ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
235-24-26_______________________________________________________________
________________________________________________________________________
______________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"01" квітня 2014 р.
Справа № 911/789/14

за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Пісківський завод скловиробів»,

смт. Пісківка Бородянського району,

до відповідача товариства з
обмеженою відповідальністю
«Науково-виробнича фірма
«Пластмодерн», смт. Коцюбинське

про визнання договору
недійсним

Суддя О.В. Конюх;

представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Калюжна К.П.,
уповноважена, довіреність від 20.03.2014р.
б/н;

СУТЬ СПОРУ :

позивач - товариство з обмеженою
відповідальністю «Пісківський завод
скловиробів», смт. Пісківка
Бородянського району звернувся до
господарського суду Київської області
з позовом від 05.03.2014р. № 241 до
відповідача - товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Пластмодерн», смт. Коцюбинське,
в якому просив суд визнати недійсним
договір від 29.10.2013р. № 29/10-2013, укладений
між позивачем та відповідачем.

Позов обґрунтований тим, що
оспорюваний договір за правовим
змістом є договором поставки, істотною
умовою якого має бути ціна договору,
однак, ні в самому договорі, ні в
додатках до нього сторонами ціну
договору не встановлено. Натомість
договором передбачено, що ціна товару
фіксується на кожну партію у
видаткових накладних, і оплата має
здійснюватись протягом 40 календарних
днів після поставки на підставі
оригіналу видаткової накладної
постачальника. Видаткова накладна є
первинним документом, який складається
в односторонньому порядку продавцем.
Договором передбачено поставку за
замовленнями покупця, однак не
передбачено наявності у замовленнях
ціни на товар. За таких обставин,
позивач твердить, що в оспорюваному
договорі передбачено одностороннє
встановлення продавцем ціни на товар,
що суперечить нормам частини 1 ст. 632 та
частини 1 ст. 691 ЦК України. Також
позивач твердить, що відсутність у
договорі ціни на товар свідчить про те,
що сторони не дійшли згоди відносно
всіх його істотних умов, що свідчить
про невідповідність змісту договору
вимогам закону, суперечить
законодавству, що є підставою для
визнання договору недійсним.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 12.03.2014р. порушено
провадження у справі № 911/789/14 та
призначено справу до розгляду в
судовому засіданні на 01.04.2014р.

В судове засідання представник
позивача не зявився, вимог суду не
виконав, відзив на позов та витребувані
судом документи та докази не подав.
Повідомлення про вручення
рекомендованого поштового
відправлення свідчить про те, що
позивач копію ухвали про порушення
провадження у справі отримав 18.03.2014р.,
відповідно був належним чином завчасно
повідомлений про дату, час та місце
проведення судового засідання.
Клопотань про відкладення розгляду
справи від позивача не надходило.

В судовому засіданні 01.04.2014р. розпочато
розгляд справи по суті. Представник
відповідача подав витребувані судом
документи та докази, а також письмовий
відзив на позов, в якому проти позовних
вимог заперечує та просить суд в позові
відмовити повністю. Заперечення
мотивовані тим, що протягом всього
строку дії договору обидвома сторонами
вчинялись дії на виконання вказаного
договору - відповідач здійснював
поставки товару позивачу, позивач
приймав товар та здійснював за нього
часткову оплату, що підтверджується
рядом накладних, довіреностей на
отримання матеріальних цінностей та
банківських виписок. Рішенням
господарського суду Київської області
від 03.03.2014р. у справі № 911/266/14 з позивача
на користь відповідача було стягнуто
заборгованість за поставлений товар, і
подання позову про визнання недійсним
договору, який є підставою вказаної
заборгованості, свідчить про наміри
позивача про затягування судового
процесу. Договір сторонами було
укладено на підставі вільного
волевиявлення із додержанням всіх
вимог закону до данного типу договорів,
в тому числі в договорі передбачено
порядок визначення ціни поставленного
товару. Крім того, відповідач твердить,
що відсутність у договорі істотної
умови свідчить про неукладеність
договору, а не його недійсність, і
визнання неукладеного договору в
судовому порядку недійсним суперечить
вимогам закону та позиції Верховного
Суду України.

Розглянувши позов товариства з
обмеженою відповідальністю
«Пісківський завод скловиробів», смт.
Пісківка Бородянского району (далі по
тексту - ТОВ «Пісківський завод
скловиробів») до відповідача -
товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Пластмодерн», смт. відповідача
(далі по тексту - ТОВ «Пластмодерн»),
вислухавши пояснення представника
сторін, всебічно та повно вивчивши
зібрані у справі докази, господарський
суд ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини першої ст. 11 ЦК
України, цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства,
зокрема, з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між
суб'єктами господарювання виникають на
підставі договорів (стаття 179 ГК
України) й сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначені умов договору (стаття 627 ЦК
України).

