ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

10.04.2014
Справа № 905/4557/13

Господарський суд Донецької області у
складі колегії суддів:

головуючого судді Осадчої А.М.,

судді Кучерявої О.О.,

судді Сич Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання
Мітронової А.Р., розглянув у відкритому
судовому засіданні у приміщенні суду
матеріали справи

за позовом: Приватного акціонерного
товариства «Докучаєвський
флюсо-доломітний комбінат»
м.Докучаєвськ Донецької області

до відповідача: Державного
підприємства «Донецький інститут
науково-дослідних, проектних робіт та
інженерних послуг у вогнетривкій
промисловості» м.Донецьк

про стягнення 537807,47грн.,

та за позовом: Державного підприємства
«Донецький інститут науково-дослідних,
проектних робіт та інженерних послуг у
вогнетривкій промисловості» м.Донецьк

до відповідача: Приватного
акціонерного товариства
«Докучаєвський флюсодоломітний
комбінат» м.Донецьк

за участю третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
боці позивача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Констракт»
м.Зеленодольськ Дніпропетровська
область,

про стягнення 887230,00грн.,

за участю представників сторін:

від позивача (за первісним позовом):
Чернявська Л.В. за довіреністю №3 від
14.01.2014р.,

від відповідача (за первісним позовом):
Дучал О.Ф. за довіреністю б/н від
13.06.2013р.,

від третьої особи: не з'явився,

СУТЬ СПРАВИ:

30.04.2013 року Приватне акціонерне
товариство "Докучаєвський
флюсо-доломітний комбінат" (далі -
Комбінат) звернулось до господарського
суду Донецької області з позовом до
Державного підприємства "Донецький
інститут науково-дослідних, проектних
робіт та інженерних послуг у
вогнетривкій промисловості" (далі -
Інститут) про стягнення 537807,47грн.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги
позивач посилається на те, що між
сторонами укладено договори підряду
№37 від 13.01.2012р. та комісії №37-К1/133 від
29.02.2012р. на закупівлю товару, на
виконання яких Комбінатом здійснена
передплата в установленому порядку на
суму 1125785,0грн. та 887230,00грн., з яких
передплата за обладнання складає
1597014,00грн., проте, Інститутом порушені
взяті на себе зобов'язання щодо
постачання обладнання, яке поставлене
лише частково на суму 1059206,51грн., решта
обладнання на суму передплати у
розмірі 537807,47грн. не поставлена, після
спливу строку дії договору 31.12.2012 року
позивач надіслав відповідачу
повідомлення про відміну доручення із
закупівлі обладнання за договором
комісії та вимогу про повернення
грошових коштів в сумі 537807,47грн.,
оскільки підстава для їх отримання
відпала, однак, зазначена вимога
відповідачем не виконана, грошові
кошти останнім не повернуті, що стало
підставою для звернення до суду з даним
позовом.

На підтвердження викладених у позові
обставин позивач надав суду належним
чином засвідчені копії: договору
підряду №37 від 13.01.2012р. з додатками,
додаткових угод до нього, рахунків №1/37
від 13.01.2012 року, №2/37 від 13.01.2012 року,
платіжних доручень від 19.01.2012 року,
04.12.2012 року, 29.08.2012 року, договору №37-К1/133
від 29.02.2012 року, акту приймання -
передачі обладнання від 01.02.2013 року,
накладної №1/37 від 01.02.2013 року,
повідомлення від 13.03.2013 року про відмін
доручення про закупівлю
непоставленого обладнання, вимоги №532
від 13.03.2013 року про повернення
безпідставно отриманих грошових
коштів, акту приймання виконаних
будівельних робіт за липень 2012 року,
рахунків №2 від 27.04.2012 року, № 9157 від
22.08.2012 року, видаткової накладної №30
від 23.05.2012 року, досудове нагадування
№14 від 22.03.2013 року, договору №08/02-1 від
27.02.2012 року, листа ТОВ «Констракт» від
04.09.2012 року, договору №04-09П/496 від 03.04.2009
року на розроблення робочого проекту
реконструкції пилогазоочисного
обладнання ВАТ «ДВДК», листів
Інституту від 18.05.2012 року, від 18.07.2012
року.

Ухвалою господарського суду від
07.05.2013р. за вказаним позовом порушено
провадження по справі №905/3149/13.

Ухвалою від 26.06.2013 року строк розгляду
справи №905/3149/13 продовжено на 15 днів до
16.07.2013 року включно.

