м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/98/14 14.04.14
За позовом Ковельської міської ради
до Волинської обласної ради
про визнання права власності
Суддя Цюкало Ю.В.
Представники сторін: не з'явилися.
08.01.2014 до канцелярії Господарського
суду міста Києва надійшла позовна
заява Ковельської міської ради до
Волинської обласної ради про визнання
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 11.01.2014 суддею Цюкало Ю.В.
прийнято позовну заяву до розгляду та
порушено провадження у справі. Розгляд
справи призначено на 17.02.2014.
У зв`язку із перебуванням судді Цюкала
Ю.В. на лікарняному, розпорядженням
голови Господарського суду міста Києва
від 17.02.2014, з метою дотримання
процесуальних строків, справу було
передано судді Підченку Ю.О.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.02.2014 суддею Підченко Ю.О.
прийнято справу до свого провадження.
Розгляд справи призначено на 17.03.2014.
У зв'язку із виходом судді Цюкала Ю.В. з
лікарняного, з метою уникнення
затягування розгляду справи,
розпорядженням голови Господарського
суду міста Києва від 24.02.2014 справу було
передано судді Цюкалу Ю.В. для
подальшого розгляду.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 24.02.2014 суддею Цюкало Ю.В.
прийнято справу до свого провадження.
17.03.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла заява №63 від 14.03.2014 «Про
зменшення розміру позовних вимог».
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 17.03.2014 відкладено розгляд
справи у судовому засіданні на 14.04.2014 на
підставі ст. 77 Господарського
процесуального кодексу України.
В судове засідання, призначене на 14.04.2014
представники сторін не з'вились, причин
неявки суд не повідомили, були належним
чином повідомлені про час та дату
судового засідання.
За приписами ст.65 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається учасникам судового
процесу за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження (місця проживання)
сторін, що зазначена в Єдиному
державному реєстрі юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців. У разі
відсутності сторін за такою адресою,
вважається, що ухвала про порушення
провадження у справі вручена їм
Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від
15.03.2007р. Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2006 році»
до повноважень господарських судів не
віднесено встановлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому відповідні процесуальні
документи надсилаються господарським
судом згідно з поштовими реквізитами
учасників судового процесу, наявними в
матеріалах справи.
Статтею 93 Цивільного кодексу України
встановлено, що місцезнаходженням
юридичної особи є фактичне місце
ведення діяльності чи розташування
офісу, з якого проводиться щоденне
керування діяльністю юридичної особи
(переважно знаходиться керівництво) та
здійснення управління і обліку.
Згідно із ч.4 ст.89 вказаного Кодексу
України відомості про
місцезнаходження юридичної особи
вносяться до Єдиного державного
Наразі, всю судову кореспонденцію було
направлено за адресою відповідача та
позивача, що зазначені у позовній заяві
та повністю узгоджуються з відомостями
з Витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
З огляду на неявку відповідача та
позивача в судове засідання,
господарський суд враховує, що за
змістом ст.22 Господарського
процесуального кодексу України
прийняття участі у судовому засіданні
є правом сторони. При цьому, норми
вказаної статті зобов'язують сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами.
За приписами ст.69 Господарського
процесуального кодексу України спір
має бути вирішено господарським судом
у строк не більше двох місяців від дня
одержання позовної заяви.
Статтею 77 зазначеного Кодексу України
передбачено, що господарський суд
відкладає в межах строків,
встановлених ст.69 цього Кодексу
розгляд справи, коли за якихось
обставин спір не може бути вирішено в
Відкладення розгляду справи є правом
та прерогативою суду, основною умовою
для якого є не відсутність у судовому
засіданні представників сторін, а
неможливість вирішення спору у
відповідному судовому засіданні.
У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3
роз'яснення Вищого арбітражного суду
України від 18.09.1997р. "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України" (з
подальшими змінами) у випадку
нез'явлення в засідання господарського
суду представників обох сторін або
однієї з них справа може бути
розглянута без їх участі, якщо неявка
таких представників не перешкоджає
Таким чином, враховуючи вищенаведене,
керуючись принципами розумності
строків судового провадження,
незважаючи на те, що відповідач в
процесі розгляду справи не скористався
правами, передбаченими Господарським
процесуальним кодексом України, за
висновками суду, у матеріалах справи
достатньо документів, які мають
значення для правильного вирішення
спору, внаслідок чого справа може бути
розглянута за наявними у ній
документами відповідно до вимог ст.75
Господарського процесуального кодексу
України, а неявка відповідача не
перешкоджає вирішенню справи по суті.
Клопотання щодо фіксації судового
процесу учасниками процесу не
заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд
справи здійснювався без застосування
засобів технічної фіксації судового
процесу у відповідності до статті 811
Господарського процесуального кодексу
Дослідивши матеріали справи, суд, -
Рішенням Волинської обласної ради від
04.05.2012 №11/41 було вирішено зробити обмін
нежитловими приміщеннями, як зазначає
позивач. На підставі рішення
Ковельської міської ради від 24.05.2012
№23/42 та рішення Волинської обласної
ради від 21.06.2012 №12/51 у комунальну
власність територіальної громади м.
Ковеля було передано із спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області з балансу ДВТП
«Волиньфармпостач» частину нежитлових
приміщень центральної аптеки №12: на
1-му поверсі і підвальне приміщення, які
знаходяться за адресою: м. Ковель, вул.
Незалежності, 57 та підсобне приміщення
з гаражем в м. Ковелі по вул. Ветеранів,
22а. Враховуючи ті ж рішення із
комунальної власності територіальної
громади міста Ковеля у спільну
власність територіальних громад сіл,
селищ, міст області на баланс ДВТП
«Волиньфармпостач» передано нежитлове
приміщення загальною площею 76,1 кв. м, що
розташоване за адресою: м. Ковель, вул.
Відродження, 4.

