номер провадження справи 30/115/13
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2014
Справа № 908/4078/13

за позовом: Промислово-технічної
компанії у вигляді Товариства з
обмеженою відповідальністю «АГРОМАТ»
(03115, м. Київ, пр-т Перемоги, буд. 89-А)

до відповідача: Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (69002, АДРЕСА_1)

про стягнення 225781,09 грн. збитків,

Суд у складі колегії суддів
господарського суду Запорізької
області: головуючий суддя Кагітіна Л.П.,
судді: Алейникова Т.Г., Хуторной В.М.

За участю представників сторін:

від позивача: Крапивницький Я.І.,
довіреність № б/н від 03.07.2013 р.;

від відповідача: ОСОБА_3, довіреність
ВТО № 631523 від 27.12.2013 р.;

Промислово-технічна компанія у вигляді
Товариства з обмеженою
відповідальністю «АГРОМАТ» звернулася
до господарського суду Запорізької
області з позовною заявою про
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 392897,18 грн. збитків за договором
зберігання № 1948/12 від 01.02.2012 р.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач посилається на приписи ст.ст.
525, 526, 611, 785 Цивільного кодексу України,
ст.ст. 193, 224 Господарського кодексу
України та умови укладеного між
сторонами договору зберігання № 1948/12
від 01.02.2012 р. Вказує, що на виконання
умов договору позивачем згідно акту
приймання-передачі № 910 від 28.02.2012 р.
було передано відповідачу майно на
загальну суму 452586,18 грн., проте, в
порушення п. 2.1.8 договору, відповідачем
на вимогу позивача не повернуто майно
на загальну суму 392897,18 грн.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 16.12.2013 р.
порушено провадження у справі № 908/4078/13,
присвоєно справі номер провадження №
30/115/13, розгляд якої призначено на 23.01.2014
р. У сторін витребувані документи, які
необхідні для всебічного та
об'єктивного розгляду і вирішення
справи.

Відповідач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 - у відзиві на позов проти
заявлених позовних вимог заперечує. За
доводами відповідача, акт
приймання-передачі № 910 від 28.02.2012 р., на
який посилається позивач в
обґрунтування заявлених вимог, є
додатком до договору № 1492/12, про що
вказано в п. 3 цього акту. Також вказує,
що зазначене в акті № 910 майно було
повернуто позивачу в повному обсязі
згідно наступних документів: за
видатковими накладними № КР-0015557 від
14.05.2013 р., № ВП-00010 від 15.08.2013 р., № 7 від
20.03.2012 р., копії яких надано до
матеріалів справи.

За письмовим клопотанням
представників сторін розгляд справи
здійснювався без застосування засобів
фіксації судового процесу.

Ухвалою суду від 23.01.2014 р. у зв'язку з
необхідністю витребування додаткових
доказів, на підставі ст. 69 ГПК України
строк вирішення спору продовжено за
клопотанням позивача, яке підтримане
відповідачем, розгляд справи
відкладено на 17.02.2014 р.

До початку судового засідання
представником позивача надано
письмову заяву №174 від 07.02.2014 р. про
збільшення розміру позовних вимог, в
якій позивач просить стягнути з
відповідача суму завданих збитків за
договором в розмірі 599881,28 грн. Також, у
судовому засіданні представником
відповідача подано письмове
клопотання про призначення судової
почеркознавчої експертизи з метою
ідентифікації виконавця підпису на
наданих відповідачем видаткових
накладних на повернення майна.

У судовому засіданні оголошено перерву
до 28.02.2014 р. Сторони зобов'язано надати
письмові пояснення з урахуванням
поданих заяв та провести звірку
взаєморозрахунків.

В судове засідання 28.02.2014 р.
представниками сторін надано акт
звірки взаєморозрахунків, за яким за
даними позивача вартість
неповернутого майна складає 599881,28 грн.,
за даними відповідача - 101317,18 грн. За
доводами представника позивача, в акті
приймання-передачі № 910 номер договору
вказано помилково і даний акт
відноситься до спірного договору,
оскільки інших договорів з
відповідачем не існує. Для огляду суду
надано акти приймання-передачі за
збільшеними позовними вимогами. Також,
у судовому засіданні представник
позивача підтримав раніше надане
письмове клопотання про призначення
почеркознавчої експертизи,
посилається на те, що в наданих
відповідачем видаткових накладних
підпис не відповідає підпису
уповноваженої позивачем особи.