Підставою виникнення взаємних прав та
обов'язків сторін у справі є укладений
між ними 29.10.2013р. Договір № 29/10-2013 (далі -
Договір), згідно якого ТОВ
«Пластмодерн» (постачальник)
зобов'язується постачати товариству
«Пісківський завод скловиробів»
(покупцю) плівку поліетиленову
термозбіжну власного виробництва
(товар). Відповідно до умов Договору:

- підставою для здійснення поставки є
замовлення, яке надсилається засобами
електронної пошти або факсом, або
оригінал поштовою службою.
Постачальник підтверджує замовлення
засобами електронної пошти або факсом.
Строк поставки кожної партії становить
не більше 7 днів від дати розміщення
замовлення. Разом із товаром
постачальник надає рахунок-фактуру,
податкову накладну, видаткову
накладну, паспорт якості (розділ 3
Договору);

- ціна товару фіксується на кожну
партію у видаткових накладних з
урахуванням ПДВ та включає вартість
тари і пакувального матеріалу та всі
витрати на виробництво і
транспортування товару на склад
покупця. Ціна товару може бути змінена
за ініціативою будь-якої із сторін та
за погодженням іншої сторони. В такому
випадку остаточна ціна партії
вказується в замовленні на поставку. У
разі відсутності двосторонньої згоди
на зміну ціни дію даного договору може
бути припинено шляхом підписання
відповідної додаткової угоди. Загальна
вартість договору складається з
вартості всіх поставок, що
підтверджені видатковими накладними
(розділ 3 Договору);

- оплата в сумі повної вартості партій
поставленого та прийнятого товару
здійснюється протягом 40 календарних
днів після поставки на підставі
оригіналу видаткової накладної, якщо
інший строк не вказаний у замовленні на
поставку товару (розділ 5 Договору).

Укладений між сторонами договір за
своєю правовою природою є договором
поставки. Згідно положень статті 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлі-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін. Законом можуть бути
передбачені особливості регулювання
укладення та виконання договорів
поставки.

Позивач просить суд визнати недійсним
договір у зв'язку із не визначенням у
ньому ціни як істотної умови договору.

Відповідно до частини 1 ст. 628 ЦК України
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства. Згідно до
частини 1 ст. 632 ЦК України ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін.

Відповідно до частин 2, 3 ст. 180 ГК
України господарський договір
вважається укладеним, якщо між
сторонами у передбачених законом
порядку та формі досягнуто згоди щодо
усіх його істотних умов. Істотними є
умови, визнані такими за законом чи
необхідні для договорів даного виду, а
також умови, щодо яких на вимогу однієї
із сторін повинна бути досягнута згода.
При укладенні господарського договору
сторони зобов'язані у будь-якому разі
погодити предмет, ціну та строк дії
договору.

За таких обставин, закон визнає ціну
договору істотною умовою будь-якого
договору, і визначає момент укладення
договору як момент досягнення
сторонами у належній формі згоди щодо
всіх його істотних умов, в тому числі і
ціни.

Відповідно до презумпції
правомірності правочину, встановленої
ст. 204 ЦК України правочин є
правомірним, якщо його недійсність
прямо не встановлена законом або якщо
він не визнаний судом недійсним.
Правочин може бути визнаний недійсним
лише з підстав, визначених законом
(пункт 7 Постанови Пленуму ВСУ від
06.11.2009р. №9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними»).

Статтею 203 ЦК України визначено перелік
загальних умов, необхідних для
чинності правочину.

Відповідно до частин 1, 2, 3 зазначеної
статті, зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу, іншим актам
цивільного законодавства, особа, яка
вчиняє правочин, повинна мати
необхідний обсяг цивільної
дієздатності, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.

Згідно до ст. 215 ЦК України підставою
недійсності правочину є недодержання в
момент вчинення правочину сторонами
вимог, які встановлені частиною першою
- третьою, пятою та шостою ст. 203 ЦК
України.

По-перше, твердження позивача про те, що
оспорюваний договір не містить
належного визначення ціни, відповідно
суперечить вимогам закону, матеріалами
справи спростосується.

Так, розділом 4 оспорюваного Договору
сторони вичерпно повно визначили:

а) ціну договору як суму вартості всіх
поставок та спосіб визначення ціни на
кожну партію товару - у видаткових
накладних;

б) складові ціни - вартість тари і
пакувального матеріалу, всі витрати на
виробництво і транспортування товару
на склад покупця плюс ПДВ;

в) способи зміни ціни договору за
домовленістю обох сторін із
зазначенням остаточної ціни партії у
замовленні;

г) можливість припинення дії договору
шляхом підписання додаткової угоди у
випадку недосягнення сторонами згоди
щодо ціни.

За таких обставин, сторони в договорі
вичерпно визначили ціну договору,
відповідно твердження позивача про
відсутність в договорі істотної умови -
ціни договору - не відповідають
дійсності.

