м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/1597/14 07.04.14
За позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні
ініціативи"до1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Господарник" 2.
Дочірнього підприємства "Продстор" 3.
Дочірнього підприємства "Степсон
Трейд" 4. Дочірнього підприємства
"Фуршет Центр" 5. Дочірнього
підприємства "Фуршет
Регіон"прозвернення стягнення на
заставлені майнові права вимоги,
здійснення реалізації заставлених
майнових прав та стягнення
заборгованостіСуддя Бойко Р.В.
Представники сторін:
від позивача:Медведська О.Г.від
відповідача 1:Діденко С.М.від
відповідача 2:не з'явивсявід
відповідача 3:не з'явивсявід
відповідача 4:не з'явивсявід
відповідача 5:Пасічук А.М.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
(надалі - "ТОВ "Кредитні ініціативи")
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Господарник" (надалі - "ТОВ
"Господарник"), Дочірнього підприємства
"Продстор" (надалі - "ДП "Продстор"),
Дочірнього підприємства "Степсон
Трейд" (надалі - "ДП "Степсон Трейд"),
Дочірнього підприємства "Фуршет Центр"
(надалі - "ДП "Фуршет Центр") та
Дочірнього підприємства "Фуршет
Регіон" (надалі - "ДП "Фуршет Регіон") про
звернення стягнення на заставлені
майнові права вимоги, здійснення
реалізації заставлених майнових прав
та стягнення заборгованості.
Позовні вимоги обґрунтовані наявністю
підстав, на думку позивача, для
звернення стягнення на предмет застави
за договором застави майнових прав №4141
від 20.09.2011 р., права заставодержателя за
яким набуто позивачем на підставі
договору відступлення прав №56-1FAA від
20.12.2013 р., а саме на майнові права за:
договором оренди №28/09-10/01 від 28.09.2010 р.,
укладеним між ТОВ "Господарник" та ДП
"Продстор"; договором оренди №28/09-1 від
28.09.2010 р., укладеним між ТОВ
"Господарник" та ДП "Степсон Трейд";
договором оренди №17-2012 від 15.03.2012 р.,
укладеним між ТОВ "Господарник" та ДП
"Фуршет Центр"; договором оренди №114-2012
від 11.06.2012 р., укладеним між ТОВ
"Господарник" та ДП "Фуршет Регіон", в
рахунок погашення заборгованості ПАТ
"Фуршет" за договором про надання
шляхом стягнення з відповідачів 2-5
заборгованості по сплаті орендної
плати у загальному розмірі 11 449 332,00 грн.
Ухвалами господарського суду міста
Києва від 05.02.2014 р. порушено провадження
у справі та призначено її до розгляду
на 03.03.2014 р., задоволено заяву
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
про вжиття заходів забезпечення
позову, накладено арешт на грошові
кошти Дочірнього підприємства
"Продстор", Дочірнього підприємства
"Степсон Трейд", Дочірнього
підприємства "Фуршет Центр", Дочірнього
підприємства "Фуршет Регіон", які
знаходяться на рахунках у банківських
установах, в межах суми позову.

03.03.2014 р. через канцелярію суду
представником відповідача 1 було
подано відзив на позовну заяву за
змістом якого в задоволенні позову
просив відмовити, вказував на
відсутність правових підстав для
переведення на позивача права вимоги
до відповідачів 2-4 у зв'язку із
припиненням дії договорів оренди,
права вимоги до відповідачів 2, 3 за
якими були предметом договору застави,
а орендні правовідносини між
відповідачем 1 та відповідачами 4, 5 не
були предметом спірної застави.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 03.03.2014 р. у зв'язку із неявкою
представників позивача та
відповідачів 2-4 розгляд справи
відкладено до 27.03.2014 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 27.03.2014 р. у зв'язку
із перебуванням судді Бойка Р.В. у
відпустці справу №910/1597/14 передано для
розгляду судді Босому В.П.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 27.03.2014 р. суддею Босим В.П.
прийнято до провадження справу №910/1597/14
та призначено її до розгляду на 07.04.2014 р.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 28.03.2014 р. справу
№910/1597/14 передано для розгляду судді
Бойку Р.В. у зв'язку із його поверненням
з відпустки.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 27.03.2014 р. суддею Бойком Р.В.
прийнято до провадження справу
№910/1597/14.

07.04.2014 р. через канцелярію суду
представником позивача подано
клопотання про призначення
колегіального розгляду справи та про
залучення третьої особи за змістом
якого просив залучити Приватне
акціонерне товариство "Фуршет" та Private
Limited Company "Anthousa Limited" в якості третіх осіб
без самостійних вимог на предмет спору
на стороні відповідачів.