Інститут у відзиві на позовну заяву та
письмових поясненнях позовні вимоги
Комбінату не визнав, посилаючись на те,
що на прохання Комбінату Інститутом
виконані роботи вартістю 719000,00грн. з
корегування Робочого проекту та
проходження його експертизи, на
виконання вказаних робіт використані
грошові кошти Комбінату перераховані
відповідно до платіжного доручення від
20.01.2012 року на суму 1125785,00грн. з
урахуванням листа від 28.12.2012 року про
зміну призначення платежу. Крім того,
отримані кошти направлені на придбання
матеріалів для виконання робіт, на
підставі нового Робочого проекту
Інститутом виконані
будівельно-монтажні роботи на суму
449905,69грн., які прийняті Комбінатом та
частково оплачені на суму 33904,69грн., на
виконання договору комісії за
обладнання Інститутом на користь
продавця перераховано 960 000,00грн., з яких
160000,00грн. - з власних коштів та 800
000,00грн. з оплати перерахованої
Комбінатом відповідно до платіжного
доручення від 04.05.2012 року на суму
887230,00грн., при цьому, стверджує, що за
договором комісії Комбінат має
заборгованість у розмірі 887230,00грн.,
оскільки сплатив лише 50% вартості
обладнання.

В свою чергу Комбінат, спростовуючи
твердження зазначені вище, зазначає, що
Інститут погодився на виконання робіт
з корегування проекту без збільшення
загальної вартості договору, грошові
кошти в сумі 1125785,00грн. були
перераховані Інституту як передплата
за будівельно-монтажні роботи та
обладнання, з листами про зміну
призначення платежу перерахованих
коштів Замовник до Підрядника не
звертався, стверджує, що в.о.голови
правління Комбінату ОСОБА_4 не
підписував лист №2925 від 28.12.2012р., на
який посилається Інститут.

11.09.2013 року Комбінат звернувся до суду з
заявою про збільшення позовних вимог.

Відповідно до вказаній заяви Комбінат
просить суд, крім первісно заявленої
вимоги про стягнення 537807,47грн.,
додатково стягнути з відповідача пеню
в сумі 38336,52грн. та 3% річних в сумі
8298,86грн., по суті заявлено додаткові
позовні вимоги.

Ухвалою суду від 12.09.2013 року згадувана
заява не прийнята судом до розгляду,
оскільки право позивача на доповнення
позовних вимог новими вимогами не
передбачено ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України.

25.06.2013 року Інститут звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до Комбінату про стягнення
887230,00грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог, Інститут посилається на те, що на
виконання договору комісії №37К-1 від
29.02.2012 року ним з ТОВ «Констракт»
укладено договір купівлі-продажу №08/02-1
від 29.02.2012 року на придбання для
Комбінату обладнання на суму 1774460,00грн.,
відповідно до договору комісії
Комбінат перерахував лише 50% вартості
обладнання на суму 887230,00грн.,
обладнання поставлено частково на суму
1059206 грн., інша частина обладнання,
придбана ТОВ «Констракт» за свої кошти,
знаходиться на складі в м.Донецьку,
однак, Інститут не має можливості
виконати умови договору
купівлі-продажу в повному обсязі,
оскільки Комбінат не виконав умови
договору комісії в частині повної
оплати за обладнання, внаслідок чого,
заборгованість Комбінату перед
Інститутом за договором комісії
складає 887230,00грн.

Ухвалою господарського суду від 27.06.2013
року за позовом Інституту порушено
провадження по справі №905/4557/13,
залучено до участі у справі третю
особу, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на боці позивача
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Констракт" (далі - ТОВ
«Констракт»).

На підтвердження своєї позиції
Інститут надав суду належним чином
засвідчені копії: банківських виписок
від 20.01.2012 року, від 04.05.2012 року,
платіжних доручень №69 від 07.03.2012 року,
№96 від 07.05.2012 року, листів ТОВ
«Констракту» від 07.05.2012 року, від 24.05.2012
року, листів Інститут від 09.04.2012 року,
від 25.07.2012 року, транспортних
документів, акту приймання-передачі
обладнання від 01.02.2013 року, листів
Комбінату від 13.02.2012 року, від 14.03.2012
року, від 25.04.2012 року, від 26.03.2012 року, від
28.05.2012 року, листа ДП
«Укрдержбудекспертиза» №1613 від 27.06.2012
року, Позитивного експертного звіту
щодо робочого проекту №05-02076-12 від
13.07.2012 року, кошторис №1 на виконання
робочого проекту, видаткових
накладних.