Представник відповідача у судовому
засіданні підтримав доводи викладені у
відзиві на позов та наданих до початку
судового засіданні доповненнях на
нього. За твердженням представника
відповідача, позивачем заявлено
позовні вимоги по актам
приймання-передачі, які не відносяться
до спірного договору. До матеріалів
справи долучено оригінали документів:
видаткова накладна № ВП-00010 від 15.08.2013
р., довіреність № 1543 від 15.08.2013 р.,
видаткова накладна № КР-0015557 від 14.05.2013
р., довіреність № 881 від 12.05.2013 р.,
видаткова накладна № 7 від 20.03.2013 р.,
товарно-транспортна накладна від 22.03.2011
р., довіреність № 577 від 20.03.2012 р.

З метою всебічного розгляду справи та
встановлення дійсних обставин, на
підставі ст.77 Господарського кодексу
України, судом оголошено перерву у
судовому засіданні до 03.03.2014 р. о/об 15-00.
Відповідача зобов'язано надати
письмові пояснення з урахуванням
питань, поставлених у судовому
засіданні 28.02.2014 р., зокрема, щодо
повернення товарів, прийнятих по актам
приймання-передачі № 206572 та № 206573;
надати докази існування інших
укладених з позивачем договорів (копії
договорів - до матеріалів справи).

В судове засідання 03.03.2014 р. представник
позивача не з'явився, представник
відповідача надав письмові пояснення,
в яких відповідач наполягає на своїх
попередніх доводах та вказує, що
твердження позивача про віднесення
актів № 910, 206572 та 206573 до спірного
договору є тільки припущеннями,
письмовими доказами щодо існування
інших договорів можуть вважаться
посилання в цих актів на договори №
1942/2 та № 1492/12.

У зв'язку із наявною виробничою
необхідністю, враховуючи складність
справи, розпорядженням голови
господарського суду Запорізької
області Немченка О.І. № 01-04/19/14 від
03.03.2014 р. справу № 908/4078/13 передано на
колегіальний розгляд у складі трьох
суддів господарського суду
Запорізької області: головуючий суддя -
Кагітіна Л.П., судді: Алейникова Т.Г.,
Хуторной В.М.

Ухвалою господарського суду
Запорізької області від 28.03.2013 р.
колегією суддів у складі: головуючий
суддя - Кагітіна Л.П., судді: Алейникова
Т.Г., Хуторной В.М., справу №908/4078/13
прийнято до колегіального розгляду. У
зв'язку з чим розгляд справи розпочато
заново та призначено судове засідання
на 07.04.2014 р., сторони зобов'язано надати
витребувані судом документи та
пояснення.

Представник позивача у судовому
засіданні 07.04.2014 р. підтримав доводи,
викладені у позові, з урахуванням
поданої заяви про збільшення розміру
позовних вимог та даних, наведених у
наданому до початку судового засідання
двосторонньому акті звірки
взаєморозрахунків. Також,
представником позивача підтримано
раніше подане письмове клопотання про
призначення почеркознавчої
експертизи. Представник відповідача у
судовому засіданні підтримав доводи,
викладені у відзиві на позов та
доповненнях на нього. Проти клопотання
позивача про проведення судової
почеркознавчої експертизи заперечує,
вказує на наявність у матеріалах
справи довіреностей на отримання
товарів до кожної видаткової
накладної, містяться підписи посадових
осіб позивача та печатка підприємства.

З метою всебічного розгляду справи та
встановлення дійсних обставин, на
підставі ст. 77 ГПК України, судом
оголошено перерву у судовому засіданні
до 10.04.2014 р. о/об 09-30. Сторони зобов'язано
надати двосторонньо підписаний акт
звірки по продукції, та сумам, з
вказівкою сум без ПДВ, суму ПДВ - окремо;
забезпечити явку у судове засідання
своїх представників. Крім того,
позивача зобов'язано, в разі
підтримання клопотання про проведення
почеркознавчої експертизи,
забезпечити присутність у судовому
засіданні ОСОБА_5 та посадових осіб,
якими було засвідчено підпис ОСОБА_5 у
виданих підприємством на отримання
товару довіреностях (керівник
підприємства, головний бухгалтер).