Позивач зазначає, що право власності на
частину нежитлових приміщень
центральної аптеки №12 і підвального
приміщення та на підсобне приміщення з
гаражем не зареєстровано, тобто
відсутній документ, що підтверджує
виникнення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, позивач вказує на те, що
Ковельська міська рада не може
оформити право власності, оскільки
відсутній документ, що підтверджує
виникнення, перехід та припинення
права власності та інших речових прав
на нерухоме майно у попереднього
власника.

На підставі вищезазначеного позивач
звернувся до суду за захистом
порушених прав та просить суд визнати
за Ковельською міською радою право
власності на частину нежитлового
приміщення центральної аптеки №12: на
1-му поверсі (площа 43,6 кв. м), яке
знаходиться за адресою: м. Ковель, вул.
Незалежності, 57; підвальне приміщення
(площа 180,3 кв. м), яке знаходиться за
адресою: м. Ковель, вул. Незалежності, 57;
підсобне приміщення з гаражем, яке
знаходиться за адресою: м. Ковель, вул.
Ветеранів, 22а (площа 124,9 кв. м).

17.03.2014 до Господарського суду міста
Києва надійшла заява №63 від 14.03.2014 «Про
зменшення розміру позовних вимог». У
заяві позивач посилається на те, що у
зв'язку з відсутністю оформлення права
власності на все майно, Ковельська
міська рада зменшує позовні вимоги та
просить суд визнати за нею право
власності на підсобне приміщення з
гаражем, яке знаходиться за адресою: м.
Ковель, вул. Ветеранів, 22а (площа 124,9 кв.
м).

