м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4908/14 09.04.14

Господарський суд міста Києва у складі
головуючої судді Чинчин О.В., при
секретарі судового засідання
Козаковій І.В., розглянув у відкритому
судовому засіданні справу

за позовом
Приватного акціонерного товариства
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» до
Приватного акціонерного товариства
«Українська пожежно-страхова
компанія» про відшкодування шкоди в
розмірі 11 110 гривень 55 копійок

Представники:

від Позивача: Байправ М.С. (представник
за довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Приватне акціонерне товариство
«Страхова компанія «ПЗУ Україна»
(надалі також - «Позивач») звернулось до
Господарського суду міста Києва з
позовом до Приватного акціонерного
товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» (надалі
також - «Відповідач») про відшкодування
шкоди в розмірі 11 110 гривень 55 копійок.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що
Приватним акціонерним товариством
«Страхова компанія «ПЗУ Україна» на
підставі Договору добровільного
страхування наземних транспортних
засобів № АМ 030869 від 17.12.2011 року
внаслідок настання страхової події -
дорожньо-транспортної пригоди
виплатило страхове відшкодування
власнику автомобіля «SMART», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, а тому
Позивачем відповідно до положень
статті 27 Закону України «Про
страхування» та статті 993 Цивільного
кодексу України отримано право
зворотньої вимоги до особи,
відповідальної за завдану шкоду.

Позивач зазначає, що відповідальність
водія транспортного засобу «SKODA»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
яким скоєно ДТП, застрахована у
Відповідача на підставі Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/5827469, а тому Позивач
вказує, що обов'язок з відшкодування
збитків покладається на Відповідача.

Ухвалою Господарського суду м. Києва
від 25.03.2014 року порушено провадження у
справі № 910/4908/14, розгляд справи
призначено на 09.04.2014 року.

07.04.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Позивача на виконання вимог Ухвали
суду про порушення провадження у
справі надійшло письмове
підтвердження того, що у провадженні
господарських судів України або іншого
органу, який в межах своєї компетенції
вирішує спір, немає справи зі спору між
тими ж сторонами, про той же предмет і з
тих же підстав та не має рішення цих
органів з такого спору та копія довідки
АТ «ОТП Банк» про наявність відкритих
рахунків.

08.04.2014 року через загальний відділ
діловодства суду (канцелярію) від
Моторного (транспортного) страхового
бюро України на виконання вимог Ухвали
суду надійшли відомості щодо страхової
компанії, якою видано Поліс № АА/5827469,
цивільно-правова відповідальність
якого водія застрахована за вказаним
полісом, який автомобіль був
застрахований за даним полісом та
термін дії зазначеного полісу, ліміти
відповідальності страховика та розмір
франшизи.

В судовому засіданні 09.04.2014 року
представник Позивача підтримав вимоги
та доводи позовної заяви. Представник
Відповідача в судове засідання не
з'явився, про поважні причини неявки
суд не повідомив, про час та місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, що підтверджується
Рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення від
01.04.2014 року.

За таких обставин, незважаючи на те, що
представник Відповідача у судове
засідання 09.04.2014 року не з'явився, за
висновками суду, наявні у матеріалах
справи документи достатні для
прийняття повного та обґрунтованого
судового рішення, а неявка вказаного
учасника судового спору не перешкоджає
вирішенню справи по суті.

Відповідно до статті 82 Господарського
процесуального кодексу України
рішення у даній справі прийнято у
нарадчій кімнаті за результатами
оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 09 квітня 2014 року,
на підставі статті 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголошено вступну та резолютивну
частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського
процесуального кодексу України, в
судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і
матеріали, всебічно і повно з'ясувавши
всі фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

17.12.2011 року між Приватним акціонерним
товариством «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» (Страховик) та ОСОБА_2
(Страхувальник) укладено Договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № АМ 030869,
предметом якого є страхування
транспортного засобу «SMART», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи,
05.07.2012 року в Оболонському р-ні м. Києва
відбулась дорожньо-транспортна
пригода за участю транспортного засобу
«SMART», державний реєстраційний номер
НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та
транспортного засобу «SKODA», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_3

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди було пошкоджено застрахований
Позивачем автомобіль «SMART», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1.

Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 26 липня 2012 року у
справі № 2605/11082/13 (порядковий № 3-5508/12)
ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в сумі 340 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, на
підставі Страхового акту №UA032/L02/01
від 28.07.2012 року Позивач здійснив
виплату страхового відшкодування в
розмірі 11 110 гривень 55 копійок, що
підтверджується платіжним дорученням
№ 4582 від 30 липня 2012 року.

Відповідно до інформації наданої МТСБУ
на запит Суду, цивільно-правова
відповідальність водія транспортного
засобу «SKODA», державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, на момент настання
страхової події була застрахована у
Відповідача на підставі Полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № АА/5827469, розмір франшизи
згідно з вказаним Полісом складає 999
гривень 99 копійок.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги,
Позивач посилається на те, що
Відповідач, як страховик особи, винної
у вчиненні дорожньо-транспортної
пригоди, зобов'язаний відшкодувати
суму матеріальної шкоди, завданої
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, розмір якої становить 11 110
гривень 55 копійок.