В судовому засіданні 10.04.2014 р. розгляд
справи продовжено.

До початку судового засідання
представником позивача подано
письмову заяву про зменшення розміру
позовних вимог, згідно з якою позивач
просить стягнути з відповідача суму
завданих збитків в розмірі 225781,09 грн.

Заява про зменшення позовних вимог
подана позивачем відповідно до ст. 22
ГПК України, відповідає вимогам
чинного законодавства, не суперечить
правам і охоронюваним законом
інтересам сторін, прийнята судом до
розгляду та задоволена.

Судом розглядаються позовні вимоги
Промислово-технічної компанії у
вигляді Товариства з обмеженою
відповідальністю «АГРОМАТ» про
стягнення з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 225781,09 грн. збитків за договором
зберігання № 1948/12 від 01.02.2012 р.

До матеріалів справи у судовому
засіданні представниками сторін
надано двосторонній акт звірки
взаєморозрахунків за період з 01.02.2012 р.
по 08.04.2014 р. за договором зберігання №
1948/12 від 01.02.2012 р.

За поясненнями представників сторін,
за наданим суду актом звірки сторони
дійшли згоди про те, що неповернутим
залишилося наступне майно: передане за
актом приймання-передачі № 910 - по
позиціям 1, 2 акту на суму 27094,48 грн., за
актом приймання-передачі № 141358 на суму
74820,65 грн., за актом приймання-передачі
№141362 на суму 12409,91грн., за актом
приймання-передачі № 206572 на суму 45137,10
грн., за актом №206573 на суму 840,84 грн., за
актом № 323135 на суму 18671,95 грн., за актом
№ 323136 на суму 2018,21 грн.

Представник відповідача зауважив, що в
акті звірки данні щодо сум повернутого
зі зберігання майна зазначені ним, в
тому числі, з урахуванням ПДВ у зв'язку
з тим, що в бухгалтерському обліку
підприємця майно було проведено з
урахуванням ПДВ.

Крім того, по позиції № 12 акта
приймання-передачі № 910, яка залишилася
спірною в наданому сторонами акті
звірки, представником позивача надано
до матеріалів справи накладну
№10/354962ОБХ від 20.07.2010 р., яким, за
твердженням представника позивача,
підтверджується, що відповідачу на
зберігання передавалося майно -
«гидромасажная ванна SKT338Е2-11 SPA + криша
brown» за ціною 44787,95 грн. У зв'язку з цим
вважає неправомірними посилання
представника відповідача на те, що
передане за актом приймання-передачі №
910 майно - «гидромасажная ванна SKT335А1-11
SPA» на суму 44787,95 грн. було повернуто
згідно з видатковою накладною № 7, а
зазначені у накладній цифри у
визначенні майна є опискою зважаючи на
відсутність вказаного в накладній № 7
майна.

Представник відповідача,
ознайомившись із наданою
представником позивача копією
накладної, погодився з тим, що по акту
приймання-передачі № 910 по позиції 12
майно також не повернуто зі зберігання.

Також, у судовому засідання
представником позивача надано
письмову заяву № б/н від 10.04.2014 р.,
згідно з якою позивач просить
клопотання про проведення судової
почеркознавчої експертизи не
розглядати у зв'язку з його
недоцільністю на даний час.

В судовому засіданні 10.04.2014 р. справу
розглянуто, прийнято і оголошено на
підставі ст. 85 ГПК України вступну і
резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, заслухавши пояснення
представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.02.2012 р. між Промислово-технічною
компанією у вигляді Товариства з
обмеженою відповідальністю «АГРОМАТ»
(Поклажодавцем, позивачем у справі) та
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1
(Зберігачем, відповідачем у справі)
було укладено договір зберігання №
1948/12 (надалі - Договір), відповідно до
умов якого Поклажодавець, передає, а
Зберігач, приймає на зберігання Майно,
відповідно до актів
приймання-передачі, накладних або
інших документів про передачу Майна,
складених на підставі цього Договору, і
зобов'язується його зберігати та
повернути це Майно Поклажодавцю в
схоронності (п. 1.1 Договору).