Судом в задоволенні клопотання
представника позивача про призначення
колегіального розгляду справи
відмовлено, оскільки справа №910/1597/14 не
викликає тієї складності, яка потребує
колегіального розгляду.

Представник позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримує та просить задовольнити їх
повністю.

В судове засідання представники
відповідачів 1, 5 з'явилися, проти позову
заперечують, в його задоволенні
просять відмовити повністю.

Судом в задоволенні клопотання
представника позивача про залучення
третьої особи відмовлено, оскільки
останнім не надано доказів існування
обставин, з якими приписи ст. 27
Господарського процесуального кодексу
України пов'язують можливість
залучення до участі у справі третіх
осіб (можливого впливу рішення у даній
справі на їх права або обов'язки).

Відповідачі 2-4, повідомлені про час і
місце розгляду справи належним чином,
що підтверджується відміткою на
звороті ухвали суду, своїх повноважних
представників в судове засідання не
направили, про поважні причини неявки
суд не повідомили.

Місцезнаходження відповідачів 2-4 за
адресами: 49047, м. Дніпропетровськ, вул.
Робоча, 97, офіс 10; 49089, м.
Дніпропетровськ, вул. Героїв
Сталінграда, 28, прим. 2; 08205, Київська
обл., м. Ірпінь, вул. Ленінградська, 6А; на
які було відправлено ухвали суду,
підтверджується інформацією з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців, яка
містить на офіційному веб-сайті
Державного підприємства
"Інформаційно-ресурсний центр" за
адресою http://irc.gov.ua/ua/Poshuk-v-YeDR.html,
матеріалами справи та вказано в позові.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови
пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011 р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції у разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що відповідачі 2-4 повідомлені про час і
місце судового розгляду належним
чином, а матеріали справи містять
достатні докази для її розгляду по
суті.

Оскільки про час і місце судового
засідання відповідачі 2-4 були належним
чином повідомлені, то на підставі
статті 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
може бути розглянута за наявними в ній
матеріалами, а необхідність у
відкладенні її розгляду відсутня.

В судовому засіданні судом оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

У судових засіданнях складалися
протоколи згідно статті 81-1
Господарського процесуального кодексу
України.

Розглянувши подані документи і
матеріали, заслухавши пояснення
представників сторін, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

07.07.2010 р. між Публічним акціонерним
товариством "УкрСиббанк" (надалі -
"Банк") та Приватним акціонерним
товариством "Фуршет" (надалі -
"Позичальник") було укладено договір
про надання кредитних послуг №0
до якого в подальшому сторонами було
внесено зміни згідно додаткових угод
№1 від 04.02.2011 р., №2 від 23.05.2011 р., №3 від
14.07.2011 р., №4 від 20.09.2011 р. (надалі разом -
"Кредитний договір") відповідно до умов
якого Банк зобов'язався надати
Позичальнику кредит в національній
валюті, гривня України (UAH) в сумі 82 392
300,33 грн., а Позичальник зобов'язався
прийняти, належним чином
використовувати і повернути Банку
кредитні кошти (кредит) та сплатити
плату за кредит у порядку та на умовах,
зазначених у даному Договорі та угодах
про надання траншів.

20.09.2011 р. з метою забезпечення виконання
Позичальником взятих на себе
зобов'язань за Кредитним договором між
Банком (заставодержатель) та ТОВ
"Господарник" (заставодавець) було
укладено договір застави майнових прав
№4141 (надалі - "Договір застави") за
змістом якого заставодавець передав в
заставу майнові права, а саме: майнові
права ТОВ "Господарник" за договором
оренди №28/09-10/01 від 28.09.2010 р., укладеним з
Дочірнім підприємством "Регіон-Маркет"
(після зміни назви - ДП "Продстор"),
(надалі - "Договір оренди 1"), які
полягають у праві отримати від
останнього грошові кошти за Договором
оренди 1 в обсязі 14 690 501,33 грн.; майнові
права ТОВ "Господарник" за договором
оренди №28/09-1 від 28.09.2010 р., укладеним з
Дочірнім підприємством
"Гарантія-Маркет" (після зміни назви - ДП
"Степсон Трейд"), (надалі - "Договір
оренди 2"), які полягають у праві
отримати від останнього грошові кошти
за Договором оренди 2 в обсязі 31 439 858,46
грн.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 17.09.2012 р. у справі №5011-35/7074-2012
за позовом Публічного акціонерного
товариства "Укрсиббанк" до Приватного
акціонерного товариства "Фуршет" та
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Господарник" про
стягнення 90 539 096,93 грн. позов задоволено
повністю, стягнуто солідарно з
Приватного акціонерного товариства
"Фуршет" та ТОВ "Господарник" на користь
ПАТ "Укрсиббанк" 77 616 200,74 грн.
заборгованості за кредитом, 8 070 477,53 грн.
- процентів за користування кредитом, 4
605 796,69 грн. - пені за несвоєчасне
повернення кредиту, 246 621,97 грн. - пені за
несвоєчасну сплату процентів.

