законодавства,
оскільки згідно з пунктом 114 Порядку
формування тарифів, розрахунок
двоставкового тарифу на послуги
централізованого опалення проводиться
окремо для кожної категорії
споживачів, отже не позбавляє суб'єктів
господарювання, що надають послуги з
централізованого опалення, від
проведення розрахунку двоставкових
тарифів на вказані послуги з
дотриманням вимог Порядку формування
тарифів.

Окрім того, Виконавчий комітет
Сумської міської ради зазначив, що у
зв'язку з відсутністю у споживачів
квартирних засобів обліку теплової
енергії умовно-постійна частина витрат
у тарифі для населення була віднесена
на 1 кв.м. площі, що є тотожною частині
витрат при розрахунку тарифу за 1
Гкал/год. Зазначене твердження
суперечить вимогам законодавства,
оскільки жоден з вищезазначених чинних
на момент погодження тарифів
нормативних документів не містить
можливості визначення приєднаного
теплового навантаження в розрахунку на
1 кв.м. площі.

При цьому, листом № 2026 від 14.06.2013 року
«Сумитеплоенерго» надало вихідні дані
та техніко-економічні показники,
необхідні для розрахунку двоставкових
тарифів на надання послуг з
централізованого опалення по ТОВ
«Сумитеплоенерго», що подавалися до
Виконавчого комітету Сумської міської
ради на погодження тарифів у 2010 році,
відповідно до пункту 1 яких показник
«теплове навантаження системи» для
населення складає 0 Гкал/год., а згідно з
пунктом 12 питоме теплове навантаження
системи опалення складає 227,27 Гкал/год
на 1 м2.

Отже, у третьої особи відсутня
інформація про теплове навантаження
об'єкта теплоспоживання, яке є
необхідною умовою для проведення
розрахунку двоставкових тарифів на
послуги централізованого опалення
згідно з Порядком формування тарифів.

На підтвердження розрахунку
приєднаного теплового навантаження
ТОВ «Сумитеплоенерго» надано «Сводная
таблица максимальньгх тепловьгх
потокв и годовьіх расходов тепловой
знергии на отопление жильгх домов
(население) от Сумской ТЗІД» по
состоянию на 1.05.2008г.» та «Сводная
таблица максимальньгх тепловьгх
потоков и годовых расходов тепловой
знергии на отопление жильгх домов
(население) от котельных ООО
«Сумитеплознерго» по состоянию на
1.05.2008г.», відповідно до яких сума
максимальних теплових потоків і річних
потреб теплової енергії на опалення
житлових будинків (населення) від
Сумської ТЕЦ та котельних складає 227,27
Гкал/год, та відсутній розрахунок
питомого теплового навантаження у
Гкал/год на 1 м2, як то передбачено
Порядком формування тарифів.

Листом № 2605 від 05.08.2013 року ТОВ
«Сумитеплоенерго» лише у процесі
розгляду справи адміністративною
колегією територіального відділення
Антимонопольного комітету України
надало скореговані вихідні дані,
згідно з п.12 яких питоме теплове
навантаження складає 0,0833 Гкал/год на 1
м2.

Зазначене свідчить, що при погоджені
тарифів на послуги з централізованого
опалення Виконавчим комітетом
Сумської міської ради всупереч вимог
пункту 113 Порядку формування тарифів (у
редакції, чинній на момент розрахунку
ТОВ «Сумитеплоенерго» двоставкових
тарифів на надання послуг з
централізованого опалення у 2010 році) не
враховано теплове навантаження
об'єктів теплоспоживання, а також
нормативну величину питомого
теплового навантаження системи
опалення в даному населеному пункті
для населення, у яких відсутні в
житлових будинках прилади обліку.