За визначенням п. 1.2 Договору,
зберігання Майна здійснюється за
адресою: м.Запоріжжя, вул. Крива бухта,
26. Майно доставляється до місця
зберігання за рахунок Поклажодавця.
Відвантаження/завантаження Майна на
складі Зберігача здійснюється силами
та за рахунок Зберігача.

Згідно з пунктами 1.4 та 1.5 Договору,
майно передається на зберігання
Поклажодавцем окремими партіями
протягом всього строку дії цього
Договору. Вартість переданого на
зберігання по даному Договору Майна
вказується в атах приймання-передачі,
накладних або інших документах про
передачу Майна.

Відповідно до п. 2.1.8 Договору Зберігач
зобов'язаний повернути Майно за першою
вимогою Поклажодавця в день
надходження вимоги, у тому стані, в
якому воно було прийняте на зберігання,
а також у кількості та асортименті, що
вимагається Поклажодавцем.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що
Зберігач несе відповідальність за
втрату або недостачу Майна та
відшкодовує збитки, завдані
Поклажодавцю втратою (недостачею), в
тому числі, але не винятково в розмірі
вартості втраченого чи недостаючого
Майна, заявленої Позивачем, але в
будь-якому випадку не нижче вартості
Майна, визначеної при його передачі на
зберігання.

За змістом п. 5.5 Договору, неповернення
Майна за вимогою Поклажодавця протягом
більше, ніж 10 днів, з моменту заявлення
такої вимоги означає визнання
Зберігачем факту повної втрати Майна,
яке не повернуте.

Відповідно до п. 6.2 Договору, даний
договір вступає в силу з моменту
підписання і діє до 31.12.2012 р., але у
будь-якому випадку до повного
виконання сторонами прийнятих на себе
зобов'язань за Договором.

Як вказує позивач, згідно укладеного
між сторонами Договору на зберігання
відповідачу було передано майно на
загальну суму 639502,61 грн. на підставі
узгоджених сторонами актів
приймання-передачі на відповідальне
зберігання:

- № 910 від 28.02.2012 р. на загальну суму 452586,18
грн.,

- № 41357 від 22.06.2012 р. на загальну суму 6040,38
грн.,

- № 141358 від 22.06.2012 р. на загальну суму
74820,65 грн.,

- № 141362 від 22.06.2012 р. на загальну суму
12409,91 грн.,

- № 141363 від 22.06.2012 р. на загальну суму
17527,86 грн.,

- № 142042 від 22.06.2012 р. на загальну суму
4717,71 грн.,

- № 206572 від 23.08.2012 р. на загальну суму
45137,10 грн.,

- № 206573 від 23.08.2012 р. на загальну суму 840,84
грн.,

- № 323133 від 27.12.2012 р. на загальну суму
2842,04 грн.,

- № 323134 від 27.12.2012 р. на загальну суму
1889,78 грн.,

- № 323135 від 27.12.2012 р. на загальну суму
18671,95 грн.,

- № 323136 від 27.12.2012 р. на загальну суму
2018,21 грн.

29.10.2013 р. позивачем було направлено на
адресу відповідача вимогу про
повернення майна за вих. № 2041, в якій
позивач просить повернути передане на
зберігання майно в день отримання
вимоги.

Як вказує позивач, до теперішнього часу
майно відповідачем в повному обсязі не
повернуто, його вартість не
відшкодовано.

Позовні вимоги про стягнення з
Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 225781,09
грн. збитків за договором зберігання №
1948/12 від 01.02.2012 р. є предметом судового
розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши
матеріали та фактичні обставини
справи, оцінивши надані письмові
докази у їх сукупності, вислухавши
представників сторін, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного
кодексу України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема,
є: договори та інші правочини...
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. Аналогічні
положення містить ст. 174 Господарського
кодексу України.

Пунктом 1 статті 193 Господарського
Кодексу України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Аналогічна норма міститься в ст. 526
Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Аналогічна норма міститься
в ст.193 Господарського кодексу України.

Матеріали справи свідчать, що між
сторонами склалися господарські
відносини на підставі укладеного ними
Договору зберігання, який породив
взаємні обов'язки: обов'язком позивача
за первісним позовом стало передання
майна на збереження, а обов'язком
відповідача за первісним - прийняття
майна на збереження та повернення його
на першу вимогу позивача за первісним
позовом.

