ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 квітня 2014 р. Справа №
903/237/14

за позовом Публічного акціонерного
товариства " Волиньобленерго " в особі
Ковельської філії

до відповідача: Публічного
акціонерного товариства
"Ковельсільмаш"

про стягнення 234079,80 грн.

Суддя Слупко В.Л.

Представники сторін:

від позивача: Сорока А.П. довір. №19/26-73
від 03.01.2014р.

від відповідача: Сорока Г.О. довір. №
51/01-182 від 22.01.2014р.

В судовому засіданні 01.04.2014р.
оголошувалась перерва до 08.04.2014р. до
12:00 год.

Суть спору: Позивач - Публічне
акціонерне товариство "
Волиньобленерго " в особі Ковельської
філії просить стягнути з Публічного
акціонерного товариства
"Ковельсільмаш" 234 079,80грн.
заборгованості за спожиту
електроенергію у період з 01.01.2013 по
01.10.2013р. згідно договору постачання
електричної енергії № 526-0165000 від
04.05.2005р.

01.04.2014р. у судовому засіданні
ПАТ"Ковельсільмаш" було подано
пояснення, в якому відповідач з даною
сумою боргу не погоджувався
посилаючись на те, що позивачем не
враховано борг ПАТ" Волиньобленерго "
перед відповідачем станом на 31.12.2013р. за
надані послуги(за перетік електричної
енергії) в сумі 39 947,10грн.

Також в своєму поясненні відповідач
зазначив, що на даний час
ПАТ"Ковельсільмаш" перебуває на стадії
санації, а тому борг перед позивачем
буде оплачений в порядку черговості
задоволення всіх вимог кредиторів.

В судовому засіданні 01.04.2014р. за усними
клопотаннями представників
оголошувалась перерва до 08.04.2014р. до 12:00
год. для вирішення питання
взаємозаліку існуючих заборгованостей
між сторонами.

Як пояснили представники сторін в
судовому засіданні 08.04.2014р. взаємозалік
не проведено, представник позивача
позовні вимоги просить задоволити
повністю.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, суд дійшов висновку, що позовні
вимоги підлягають задоволенню як
підставні та обгрунтовані. Висновок
суду грунтується на наступному:

04.05.2005р. між ПАТ "Волиньобленерго" в
особі Ковельської філії та
ПАТ"Ковельсільмаш" було укладено
договір №526-0165000, згідно умов якого
позивач зобов'язувався постачати
електричну енергію відповідачу, а
відповідач в свою чергу зобов'язується
оплачувати вартість електричної
енергії у терміни встановлені
договором.

Згідно п.8.1 договору оплата
електроенергії та інших платежів
здійснюється споживачем самостійно
шляхом перерахування коштів в терміни
визначені додатком №2. Відповідно до
додатку №2 споживач протягом
розрахункового періоду здійснює три
планових платежі за поставлену
електроенергію, а саме: 1)до 1-го числа
оплата 30% вартості очікуваного обсягу
постачання; 2) до 10-го числа оплата 40%
вартості очікуваного обсягу
постачання; 3) до 20-числа оплата 30%
вартості очікуваного обсягу
постачання.

Згідно розрахунку позивача за період з
01.01.2013р. по 01.10.2013р. заборгованість
відповідача становить 234 079,80грн., що
також підтвердила в судовому засіданні
представник відповідача.

Задовільняючи позов повністю в сумі
234079,80 грн. суд виходить з наступного:

У відповідності із ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 275 Господарського
кодексу України за договором
енергопостачання енергопостачальне
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Посилання відповідача про
необхідність зарахування в суму оплати
боргу заборгованості позивача за іншим
договором (за перетікання енергії) суд
не приймає до уваги, оскільки
відповідно до ст.ст. 525, 651 Цивільного
кодексу України зміна умов договору
допускається лише за згодою сторін,
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається.

Не надано суду також доказів про
вчинення відповідачем дій, направлених
на припинення зобов'язань шляхом
зарахування зустрічних однорідних
вимог в порядку ст.601 Цивільного
кодексу України, в зв'язку з чим
відсутні правові підстави вважати, що
зобов'язання по спірному договору в
сумі 39 947,10грн. є припиненими.

Згідно з частиною другою статті 43 та
статтею 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

Враховуючи вищевикладене стягненню з
відповідача підлягає сума 234 079,80грн.

Судовий збір по справі в сумі
4681грн.60коп. суд покладає на
відповідача, оскільки спір до суду
доведено з вини останнього.

Керуючись ст.ст. 193, 275 Господарського
кодексу України, ст.ст. 525, 651 Цивільного
кодексу Українист.ст. 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд,-

вирішив:

1.Позов задоволити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного
товариства "Ковельсільмаш" на користь
Публічного акціонерного товариства
"Волиньобленерго" в особі Ковельської
філії 234 079,80грн. заборгованості, а
також судові витрати по справі у сумі
4681грн.60коп.

Повний текст рішення складено

11.04.14

Суддя
В. Л. Слупко