Слід зазначити, що у 2011 році, тобто у
період дії тарифів ТОВ
«Сумитеплоенерго» на послуги з
централізованого опалення,
затверджених рішенням Виконавчого
комітету Сумської міської ради від 28
грудня 2010 року № 830, Порядок формування
тарифів втратив чинність на підставі
постанови Кабінету Міністрів України
№ 869 від 1 червня 2011 року, якою
затверджено Порядок формування
тарифів на теплову енергію, її
виробництво, транспортування та
постачання, послуги з централізованого
опалення і постачання гарячої води. При
цьому пунктом 40 вказаного порядку
передбачено, що формування
двоставкового тарифу на теплову
енергію здійснюється шляхом
визначення грошового виразу
умовно-змінної (вартість 1 Гкал
спожитої теплової енергії) та
умовно-постійної (абонентська плата за
1 Гкал/год. теплового навантаження)
частин тарифу, застосування яких
забезпечує планований річний дохід, що
дорівнює сумі планованої річної повної
собівартості та відповідного
планованого річного прибутку, які
отримуються за умови застосування
одноставкового тарифу, розрахованого
відповідно до вимог цього Порядку.

ТОВ «Сумитеплоенерго» при розрахунках
двоставкових тарифів на послуги з
централізованого опалення без
врахування приєднаного теплового
навантаження споживачів були порушені
вимоги нормативно-правових актів,
якими регулюється порядок розрахунку
зазначених тарифів, в наслідок чого
споживачі сплачували завищену річну
вартість зазначених послуг.

Такі дії ТОВ «Сумитеплоенерго»
рішенням Тимчасової адміністративної
колегії від 27.11.2013 року визнані
порушенням, передбаченим пунктом 2
статті 50, частиною першою статті 13
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» у вигляді зловживання
монопольним становищем на ринку послуг
з централізованого опалення в межах
території обслуговування в м. Суми, що
призвели до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Правомірність висновків відповідача
про настання наслідків дій ТОВ
«Сумитеплоенерго» у вигляді
збільшення річної плати за послуги
підтверджується відповідними
розрахунками.

Зокрема, у Таблиці 1 (арк. с. 80) надано
розрахунок різниці між обсягом
нарахованої споживачам ТОВ
«Сумитеплоенерго» плати за послуги з
централізованого опалення та обсягу
плати за одноставковим тарифом з 01.01.2011
по 30.09.2013 рік. Вихідними даними для
зазначеного розрахунку є інформація,
надана третьою особою на вимоги
відповідача № 01-26/ 2169 від 10.07.2012 року та
№ 02-10/3136 від 21.10.2013 року.

Відповідно до розрахунків ТОВ
«Сумитеплоенерго», що подавались
позивачеві при затвердженні
двоставкових тарифів, третьою особою
визначено вартість послуги з
централізованого опалення за
одноставковим тарифом також у розмірі
253,57 грн. за 1 Гкал. (з ПДВ).

Про порушення ТОВ «Сумитеплоенерго»
Порядку формування тарифів свідчить
також порівняльна таблиця поданих ТОВ
«Сумитеплоенерго» розрахунків
позивачеві та Додатків 2, 6 до Порядку
формування тарифів, вимог яких повинен
був дотримуватися суб'єкт
господарювання (арк. с. 86-89).

Таким чином позивачем погоджено тарифи
на послуги з централізованого опалення
ТОВ «Сумитеплоенерго», розраховані із
порушенням Порядку формування тарифів
і є завищеними.

Відповідно до частини першої статті 10
Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні», сільські,
селищні, міські ради є органами
місцевого самоврядування, що
представляють відповідні
територіальні громади та здійснюють
від їх імені та в їх інтересах функції і
повноваження місцевого
самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Частиною першою статті 1 Закону України
«Про місцеве самоврядування в Україні»
визначено, що виконавчими органами
сільських, селищних, міських, районних
у містах (у разі їх створення) рад є їх
виконавчі комітети, відділи,
управління та інші створювані радами
виконавчі органи.

Частина перша статті 16 цього ж Закону
встановлює, що органи місцевого
самоврядування є юридичними особами і
наділяються цим та іншими законами
власними повноваженнями, в межах яких
діють самостійно і несуть
відповідальність за свою діяльність
відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 4
Закону України «Про захист економічної
конкуренції», суб'єкти господарювання,
органи влади, органи місцевого
самоврядування, а також органи
адміністративно-господарського
управління та контролю зобов'язані
сприяти розвитку конкуренції та не
вчиняти будь-яких неправомірних дій,
які можуть мати негативний вплив на
конкуренцію.