Відповідно до ч. 1 ст. 936 Цивільного
кодексу України за договором
зберігання одна сторона (зберігач)
зобов'язується зберігати річ, яка
передана їй другою стороною
(поклажодавцем), і повернути її
поклажодавцеві у схоронності.

Згідно ч. 1 ст. 942 Цивільного кодексу
України, зберігач зобов'язаний вжити
усіх заходів для забезпечення
схоронності прийнятого майна.

Відповідно до ст. 949 Цивільного кодексу
України, зберігач зобов'язаний
повернути поклажодавцеві річ, яка була
передана на зберігання, або відповідну
кількість речей такого самого роду та
такої самої якості.

Як встановлено судом, згідно з вище
наведеними підписаними сторонами
актами приймання-передачі позивачем
було передано відповідачу на
відповідальне зберігання майно (вироби
санітарно-фаянсової групи) на загальну
суму 639502,61 грн. (арк. справи 13, 77 - 91).
Також, судом встановлено і
підтверджено представниками сторін у
судовому засіданні, що з
відповідального зберігання
відповідачем повернуто позивачу майно
на загальну суму 413721,52 грн., а саме:

- акт приймання-передачі на
відповідальне зберігання № 141363 від
22.06.2012 р. - майно повністю повернуто за
актом про зняття з відповідального
зберігання товарно-матеріальних
цінностей №10 від 01.08.2013 р.;

- акт приймання-передачі на
відповідальне зберігання №141357 від
22.06.2012 р. - майно повністю повернуто за
актом про зняття з відповідального
зберігання товарно-матеріальних
цінностей №11 від 01.08.2013 р.

- акт приймання-передачі на
відповідальне зберігання №142042 від
22.06.2012 р. - майно повністю повернуто
згідно акту про зняття з
відповідального зберігання
товарно-матеріальних цінностей №13 від
01.08.2013 р.;

- акт приймання-передачі на
відповідальне зберігання №323134 від
27.12.2012 р. - майно повністю повернуто
згідно акту про зняття з
відповідального зберігання
товарно-матеріальних цінностей №14 від
01.08.2013 р.;

- акт приймання-передачі на
відповідальне зберігання №323133 від
27.12.2012 р. - майно повністю повернуто
згідно акту про зняття з
відповідального зберігання
товарно-матеріальних цінностей №12 від
15.08.2013 р.

Крім того, згідно видаткової накладної
№ КР-0015557 від 14.05.2013 р., видаткової
накладної (повернення) № ВП-00010 від
15.08.2013 р., видаткової накладної
(повернення) №7 від 20.03.2012 р.
відповідачем було частково повернуто
майно, що було ним отримано згідно акту
приймання-передачі на відповідальне
зберігання № 910 від 28.02.2012 р., на
загальну суму 380703,75 грн.

Таким чином, за актом
приймання-передачі на відповідальне
зберігання № 910 від 28.02.2012 р. залишилося
не повернутим майно на загальну суму
71882,43 грн. (за позиціями №№ 1,2, 12 акта №
910).

Суд приймає до уваги, що по позиції № 12
акта приймання-передачі № 910, яка
залишилася спірною в акті звірки
взаєморозрахунків, сторони дійшли
згоди, що зважаючи на наявність
накладної №10/354962ОБХ від 20.07.2010 р. про
передачу на зберігання майна - (мовою
оригіналу) «гидромасажная ванна SKT338Е2-11
SPA + криша brown» за ціною 44787,95 грн. не
підтверджуються доводи відповідача на
те, що передане за актом
приймання-передачі № 910 майно -
«гидромасажная ванна SKT335А1-11 SPA» на суму
44787,95 грн. було повернуто згідно з
видатковою накладною № 7, а зазначені у
накладній цифри у визначенні майна є
опискою. Отже, зазначене майно також є
неповернутим.

Також, залишилося неповернутим у
повному обсязі майно, що було отримано
відповідачем згідно актів
приймання-передачі на відповідальне
зберігання №141358 від 22.06.2012 р., № 141362 від
22.06.2012 р., № 206572 від 23.08.2012 р., №206573 від
23.08.2012 р., № 323135 від 27.12.2012 р., № 323136 від
27.12.2012 р. на загальну суму 153898,66 грн.

Всього неповернутим залишилося майно
на загальну суму 225781,09 грн., що
сторонами не заперечується.