Оцінюючи подані докази за своїм
внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та, враховуючи те, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що
позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» підлягають
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Положення статті 22 Цивільного кодексу
України передбачає, що особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Також, статтею 27 Закону України «Про
страхування» та статтею 993 Цивільного
кодексу України визначено, що до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, в межах фактичних затрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Як вбачається з матеріалів справи,
Позивачем на виконання зобов'язань за
Договором добровільного страхування
наземних транспортних засобів № АМ 030869
відшкодовано на користь
страхувальника 11 110 гривень 55 копійок.

Таким чином, Суд зазначає, що до
Позивача перейшло право вимоги до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Частинами першою та другою статті 1187
Цивільного кодексу України
передбачено, що джерелом підвищеної
небезпеки є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо - і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб. Шкода, завдана джерелом
підвищеної небезпеки, відшкодовується
особою, яка на відповідній правовій
підставі (право власності, інше речове
право, договір підряду, оренди тощо)
володіє транспортним засобом,
механізмом, іншим об'єктом,
використання, зберігання або утримання
якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1
статті 1188 Цивільного кодексу України
шкода, завдана внаслідок взаємодії
кількох джерел підвищеної небезпеки,
відшкодовується на загальних
підставах, а саме шкода, завдана одній
особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою, а за
наявності вини всіх осіб, діяльністю
яких було завдано шкоди, розмір
відшкодування визначається у
відповідній частці залежно від
обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у
відносинах між кількома володільцями
джерел підвищеної небезпеки
відповідальність будується на
загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено Судом, вина особи, яка
керувала транспортним засобом «SKODA»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
встановлена у судовому порядку
Постановою Оболонського районного
суду м. Києва від 26 липня 2012 року у
справі № 2605/11082/13 (порядковий № 3-5508/12).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про
страхування" страхування - це вид
цивільно-правових відносин щодо
захисту майнових інтересів громадян та
юридичних осіб у разі настання певних
подій (страхових випадків), визначених
договором страхування або чинним
законодавством, за рахунок грошових
фондів, що формуються шляхом сплати
громадянами та юридичними особами
страхових платежів (страхових внесків,
страхових премій) та доходів від
розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про
страхування" визначено, що майнові
інтереси, які пов'язані із володінням,
користуванням і розпорядженням майном,
а також інтереси, пов'язані з
відшкодуванням страхувальником
заподіяної ним шкоди особі або її
майну, а також шкоди, заподіяної
юридичній особі (страхування
відповідальності) віднесені до
об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про
страхування" визначено, що страхова
сума - грошова сума, в межах якої
страховик відповідно до умов
страхування зобов'язаний провести
виплату при настанні страхового
випадку.

Страхове відшкодування - це страхова
виплата, яка здійснюється страховиком
у межах страхової суми за договорами
майнового страхування і страхування
відповідальності при настанні
страхового випадку (абзац 16 статті 9
Закону України „Про страхування").

Пунктом 22.1 статті 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 36.4 статті 36 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", виплата страхового
відшкодування (регламентна виплата)
здійснюється безпосередньо
потерпілому (іншій особі, яка має право
на отримання відшкодування) або
погодженим з ним особам, які надають
послуги з ремонту пошкодженого майна,
сплатили страхове відшкодування за
договором майнового страхування (крім
регламентної виплати, передбаченої
підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього
Закону), лікування потерпілих та інші
послуги, пов'язані з відшкодуванням
збитків.

В статті 1191 Цивільного кодексу України
зазначено, що особа, яка відшкодувала
шкоду, завдану іншою особою, має право
зворотної вимоги (регресу) до винної
особи у розмірі виплаченого
відшкодування, якщо інший розмір не
встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Суд звертає увагу, що реальним
підтвердженням виплати суми
страхового відшкодування
страхувальнику є саме платіжне
доручення. Звіт про оцінку
транспортного засобу є лише попереднім
оціночним документом, в якому
зазначається про можливу, але не
кінцеву суму, що витрачена на
відновлення транспортного засобу.

Аналогічна позиція викладена в
Постанові Вищого господарського суду
України від 23 серпня 2011 року у справі №
42/92.

Статтею 12.1 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» визначено, що страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи, розрахованої за
правилами цього підпункту.

Отже, враховуючи визначені Полісом №
АА/5827469 розміри лімітів
відповідальності та франшизи, Суд
приходить до висновку, що Відповідач
зобов'язаний відшкодувати Позивачу
витрати в розмірі 10 110 гривень 56 копійок
(11 110 гривень 55 копійок розмір
фактичного страхового відшкодування -
999 гривень 99 копійок франшиза за
Полісом №АА/5827469).

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору
покладаються на сторони відповідно до
задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись
статтями 32, 33, 43, 49, 77, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Приватного акціонерного
товариства «Страхова компанія «ПЗУ
Україна» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ,
вул. Фрунзе, 40, ідентифікаційний код
20602681) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» (04053, м.Київ, вул.
Артема, буд. 40, ідентифікаційний код
20782312) 10 110 (десять тисяч сто десять)
гривень 56 копійок.

3. Стягнути з Приватного
акціонерного товариства «Українська
пожежно-страхова компанія» (04080, м. Київ,
вул. Фрунзе, 40, ідентифікаційний код
20602681) на користь Приватного
акціонерного товариства «Страхова
компанія «ПЗУ Україна» (04053, м.Київ, вул.
Артема, буд. 40, ідентифікаційний код
20782312) 1 662 (одну тисячу шістсот шістдесят
дві) гривні 56 копійок судового збору.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

5. Видати наказ після набрання
судовим рішенням законної сили.

6. Рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата складання та підписання повного
тексту рішення: 11 квітня 2014 року.

Суддя
О.В. Чинчин