Ухвалами Господарського суду міста
Києва від 11.01.2014, 17.03.2014 суд зобов'язував
відповідача надати письмовий відзив на
позов із зазначенням доказів, що
підтверджують викладені у відзиві
обставини, та нормативно-правового
обґрунтування своїх заперечень. Однак,
всупереч вимог суду, відповідач відзив
до суду не надав та не надіслав.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають задоволенню
з урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог з наступних
підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст. 193
Господарського кодексу України
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язань -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Статтею 60 Закону України «Про місцеве
самоврядування в Україні» визначено,
що територіальним громадам сіл, селищ,
міст, районів у містах належить право
комунальної власності на рухоме і
нерухоме майно, доходи місцевих
бюджетів, інші кошти, землю, природні
ресурси, підприємства, установи та
організації, в тому числі банки,
страхові товариства, а також пенсійні
фонди, частку в майні підприємств,
житловий фонд, нежитлові приміщення,
заклади культури, освіти, спорту,
охорони здоров'я, науки, соціального
обслуговування та інше майно і майнові
права, рухомі та нерухомі об'єкти,
визначені відповідно до закону як
об'єкти права комунальної власності, а
також кошти, отримані від їх
відчуження.

Як вбачається з матеріалів справи, а
саме рішення Ковельської міської ради
Волинської області №17/13 від 22.12.2011 «Про
звернення Ковельської міської ради до
Волинської обласної ради щодо передачі
в комунальну власність міста об'єктів
нерухомості» вирішила прийняти
звернення Ковельської міської ради до
Волинської обласної ради щодо передачі
в комунальну власність міста Ковеля з
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст області частини
нежитлового приміщення центральної
районної аптеки №12 по вул.
Незалежності, 57 та підсобного
приміщення з гаражем по вул. Ветеранів,
22а в м. Ковелі.

Крім того, рішенням Ковельської
міської ради Волинської області №23/42
від 24.05.2012 «Про надання згоди на
безоплатну передачу та прийняття
приміщень» вирішила надати згоду на
прийняття із спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області з балансу державного
виробничо-торгового підприємства
«Волиньфармпостач» у власність
територіальної громади міста Ковеля на
баланс ремонтного
житлово-комунального підприємства №1
частини нежитлових приміщень
центральної аптеки №12: на 1-му поверсі
(орієнтовна площа 50 кв. м) та підвальне
приміщення (орієнтовна площа 170 кв. м),
які знаходяться за адресою: м. Ковель,
вул. Незалежності, 57 та на баланс
ремонтного житлово-комунального
підприємства №2 підсобне приміщення з
гаражем в м. Ковелі по вул. Ветеранів, 22а
(орієнтовна площа 124,9 кв. м).

З матеріалів справи слідує, що рішенням
Волинської обласної ради №11/41 від
04.05.2012 «Про надання згоди на прийняття
та передачу приміщень» надано згоду на
прийняття із комунальної власності
територіальної громади міста Ковеля у
спільну власність територіальних
громад сіл, селищ, міст області на
баланс ДВТП «Волиньфармпостач»
нежитлового приміщення загальною
площею 76,1 кв. м, що розташоване за
адресою: м. Ковель, вул. Відродження, 4;
надано згоду на передачу із спільної
власності територіальних громад сіл,
селищ, міст області з балансу ДВТП
«Волиньфармпостач» у комунальну
власність територіальних громад міста
Ковеля частини нежитлових приміщень
центральної аптеки №12: на 1-му поверсі
(орієнтовна площа 50 кв. м) та підвальне
приміщення (орієнтовна площа 170 кв. м),
які знаходяться за адресою: м. Ковель,
вул. Незалежності, 57, та підсобне
приміщення з гаражем в м. Ковелі по вул.
Ветеранів, 22а (орієнтовна площа 124,9 кв.
м).

Рішенням Волинської обласної ради №12/51
від 21.06.2012 «Про прийняття та передачу
приміщень» вирішено передати із
спільної власності територіальних
громад сіл, селищ, міст області з
балансу ДВТП «Волиньфармпостач» у
комунальну власність територіальної
громади міста Ковеля частину
нежитлових приміщень центральної
аптеки №12: на 1-му поверсі (орієнтовна
площа 50 кв. м) і підвальне приміщення
(орієнтовна площа 170 кв. м), які
знаходяться за адресою: м. Ковель, вул.
Незалежності, 57, та підсобне приміщення
з гаражем в м. Ковелі по вул. Ветеранів,
22а (орієнтовна площа 124,9 кв. м.