Суд приймає до уваги, що згідно з
підписаним сторонами актом звірки
взаєморозрахунків станом на 08.04.2014 р. за
Договором відповідачем не повернуто
позивачу майно саме на суму 225781,09 грн.

Згідно з чинним законодавством
України, акту звірки взаєморозрахунків
не надано юридичної сили як доказу
наявності обов'язку сплатити грошові
кошти або ж відсутності такого
обов'язку. Проте, в розумінні ст.ст. 9, 10
Закону України «Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в
Україні» вказаний акт є зведеним
обліковим документом, який відображає
загальну суму заборгованості та фіксує
стан розрахунків між сторонами.

Як вже зазначалося вище, згідно з п. 2.1.8
Договору Зберігач зобов'язаний
повернути Майно за першою вимогою
Поклажодавця в день надходження
вимоги, у тому стані, в якому воно було
прийняте на зберігання, а також у
кількості та асортименті, що
вимагається Поклажодавцем. В пункті 5.1
Договору сторонами передбачено, що
Зберігач несе відповідальність за
втрату або недостачу Майна та
відшкодовує збитки, завдані
Поклажодавцю втратою (недостачею), в
тому числі, але не винятково в розмірі
вартості втраченого чи недостаючого
Майна, заявленої Позивачем, але в
будь-якому випадку не нижче вартості
Майна, визначеної при його передачі на
зберігання.

Статтею 610 Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Приписами пункту 4 статті 611 вказаного
Кодексу унормовано, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, у вигляді
відшкодування збитків. Відповідно до
частин 1, 2 статті 623 цього ж Кодексу
боржник, який порушив зобов'язання, має
відшкодувати кредиторові завдані цим
збитки. Розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором.

Приписами статті 22 Цивільного кодексу
України унормовано, що особа, якій
завдано збитків в результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування. Під збитками, зокрема,
розуміють втрати, яких особа зазнала у
зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права, реальні збитки.

За вимогами статті 224 Господарського
кодексу України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки. Під збитками
розуміються витрати, зроблені
стороною, втрата або пошкодження її
майна, а також неодержані нею доходи,
які б управнена сторона одержала у разі
належного виконання зобов'язання або
додержання правил здійснення
господарської діяльності другою
стороною.

Для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення
збитків, потрібна наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення: 1) протиправної
поведінки; 2) збитків; 3) причинного
зв'язку між протиправною поведінкою
боржника та збитками; 4) вини. За
відсутності хоча б одного з цих
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Отже, за приписами наведених норм
позивач повинен довести суду належними
та допустимими доказами факт
заподіяння йому збитків, розмір цих
збитків, невиконання зобов'язань
відповідачем та причинно-наслідковий
зв'язок між невиконанням зобов'язання і
заподіяними збитками.

В даному випадку наявні всі складові
елементів цивільного правопорушення,
які необхідні для застосування
відшкодування збитків: розмір збитків
(вартість неповернутого майна) є
доведеним матеріалами справи,
протиправна поведінка полягає у
порушенні відповідачем приписів
чинного законодавства та зобов'язань
за договором зберігання; причинний
зв'язок між протиправною поведінкою
боржника і збитками полягає у тому, що
збитки виникли внаслідок невиконання
відповідачем умов договору щодо
зберігання та повернення майна; також
наявна вина правопорушника.

Відповідно до ч. 1 ст. 950 Цивільного
кодексу України за втрату (нестачу) або
пошкодження речі, прийнятої на
зберігання, зберігач відповідає на
загальних підставах.

Статтею 951 ЦК України визначено, що
збитки, завдані поклажодавцеві втратою
(нестачею) або пошкодженням речі,
відшкодовуються зберігачем: 1) у разі
втрати (нестачі) речі - у розмірі її
вартості; 2) у разі пошкодження речі - у
розмірі суми, на яку знизилася її
вартість.

Факт порушення відповідачем умов,
визначених змістом зобов'язання, та
факт нестачі переданого за договором
зберігання майна суд вважає доведеним.
Доказів сплати нарахованої позивачем
суми збитків відповідачем суду не
надано.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

В даному випадку, позивачем доведено, а
відповідачем не спростовано
обґрунтованість та правомірність
заявлених вимог.