20.12.2013 р. між Банком та ТОВ "Кредитні
ініціативи" було укладено договір
факторингу №56/FAA за змістом якого Банк
відступив позивачу права грошової
вимоги за Кредитним договором до
Приватного акціонерного товариства
"Фуршет".

20.12.2013 р. між Банком та ТОВ "Кредитні
ініціативи" було укладено договір
відступлення прав №56-1/FAA за договорами
забезпечення за змістом якого Банк
відступив позивачу всі права в т.ч. за
Договором застави.

Спір у справі виник у зв'язку із
наявністю, на думку позивача, підстав
для звернення стягнення за Договором
застави шляхом переведення на нього
майнових прав вимоги відповідача 1 до
відповідачів 2-5.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

В даному випадку спірні правовідносин
між сторонами виникли на підставі
Договору застави, а тому вони
підпадають під правове регулювання в
т.ч. Глави 49 Цивільного кодексу України
та Закону України "Про заставу".

Частиною 1 ст. 546 Цивільного кодексу
України встановлено, що виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантією,
заставою, притриманням, завдатком.

У відповідності до ст. 572 Цивільного
кодексу України в силу застави
кредитор (заставодержатель) має право у
разі невиконання боржником
(заставодавцем) зобов'язання,
забезпеченого заставою, одержати
задоволення за рахунок заставленого
майна переважно перед іншими
кредиторами цього боржника, якщо інше
не встановлено законом (право застави).

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України "Про
заставу" предметом застави можуть бути
майно та майнові права.

За змістом ст. 49 Закону України "Про
заставу" заставодавець може укласти
договір застави як належних йому на
момент укладення договору прав вимоги
по зобов'язаннях, в яких він є
кредитором, так і тих, що можуть
виникнути в майбутньому. У договорі
застави прав повинна бути вказана
особа, яка є боржником по відношенню до
заставодавця. Заставодавець
зобов'язаний повідомити свого боржника
про здійснену заставу прав. Строкове
право вимоги, яке належить
заставодавцю-кредитору може бути
предметом застави тільки до закінчення
строку його дії.

Із матеріалів справи вбачається, що в
даному випадку предметом Договору
застави були майнові права ТОВ
"Господарник" на отримання від
відповідачів 2, 3 орендної плати згідно
Договорів оренди 1, 2 за користування
останніми нерухомим майном, а саме:
нежитловими приміщеннями загальною
площею 1845,9 кв.м., розташованими за
адресою: м. Івано-Франківськ, вул.
Володимира Великого, 9; будівлею
загальною площею 5 911,1 кв.м.,
розташованою за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Щербини, 8,
відповідно.

Статтею 23 Закону України "Про заставу"
встановлено, що при заставі майнових
прав реалізація предмета застави
провадиться шляхом уступки
заставодавцем заставодержателю
вимоги, що випливає із заставленого
права. Заставодержатель набуває право
вимагати в судовому порядку переводу
на нього заставленого права в момент
виникнення права звернення стягнення
на предмет застави.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про
заставу" застава припиняється: з
припиненням забезпеченого заставою
зобов'язання; в разі загибелі
заставленого майна; в разі придбання
заставодержателем права власності на
заставлене майно; в разі примусового
продажу заставленого майна; при
закінченні терміну дії права, що
складає предмет застави; в інших
випадках припинення зобов'язань,
установлених законом.

Тобто, уступка вимоги, що випливає із
заставленого права, може мати місце у
дійсному та чинному зобов'язанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється частково або у повному
обсязі на підставах, встановлених
договором або законом.

Частиною 2 ст. 291 Господарського кодексу
України договір оренди припиняється у
разі: закінчення строку, на який його
було укладено; викупу (приватизації)
об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта
господарювання - орендаря; загибелі
(знищення) об'єкта оренди.

По-перше, із наявних в матеріалах
справи документів вбачається, що 15.03.2012
р. та 11.06.2012 р. між ТОВ "Господарник" та
відповідачами 4, 5 було укладено
договори оренди №17-2012 та №114-2012
відповідно, за змістом яких відповідач
1 передав у строкове користування
відповідачам 4, 5 нерухоме майно, а саме:
будівлю загальною площею 5 911,1 кв.м.,
розташовану за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Щербини, 8;
нежитлові приміщення загальною площею
1845,9 кв.м., розташовані за адресою: м.
Івано-Франківськ, вул. Володимира
Великого, 9; відповідно, що було
предметом Договорів оренди 1, 2.

