ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р.Справа № 922/656/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Денисюк Т.С.

при секретарі судового засідання
Нескуба М.Г.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1, м. Харків до Фізично особи
-підприємця ОСОБА_2, м. Харків про
стягнення коштів в розмірі 24669,56 грн. за
участю :

Представник позивача - ОСОБА_3 дов. №325
від 11.02.2014 року;

Представник відповідача - не з"явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець
ОСОБА_1 звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом до
Фізично особи -підприємця ОСОБА_2 про
інфляційних втрат у розмірі 19584,74 грн.
та 3% річних у розмірі 5084,82 грн.. В
обгрунтування позовних вимог позивач
вказує на неналежне виконання з боку
відповідача своїх зобов'язань за
Договором №4 від 18 жовтня 2003 року. Крім
того, позивач просить покласти на
відповідача судові витрати, що
складаються з вартості послуг адвоката
в розмірі 2000,00 грн. та судового збору за
подання позовної заяви в розмірі 1827,00
грн..

Представник позивача в судовому
засіданні 08.04.2014 року підтримував
позовні вимоги в повному обсязі та
просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судові
засідання не з'являвся, документів,
витребуваних судом та відзиву на
позовну заяву, не надав, про причини
неявки суд не повідомляв, про час та
місце розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
наступне.

Відповідно до п. 3.6 Роз'яснення президії
Вищого арбітражного суду України від
18.09.1997 № 02-5/289 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України", особи,
які беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.

Згідно Витягу з Єдиного державного
реєстру юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців від 03.03.2014 року, місцем
знаходження Фізично особи -підприємця
ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1.

Ухвала господарського суду про
порушення провадження у справі, яка
надсилались на юридичну адресу
відповідача повернута до суду з
позначкою "за закінченням терміну
зберігання" (згідно довідки поштового
відділення арк. с. 63).

Згідно Інформаційного листа Вищого
господарського суду України N 01-8/1228,
02.06.2006 року "Про деякі питання практики
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України,
порушені у доповідних записках про
роботу господарських судів у 2005 році"до
повноважень господарських судів не
віднесено установлення фактичного
місцезнаходження юридичних осіб або
місця проживання фізичних осіб -
учасників судового процесу на час
вчинення тих чи інших процесуальних
дій. Тому примірники повідомлень про
вручення рекомендованої
кореспонденції, повернуті органами
зв'язку з позначками "адресат вибув",
"адресат відсутній"і т.п., з урахуванням
конкретних обставин справи можуть
вважатися належними доказами
виконання господарським судом
обов'язку щодо повідомлення учасників
судового процесу про вчинення цим
судом певних процесуальних дій.

Враховуючи вищезазначене, та зважаючи
на приписи ч. 1 ст. 18 Закону України "Про
державну реєстрацію юридичних осіб та
фізичних осіб-підприємців", відповідно
до якої, відомості, які внесені до
Єдиного державного реєстру, вважаються
достовірними і можуть бути використані
в спорі з третьою особою, суд приходить
до висновку, що відповідач належним
чином повідомлений про дату, час та
місце розгляду справи й відсутність
представника відповідача не
перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 65
Господарського процесуального кодексу
України, щодо обов`язку господарського
суду витребувати у сторін документи і
матеріали, необхідні для вирішення
спору, кореспондуються з диспозитивним
правом сторін подавати докази, п. 4 ч. 3
ст. 129 Конституції України визначає
одним з принципів судочинства свободу
в наданні сторонами суду своїх доказів
і у доведенні перед судом їх
переконливості, суд вважає, що
господарським судом в межах наданих
ним повноважень створені належні умови
для надання сторонами доказів та
здійснені всі необхідні дії щодо
витребування додаткових доказів, та
вважає за можливе розглядати справу за
наявними у справі і додатково поданими
на вимогу суду матеріалами і
документами.

Розглянувши матеріали справи та надані
представником Позивача докази в
обгрунтування заявлених позовних
вимог, вислухавши пояснення
представника позивача судом
встановлено наступне.

18.10.2003 року між Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 та Фізичною
особою -підприємцем ОСОБА_2 було
укладено Договір №4 , відповідно до
умов якого позивач зобов"язався
поставити та передати у власність
вдповідача, а відповідач - прийняти та
оплатити меблі (надалі - товар) в
кількості, асортименті та по ціні,
узгодженій сторонами на умовах
зазначеного Договору. Ціни на товар
зазначаються в накладних, які
оформлюються на кожну партію.