Отже, з підстав зазначених вище, суд
знаходить позовні вимоги про стягнення
з відповідача суми 225781,09 грн. збитків за
договором зберігання № 1948/12 від 01.02.2012
р. обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК
витрати зі сплати судового збору в
розмірі 4515,62 грн. покладаються на
відповідача, оскільки спір виник
внаслідок його неправильних дій.

Враховуючи прийняття судом заяви
позивача про зменшення розміру
позовних вимог, суд констатує
наявність підстав для повернення з
Державного бюджету суми зайво
сплаченого судового збору.

Правові засади справляння судового
збору, платників, об'єкти та розміри
ставок судового збору, порядок сплати,
звільнення від сплати та повернення
судового збору врегульовано Законом
України «Про судовий збір».

Так, пунктом 1 статті 4 вказаного Закону
встановлено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі. Зокрема, згідно
пп. 2.2.1 п. 2.2 ст. 4 Закону України «Про
судовий збір» за подання до
господарського суду позовної заяви
майнового характеру, ставка судового
збору становить 2 відсотки ціни позову,
але не менше 1,5 розміру мінімальної
заробітної плати та не більше 60
розмірів мінімальних заробітних плат.
Також, згідно п. 2.2.2 п. 2.2 цієї ж статті
за подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
належить до сплати - 1 розмір
мінімальної заробітної плати.

З урахуванням поданої позивачем заяви
про зменшення розміру позовних вимог,
судом розглядається позовна вимога
про стягнення з Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 225781,09 грн.
збитків Тобто, предметом розгляду
даної справи є вимога майнового
характеру, за яку належить до сплати 2
відсотки ціни позову, але не менше 1,5
розміру мінімальної заробітної плати
та не більше 60 розмірів мінімальних
заробітних плат, що складає 4515,62 грн.

Згідно платіжного доручення № 3705 від
25.11.2013 р. позивачем при зверненні до
суду з позовом сплачено суму 6137,46 грн.
судового збору, як за вимогу майнового
характеру виходячи з вартості майна.
Також, при подані зави про збільшення
розміру позовних вимог позивачем
сплачено додатково 4139,69 грн. судового
збору за платіжним дорученням № 319 від
07.02.2014 р.

Отже, сума зайво сплаченого судового
збору складає 5761,53 грн.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про
судовий збір», сплачена сума судового
збору повертається за ухвалою суду в
разі: 1) зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом; <…>.

За таких обставин, судовий збір в сумі
5761,53 грн., зайво сплачений
Промислово-технічною компанією у
вигляді Товариства з обмеженою
відповідальністю «АГРОМАТ»
платіжними дорученнями № 3705 від 25.11.2013
р. та № 319 від 07.02.2014 р. підлягає
поверненню позивачу.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 45, 33, 34, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Промислово-технічної
компанії у вигляді Товариства з
обмеженою відповідальністю «АГРОМАТ»
(м. Київ) до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (м.Запоріжжя) задовольнити
повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 (69002, АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1,
розрахункові рахунки в установах банку
не відомі) на користь
Промислово-технічної компанії у
вигляді Товариства з обмеженою
відповідальністю «АГРОМАТ» (03115, м.
Київ, пр-т Перемоги, буд. 89-А, , р/р 9001 в ПАТ «Креді Агріколь
Банк», МФО 300614) 225781 (двісті двадцять
п'ять тисяч сімсот вісімдесят одна) грн.
09 коп. збитків та суму 4515 (чотири тисячі
п'ятсот п'ятнадцять) грн. 62 коп. витрат
зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Видати ухвалу про повернення
Промислово-технічній компанії у
вигляді Товариства з обмеженою
відповідальністю «АГРОМАТ» (03115, м.
Київ, пр-т Перемоги, буд. 89-А, ) суми 5761 (п'ять тисяч сімсот
шістдесят одна) грн. 53 коп. зайво
сплаченого платіжними дорученнями №
3705 від 25.11.2013 р. та № 319 від 07.02.2014 р.
судового збору.

Головуючий
Л.П. Кагітіна

Судді
Т.Г.
Алейнікова

В.М. Хуторной

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
підписання. Рішення оформлене у
повному обсязі та підписане згідно із
вимогами ст. 84 ГПК України 15.04.2014 р.