Таким чином, позивач при погодженні
тарифів третьої особи мав діяти від їх
імені та в їх інтересах територіальної
громади міста Суми і дотримуватися
вимог законодавства про захист
економічної конкуренції, а також
перевірити дотримання суб'єктом
господарювання Порядку формування
тарифів.

Враховуючи викладене, дії позивача, які
полягають у погодженні тарифів на
послуги з централізованого опалення,
розрахованих із порушенням порядку їх
формування, були правомірно визнані
порушенням, передбаченим пунктом 7
статті 50 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» у вигляді
вчинення дій, заборонених згідно із
статтею 17 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» в частині
легітимації вчинення ТОВ
«Сумитеплоенерго» порушення,
передбаченого пунктом 2 статті 50 та
частиною 1 статті 13 Закону України «Про
захист економічної конкуренції» у
вигляді зловживання монопольним
становищем на ринку послуг з
централізованого опалення в межах
території обслуговування в м. Суми, що
призвело до ущемлення інтересів
споживачів, які були б неможливими за
умов існування значної конкуренції на
ринку.

Посилання позивача на абз. 2 частини
першої статті 42 Закону України «Про
захист економічної конкуренції», щодо
пропуску відповідачем строку давності
притягнення до відповідальності за
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції є
безпідставними, оскільки відповідно
частини другої статті 42 Закону України
«Про захист економічної конкуренції»,
перебіг строку давності зупиняється на
час розгляду органами
Антимонопольного комітету України
справи про порушення законодавства про
захист економічної конкуренції.

Згідно частини першої статті 35 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції», розгляд справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції починається з
прийняттям розпорядження про початок
розгляду справи та закінчується з
прийняттям рішення у справі.

Розгляд справи № 02-06/72-2010 за ознаками
порушення Виконавчим комітетом
Сумської міської ради законодавства
про захист економічної конкуренції
розпочато відповідно до розпорядження
адміністративної колегії Сумського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України про
початок розгляду справи № 93 від 9
грудня 2010 року.

Отже, перебіг строку давності
притягнення до відповідальності за
вказане порушення законодавства про
захист економічної конкуренції був
зупинений 9 грудня 2010 року, тобто
задовго до спливу передбаченого
частиною першою статті 42 Закону
України «Про захист економічної
конкуренції» п'ятирічного строку з дня
прийняття позивачем рішення «Про
тарифи на послуги з теплопостачання, що
надаються на базі міського цілісного
майнового комплексу по виробництву та
транспортуванню тепла та електричної
енергії ТОВ «Сумитеплоенерго» № 488 від
10 жовтня 2008 року.

Відповідно до статті 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Частина перша статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Стаття 43 Господарського
процесуального кодексу України
визначає, що господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду наперед
встановленої сили.

Позивач у своїй позовній заяві
зазначив, що частиною першою статті 59
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» встановлено, що
підставами для зміни, скасування чи
визнання недійсними рішень органів
Антимонопольного комітету України є:
неповне з'ясування обставин, які мають
значення для справи; не доведення
обставин, які мають значення для справи
і які визнано встановленими; порушення
або неправильне застосування норм
матеріального чи процесуального права.

Зазначивши перелік підстав для зміні,
скасування чи визнання недійсним
рішень органів Антимонопольного
комітету України, визначений Законом,
позивач не довів суду, що у даному
випадку є якась певна з вищевказаних
підстав для визнання недійсним рішення
адміністративної колегії Сумського
обласного територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
28.11.2013 року № 95 «Про порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції» по справі № 02-06/72-2010.

Натомість відповідач довів суду у
своєму відзиві на позов, а також
доданими до відзиву на позов доказами,
наданими у судовому засіданні
поясненнями правомірність та
обґрунтованість свого рішення, повне
з'ясування обставин, які мали значення
для справи № 02-06/72-2010, відповідність
висновків, викладених у рішенні від
28.11.2013 року № 95 обставинам справи, за
відсутності порушень норм
матеріального та процесуального права.

З огляду на вищевикладене, позовні
вимоги позивача задоволенню не
підлягають у зв'язку з їх
необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до вимог статей 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України, судові витрати покладаються
на позивача.

Враховуючи викладене, керуючись
статтями 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 22.04.2014 року.

Суддя
П.І. Левченко