Позивач свої зобов"язання за спірним
Договором виконав належним чином, а
саме відповідно до накладних №
СПД-00071-00078 від 28.11.03 р. поставив
відповідачеві товар на загальну суму
23327,80 грн..

Відповідач свої зобов"язання за
договором не виконав, за поставлений
товар не розрахувався, в зв"язку з чим у
нього утворилась заборгованість в сумі
23327,80 грн.

Рішенням Господарського суду
Харківської області по справі №35/539-06
від 20.11.2006 року позовні вимоги СПД-ФО
ОСОБА_1 до СПД-ФО ОСОБА_2 було адоволено
повністю. Стягнуто з відповідача на
користь позивача 23327,80 грн. основного
боргу, 9758,02 грн. пені, 5925,19 грн.
інфляційних, 1719,87 грн. 3% річних, 407,30 грн.
держмита та 118,00 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

На виконання вказаного рішення
господарським судом Харківської
області було видано відповідний наказ,
який було пред"явлено позивачем для
примусового виконання до
Комінтернівського відділу державної
виконавчої служби Харківського
міського управління юстиції.

Однак, згідно Довідки про втрату наказу
№3176/14-29 від 18.02.2014 року, наданої
Комінтернівським ВДВС ХМУЮ, наказ
господарського суду Харківської
області по справі №35/539-06 від 10.02.2007 року
втрачено, в Комінтернівському ВДВС
ХМУЮ відсутня інформація про виконання
боржником зазначеного наказу (арк. с. 26).

Таким чином, станом на момент звернення
позивача до господарського суду
Харківської області з позовом до
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2,
рішення Господарського суду
Харківської області від 20.11.2006 року не
виконано відповідачем ані в
добровільному, ані в примусовому
порядку, сума основного зобов'язання в
розмірі 23327,80 гри. також залишається
непогашеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського суду (іншого органу,
який вирішує господарські спори), за
винятком встановлених рішенням
третейського суду, під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

За таких обставин, факт невиконання
Відповідачем взятих на себе
зобов'язань за Договором №4 від 18.10.2003
року підтверджується рішенням
Господарського суду Харківської
області по справі №35/539-06 від 20.11.2006
року.

Позивач, посилаючись на порушення
відповідачем зобов"язань за спірним
Договором, просить стягнути з нього
інфляційні втрати у розмірі 19584,74 грн.
та 3% річних у розмірі 5084,82 грн.

Надаючи правову кваліфікацію
викладеним обставинам з урахуванням
фактичних та правових підстав позовних
вимог суд виходить з наступного.

Зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зообов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку. (ст..
509 ЦК України).

За змістом ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525-526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від виконання зобов'язань, крім
випадків, передбачених законом не
допускається. Зобов`язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону, інших актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов`язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов`язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу
України, боржник який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

При цьому, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати боргу з
урахуванням індексу інфляції та
процентів річних є способами захисту
його майнового права та інтересу, суть
яких полягає у відшкодуванні
матеріальних втрат кредитора від
знецінення грошових коштів внаслідок
інфляційних процесів та отриманні
компенсації (плати) від боржника за
користування утримуваними ним
грошовими коштами, належними до сплати
кредиторові.

Вказана сума боргу відповідачем не
оспорена, відповідач не надав суду
доказів про погашення боргу, отже, при
нарахуванні 3% річних та втрат від
інфляції за дату першого дня
прострочки позивачем було взято 20.11.2006
року - день, коли було прийнято рішення
Господарського суду Харківської
області по справі №35/539-06.

Розрахунок 3% річних та втрат від
інфляції перевірено судом та
встановлено, що він відповідає вимогам
чинного законодавства.

Наведені законодавчі приписи та
установлені фактичні дані щодо
невиконання відповідачем взятих на
себе зобов'язань по оплаті
поставленого товару у розмірі та у
строк, встановлений договором, дають
підстави для висновку суду про
правомірність позовних вимог щодо
стягнення на користь позивача
інфляційних втрат у розмірі 19584,74 грн.
та 3% річних у розмірі 5084,82 грн.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів та
з інших підстав, - на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. За таких обставин, суд
вважає за необхідне покласти судові
витрати на відповідача в повному
обсязі.