По-друге, відповідно до ст. 638 ЦК України
договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору. Істотними
умовами договору є умови про предмет
договору, умови, що визначені законом
як істотні або є необхідними для
договорів даного виду, а також усі
умови, щодо яких за заявою хоча б однієї
із сторін має бути досягнуто згоди.

За таких обставин, виходячи із
наведених норм закону відсутність в
договорі оренди істотної умови - ціни,
на що посилається позивач, могло б бути
підставою для твердження про те, що
договір є неукладеним, а не нікчемним.

Слід розрізняти правові поняття
неукладений договір, нікчемний та
недійсний.

Так, нікчемним є договір, який
недійсний в силу закону. Недійсним є
договір, визнаний судом недійсним за
позовом заінтересованої сторони з
вичерпного переліку підстав,
встановлених законом (пункт 2.5.2
Постанови Пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №11
«Про деякі питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»,
пункт 7 Постанови Пленуму ВСУ від
06.11.2009р. №9 «Про судову практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними»).

Поняття неукладений договір є тотожним
договору, що не відбувся. Не може бути
визнано недійсним правочин, який не
вчинено (пункт 7 Постанови Пленуму ВСУ
від 06.11.2009р. №9 ), відповідно позивач в
позові невірно застосовує дане
положення закону.

Виконаний договір не може бути
неукладеним, оскільки визначення
договору як неукладеного може мати
місце виключно на стадії укладення
договору в разі, якщо сторони не
досягли згоди з усіх його істотних
умов, а не за наслідками виконання
договору сторонами. Аналогічної
правової позиції дотримується
Верховний суд України у постанові від 25
червня 2011р. №3-58гс11 та Вищий
господарський суд України у постанові
від 25.06.2011р. №7/221-09.

До матеріалів справи додано копії
видаткових накладних та відповідних
ним довіреностей на отримання
матеріальних цінностей, за якими
позивач приймав товар від відповідача.

Підписання покупцем видаткової
накладної, яка є первинним обліковим
документом у розумінні Закону України
«Про бухгалтерський облік та фінансову
звітність в Україні» і яка відповідає
вимогам, зокрема ст. 9 названого Закону
і Положенню про документальне
забезпечення записів у
бухгалтерському обліку, фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин.

Також до матеріалів справи додано
копії банківських виписок, які
свідчать про часткову оплату позивачем
отриманого від відповідача товару.
Існуючі між сторонами зобов'язальні
відносини поставки, засновані на
Договорі поставки від 29.10.2013р. № 29/10-2013,
були предметом розгляду
господарського суду Київської області
під час розгляду та вирішення справи №
911/226/14.

За таких обставин, у суду відсутні
підстави твердити також і про те, що
оспорюваний Договір, який сторонами
частково виконано, є неукладеним.

Суд розглядає справу в межах заявлених
позовних вимог, виходячи із заявлених
підстав позову, оцінюючи подані
сторонами докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності.

Вирішуючи спір про визнання угоди
недійсною, господарський суд повинен
встановити наявність тих обставин, з
якими закон пов'язує визнання угод
недійсними та настання відповідних
наслідків: відповідність змісту угоди
вимогам закону, додержання
встановленої форми угоди,
правоздатність сторін за угодою, у чому
конкретно полягає неправомірність дій
сторони та інші обставини, що мають
значення для правильного вирішення
спору, зокрема наявність спеціальних
підстав визнання недійсною угоди.

Під час розгляду спору у справі № 911/789/14
судом було встановлено відсутність
зазначених обставин, відповідно
позовна вимога товариства з обмеженою
відповідальністю «Пісківський завод
скловиробів» до відповідача -
товариства з обмеженою
відповідальністю «Науково-виробнича
фірма «Пласмодерн» про визнання
недійсним договору від 29.10.2013р. № 29/10-2013
із заявлених позивачем підстав
задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в позові судові
витрати у відповідності до ст. 49 ГПК
України суд покладає на позивача.

Враховуючи вищевикладене та позицію
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 06.11.2009р. №9 «Про практику
розгляду цивільних справ про визнання
правочинів недійсними», Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі
питання визнання правочинів
(господарських договорів) недійсними»
та керуючись ст.ст. 6, 11, 203, 204, 215, ст. 627,
частиною 1 ст. 628, частиною 1 ст. 632, ст. 638,
ст. 712 Цивільного Кодексу України,
ст.ст. 179, 180 Господарського кодексу
України, статтями 1, 32, 33, 43, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

В позові товариству з обмеженою
відповідальністю «Пісківський завод
скловиробів» у справі № 911/789/14
відмовити.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга може бути подана
протягом десяти днів з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до
статті 84 ГПК України.

Суддя
Конюх О.В.

Повний текст рішення підписано 14.04.2014р.