Тобто, з укладенням наведених
договорів оренди №17-2012 від 15.03.2012 р. та
№114-2012 від 11.06.2012 р. відповідачі 2, 3
втратили право користування спірними
приміщеннями, так як наслідок
припинився їх обов'язок по сплаті
орендних платежів, право вимоги сплати
яких було передано в заставу за
Договором застави.

По-друге, із змісту положень Договорів
оренди 1, 2 вбачається, що сторонами
таких правочинів було погоджено строк
їх дії до 31.08.2013 р.

З огляду на викладене вбачається, що в
розумінні положень ст.ст. 11, 13, 14, 509
Цивільного кодексу України, ст. 291
Господарського кодексу України термін
дії майнових прав, які були предметом
Договору застави, в будь-якому разі
припинився до 31.08.2013 р., що в силу
приписів ст. 28 Закону України "Про
заставу" свідчить про припинення
Договору застави з вказаної дати.

Таким чином, припинення Договору
застави не може створювати будь-яких
зобов'язань, в т.ч. про які вказує
позивач у позовній заяві, а тому
підстави для звернення стягнення на
предмет застави шляхом переведення на
ТОВ "Кредитні ініціативи" права, строк
дії якого припинився, відсутні.

Стосовно вимог позивача про
переведення на нього прав вимоги ТОВ
"Господарник" до відповідачів 4,5 по
сплаті орендних платежів за договорами
оренди №17-2012 від 15.03.2012 р. та №114-2012 від
11.06.2012 р. суд відзначає наступне.

Відповідно до ст. 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Основними видами
господарських зобов'язань є
майново-господарські зобов'язання та
організаційно-господарські
зобов'язання.

Згідно із ст. 174 Господарського кодексу
України господарські зобов'язання
можуть виникати, зокрема, з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом, а також з угод, не
передбачених законом, але таких, які
йому не суперечать.

У відповідності до ч. 1 ст. 175
Господарського кодексу України
майново-господарськими визнаються
цивільно-правові зобов'язання, що
виникають між учасниками
господарських відносин при здійсненні
господарської діяльності, в силу яких
зобов'язана сторона повинна вчинити
певну господарську дію на користь
другої сторони або утриматися від
певної дії, а управнена сторона має
право вимагати від зобов'язаної
сторони виконання її обов'язку. Майнові
зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 11 Цивільного кодексу
України встановлено, що цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Цивільного кодексу
України цивільні права особа здійснює
у межах, наданих їй договором або
актами цивільного законодавства.

Положеннями ст. 14 Цивільного кодексу
України встановлено, що цивільні
обов'язки виконуються у межах,
встановлених договором або актом
цивільного законодавства. Особа не
може бути примушена до дій, вчинення
яких не є обов'язковим для неї.
Виконання цивільних обов'язків
забезпечується засобами заохочення та
відповідальністю, які встановлені
договором або актом цивільного
законодавства. Особа може бути
звільнена від цивільного обов'язку або
його виконання у випадках,
встановлених договором або актами
цивільного законодавства.

З огляду на викладені норми вбачається,
що підставою виникнення зобов'язання
та права вимоги його виконання є,
зокрема, відповідний договір.

У відповідності до ч. 3 ст. 1 Закону
України "Про заставу" застава виникає
на підставі договору, закону або
рішення суду.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Згідно із ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно із ст. 36 Господарського
процесуального кодексу України
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору. Письмові
докази подаються в оригіналі або в
належним чином засвідченій копії. Якщо
для вирішення спору має значення лише
частина документа, подається
засвідчений витяг з нього. Оригінали
документів подаються, коли обставини
справи відповідно до законодавства
мають бути засвідчені тільки такими
документами, а також в інших випадках
на вимогу господарського суду.

Матеріали справи не містять доказів
укладення з ТОВ "Господарник" договорів
застави майнових прав вимог до
відповідачів 4, 5 по сплаті орендних
платежів за договорами оренди №17-2012
від 15.03.2012 р. та №114-2012 від 11.06.2012 р., як і
не містять доказів отримання таких
прав за договором відступлення прав
№56-1/FAA за договорами забезпечення, а
відповідачем 1 заперечується передання
таких прав позивачу.

Таким чином, підстави вважати наявним у
позивача права звернення стягнення на
майнові права вимоги ТОВ "Господарник"
до відповідачів 4, 5 по сплаті орендних
платежів за договорами оренди №17-2012
від 15.03.2012 р. та №114-2012 від 11.06.2012 р.
відсутні.

За таких обставин, в задоволенні
позовних вимог з викладених у позові
ТОВ "Кредитні ініціативи" правових
підстав необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України судові витрати покладаються на
позивача.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Кредитні ініціативи"
відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання повного тексту рішення
- 14.04.2014 р.

Суддя
Р.В. Бойко