На виконання вказаних рішень було
складено Акт прийому-передачі від
19.07.2012 зі спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області підсобного приміщення з
гаражем в м. Ковелі по вул. Ветеранів, 22а
з балансу ДВТП «Волиньфармпостач» у
комунальну власність територіальної
громади м. Ковель, Акт прийому-передачі
від 19.07.2012 зі спільної власності
територіальних громад сіл, селищ, міст
області частин нежитлових приміщень
центральної районної аптеки №12: на 1-му
поверсі та підвальне приміщення, яке
знаходиться за адресою: м. Ковель, вул.
Незалежності, 57 з балансу ДВТП
«Волиньфармпостач» у комунальну
власність територіальної громади м.
Ковель.

Дослідивши матеріали справи судом
встановлено, що Волинською обласною
радою не зареєстровано право власності
на підсобне приміщення з гаражем, що
знаходиться за адресою Волинська
область, м. Ковель, вул. Ветеранів, 22а у
відповідності до вимог чинного
законодавства України.

Наведене підтверджується листом №2666
від 30.07.2013, відповідно до якого
Комунальне підприємство «Волинське
обласне бюро технічної
інвентаризації» повідомило, що право
власності на підсобне приміщення з
гаражем, що знаходиться за адресою
Волинська область, м. Ковель, вул.
Ветеранів, 22а станом на 31.12.2012 не
зареєстровано.

Листом Реєстраційної служби
Ковельського міськрайонного
управління юстиції зазначено перелік
документів для проведення державної
реєстрації права власності.

Враховуючи відсутність документу, що
підтверджує виникнення, перехід та
припинення права власності та інших
речових прав на нерухоме майно у
попереднього власника - Волинської
обласної ради, наявна перешкода
Ковельській міській раді оформити
право власності на спірні приміщення.

Положення ч. 5 ст. 16 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
встановлює, що від імені та в інтересах
територіальних громад права суб'єкта
комунальної власності здійснюють
відповідні ради.

Відповідно до статтей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно із ст.4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обгрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

За приписами ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
грунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, ніякі
докази не мають для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності до п. 2.3. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" якщо
стороною (або іншим учасником судового
процесу) у вирішенні спору не подано
суду в обґрунтування її вимог або
заперечень належні і допустимі докази,
в тому числі на вимогу суду, або якщо в
разі неможливості самостійно надати
докази нею не подавалося клопотання
про витребування їх судом (частина
перша статті 38 ГПК України), то розгляд
справи господарським судом може
здійснюватися виключно за наявними у
справі доказами, і в такому разі у суду
вищої інстанції відсутні підстави для
скасування судового рішення з мотивів
неповного з'ясування місцевим
господарським судом обставин справи;

Виходячи із наведеного, відповідач не
надав суду доказів, які б спростовували
обставини, викладені у позовній заяві,
документи, які б підтверджували
виникнення, перехід та припинення
права власності Волинської обласної
ради на підсобне приміщення з гаражем,
яке знаходиться за адресою: м. Ковель,
вул. Ветеранів, 22-а (площа 124,9 кв. м).

На підставі вищезазначеного,
дослідивши матеріали та всебічно
з'ясувавши обставини справи, суд
прийшов до висновку, що позовні вимоги
підлягають задоволенню з урахуванням
заяви про зменшення розміру позовних
вимог.

Щодо розподілу господарських витрат
суд зазначає наступне.