Звертаючись з позовною заявою, позивач
просив в ній, зокрема, витрати на оплату
послуг адвоката в розмірі 2000,00 грн.
покласти на відповідача. При цьому
позивач в якості доказів витрат надав
до позовної заяви копію Договору про
надання правової допомоги від 11.02.2014
року, укладеного з адвокатом ОСОБА_5;
свідоцтво про право зайняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_3 від
13.01.2011 року, виданого Полтавською
областною КДКА; акт прийому-передачі
виконаних робіт по Договору щодо
надання правової допомоги від 11.02.2014
року; квитанцію №к32/Е/76 від 14.02.2014 року
про сплату 2000,00 грн. згідно вказаного
Договору.

Вищевказаний Договір був укладений
позивачем (замовник) з адвокатом ОСОБА_5
- Виконавець, який є адвокатом, згідно
свідоцтва про право зайняття
адвокатською діяльністю НОМЕР_3 від
13.01.2011 року. Відповідно до розділу 1
Договору виконавець зобов"язався
надати позивачу консультаційні,
юридичні та представницькі послуги
щодо захисту інтересів останнього в
органах державної влади,
правоохоронних органах, на
підприємствах, в установах,
організацій всіх форм власності та
підпорядкування, медичних закладах
охорони здоров"я, а також в усіх без
виключення судах України, в тому числі
апеляційної та касаційної інстанції, з
питання захисту інтересів позивача у
зв"язку із порушенням його
господарських інтересів з боку
Фізичної особи -підприємця ОСОБА_2 при
виконанні умов Договору №4 від 18.10.2013
року.

Сторони погодили, що гонорар виконавця
за цим Договором складає 2000,00 грн., які
сплачується позивачем протягом не
пізніше ніж через 7 (сім) календарних
днів з моменту підписання даного
Договору. (п.4.1-4.2 Договору).

Згідно акту прийому-передачі виконаних
робіт по Договору щодо надання
правової допомоги від 11.02.2014 року (арк.
с. 37), Виконавець надав, а позивач
прийняв надані адвокатські послуги.
Загальна вартість адвокатських послуг,
прийнятих за даним актом склала 2000,00
грн.

Матеріалами справи також
підтверджується факт надання
адвокатом ОСОБА_5 адвокатських послуг
ФОП ОСОБА_1, зокрема, адвокатом
підписано позовну заяву, клопотання
про долучення до матеріалів справи
витребуваних ухвалами суду документів.

Оплата позивачем послуг адвоката
підтверджується квитанцією №к32/Е/76 від
14.02.2014 року про сплату 2000,00 грн.

Згідно ст.44 ГПК України, судові витрати
складаються з судового збору, сум, що
підлягають сплаті за проведення
судової експертизи, призначеної
господарським судом, витрат, пов'язаних
з оглядом та дослідженням речових
доказів у місці їх знаходження, оплати
послуг перекладача, адвоката та інших
витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про
адвокатуру та адвокатську діяльність",
гонорар є формою винагороди адвоката
за здійснення захисту, представництва
та надання інших видів правової
допомоги клієнту. Порядок обчислення
гонорару (фіксований розмір, погодинна
оплата), підстави для зміни розміру
гонорару, порядок його сплати, умови
повернення тощо визначаються в
договорі про надання правової
допомоги. При встановленні розміру
гонорару враховуються складність
справи, кваліфікація і досвід адвоката,
фінансовий стан клієнта та інші
істотні обставини. Гонорар має бути
розумним та враховувати витрачений
адвокатом час.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат, господарський суд враховує, що
розмір відшкодування витрат за послуги
адвоката (2000,00 грн.), є співрозмірним з
переліком послуг (надання
консультаційних, юридичних та
представницьких послуг щодо захисту
інтересів позивача в господарському
суді Харківської області тощо), наданих
адвокатом при зверненні із позовом про
стягнення 26669,56 грн.

З огляду на наведене, суд приходить до
висновку про покладення на відповідача
судових витрат на послуги адвоката у
сумі 2000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625 Цивільного
кодексу України, ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 22, 32, 33, 35 43, 44, 49, 65
ст.ст. 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізично особи -підприємця
ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер
облікової картки платника податків:
НОМЕР_1) на користь Фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2,
реєстраційний номер облікової картки
платника податків: НОМЕР_2) інфляційні
втрати у розмірі 19584,74 грн., 3% річних у
розмірі 5084,82 грн., витрати на оплату
послуги адвоката в розмірі 2000,00 грн. та
1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 14.04.2014 р.

Суддя Т.С. Денисюк