У пункті 3.10. постанови «Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції» від 26
грудня 2011 року № 18 Пленум Вищого
господарського суду України
постановив, що передбачені частиною
четвертою статті 22 ГПК права позивача
збільшити або зменшити розмір позовних
вимог, відмовитись від позову можуть
бути реалізовані до прийняття рішення
судом першої інстанції. Під
збільшенням або зменшенням розміру
позовних вимог слід розуміти
відповідно збільшення або зменшення
кількісних показників за тією ж самою
вимогою, яку було заявлено в позовній
заяві. Згідно з частиною третьою статті
55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже,
у разі прийняття судом зміни (в бік
збільшення або зменшення) кількісних
показників, у яких виражається позовна
вимога, має місце нова ціна позову,
виходячи з якої й вирішується спір, - з
обов'язковим зазначенням про це як у
вступній, так і в описовій частині
рішення. При цьому питання щодо
повернення зайво сплаченої суми
судового збору у зв'язку із зменшенням
позовних вимог вирішується
господарським судом на загальних
підставах і в порядку, визначеному
законодавством. Якщо ж до заяви про
збільшення розміру позовних вимог не
додано доказів сплати суми судового
збору у встановленому порядку та
розмірі (з урахуванням такого
збільшення), то відповідна заява
повертається господарським судом на
підставі пункту 4 частини першої статті
63 ГПК, а у разі якщо відповідні недоліки
виявлено після прийняття
господарським судом заяви про
збільшення розміру позовних вимог, суд
стягує несплачені в установленому
порядку та розмірі суми судового збору
за результатами розгляду справи на
підставі статті 49 ГПК.

Статтею 4 Закону України «Про судовий
збір» передбачено, що судовий збір
справляється у відповідному розмірі
від мінімальної заробітної плати у
місячному розмірі, встановленої
законом на 1 січня календарного року, в
якому відповідна заява або скарга
подається до суду, - у відсотковому
співвідношенні до ціни позову та у
фіксованому розмірі.

Також, вказаною статтею передбачено, що
за подання до господарського суду
позовної заяви немайнового характеру
підлягає сплаті судовий збір, що
дорівнює 1 розміру мінімальної
заробітної плати.

Статтею 8 Закону України «Про Державний
бюджет України на 2013 рік» встановлено у
2013 році мінімальну заробітну плату у
місячному розмірі з 1 січня - 1147 гривень.

Пунктом 2.8 Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України №7 від
21.02.2013 «Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України» у разі
зменшення розміру позовних вимог зайво
сплачена сума судового збору підлягає
поверненню (пункт 1 частини першої
статті 7 Закону).

Статтею 7 Закону України «Про судовий
збір» передбачено, що сплачена сума
судового збору повертається за ухвалою
суду в разі зменшення розміру позовних
вимог або внесення судового збору в
більшому розмірі, ніж встановлено
законом.

Враховуючи те, що позивачем було подано
до суду заяву про зменшення розміру
позовних вимог, то підлягає поверненню
зайво сплачений судовий збір у сумі 4
014,50 грн.

Згідно зі ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України
судовий збір у сумі 1 147,00 грн. підлягає
стягненню з відповідача на користь
позивача, з урахуванням задоволення
позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Ковельської міської ради з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог - задовольнити
повністю.

2. Визнати за Ковельською міською радою
(45000, м. Ковель, вул. Незалежності, 73)
право власності на підсобне приміщення
з гаражем, яке знаходиться за адресою:
м. Ковель, вул. Ветеранів, 22а (площа 124,9
кв. м). Видати наказ.

3. Стягнути з Волинської обласної ради
(43000, м. Луцьк, Київський майдан, 9) з
будь-якого рахунку, виявленого
державним виконавцем під час виконання
рішення суду на користь Ковельської
міської ради (45000, м. Ковель, вул.
Незалежності, 73) витрати по сплаті
судового збору у сумі 1 147,00 грн. (одна
тисяча сто сорок сім гривень 00 копійок).
Видати наказ.

4. На підставі даного рішення
повернути Ковельській міській раді
(45000, м. Ковель, вул. Незалежності, 73) з
Державного бюджету України судовий
збір у сумі 4 014,50 грн. (чотири тисячі
чотирнадцять гривень 50 копійок), що
перерахований за платіжним дорученням
№1837 від 30.12.2013 (оригінал якого
залишається в матеріалах справи), як
зайво сплачене.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85
Господарського процесуального кодексу
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.04.2014.

Суддя

Ю.В. Цюкало