11.07.2013 року Інститут за супровідним
листом подав для залучення до
матеріалів справи листів від 09.07.2013
року, від 10.07.2013 року, від 09.02.2012 року,
№2925 від 28.12.2012 року про зміну платежу,
від 28.11.2013 року №1-00/709/1.

На підставі ст.58 ГПК України
ухвалами від 11.07.2013 року суд об'єднав
справи №905/4557/13 та №905/3149/13 в одну справу
з присвоєнням їй №905/3149/13, приймаючи до
уваги те, що у справах беруть участь
одні й ті ж самі сторони та розгляд цих
справ доцільно проводити у одному
судовому провадженні.

Відповідно до пояснень третьої особи
від 11.0.2013 року Інститутом в порушення
умов договору купівлі-продажу
перераховано 916000,00грн., у зв'язку чим, на
його адресу була поставлена лише
частина обладнання на суму 1059206,51грн.,
заборгованість за вже поставлене
обладнання складає 99206,51грн., інша
частина обладнання придбана ТОВ
«Констракт» за власні кошти та
знаходиться у м.Донецьку.

Розпорядженням в.о.голови
господарського суду Донецької області
від 16.07.2013 року, враховуючи складність
справи, значний обсяг обставин, що
підлягають з'ясуванню під час
вирішення спору, для розгляду справи
призначено колегію суддів у складі:
ОсадчаА.М.(головуюча), суддя Нестеренко
Ю.С., суддя Сич Ю.В.

З огляду на велику завантаженість
судді Нестеренко Ю.С., розпорядженням
голови господарського суду Донецької
області від 16.09.2013 року змінено склад
судової колегії по справі №905/3149/13, а
саме, замінена суддя Нестеренко Ю.С. на
Кучеряву О.О.

Ухвалою від 16.09.2013 року господарський
суд призначив судову почеркознавчу
експертизу, проведення якої доручив
Донецькому науково-дослідному
інституту судових експертиз.

Ухвалою від 16.09.2013 року провадження у
справі зупинене у зв'язку з
призначенням судової почеркознавчої
експертизи.

06.02.2014 року на адресу господарського
суду надійшов Висновок експерта
судово-почеркознавчої експертизи
№5019/02/5020/03 від 21.01.2014року у
господарській справі №905/3149/13,
проведеної Донецьким
науково-дослідним інститутом судових
експертиз та матеріали зазначеної
справи.

Ухвалою суду від 10.02.2014 року
провадження у справі поновлено,
оскільки обставини, які зумовили її
зупинення відпали.

27.02.2014 року від Інститут надійшло
клопотання про проведення повторної
судової експертизи, обґрунтовуючи
заявлене клопотання тим, що експерт
помилково зробив висновок.

У судовому засіданні 18.03.2014 року
судовий експерт Донецького
науково-дослідного інституту судових
експертиз ОСОБА_7 надала усні пояснення
стосовно висновку проведеної судової
почеркознавчої експертизи, зазначивши,
що експертизою встановлено повну
розбіжність окремих ознак підпису,
підтвердила, що підпис, який міститься
у спірному листі виконано не ОСОБА_4, а
іншою особою, наявність схожих ознак
загального виду підписів свідчить лише
про здійснення наслідування підпису
означеної особи.

Враховуючи пояснення експерта, суд
відхиляє клопотання Інституту про
проведення повторної почеркознавчої
експертизи, оскільки висновок експерта
виконано фахівцем, який має
відповідний досвід та кваліфікацію та
не викликає сумнівів щодо його
об'єктивності, натомість Інститут не
навів жодних обставин, які мали б бути
належною підставою для її призначення.

У судовому засіданні 10.04.2014 року
представник Комбінату підтримав
заявлені позовні вимоги, посилаючись
на обставини викладені в позовній
заяві, проти позовних вимог Інституту
заперечував.

Представник Інституту у судовому
засіданні 10.04.2014 року позовні вимоги
Комбінату не визнав, підтримав позовні
вимоги Інституту, з підстав, викладених
у позовній заяві.

Представник третьої особи у судове
засідання 10.04.2014 року не з'явився, про
час та місце судового засідання
повідомлений належним чином.

Відповідно до положень статті 811
ГПК України судом складено протокол,
який долучено до матеріалів справи. З
клопотаннями щодо фіксування судового
процесу за допомогою технічних засобів
сторони до суду не зверталися.

Вислухавши пояснення представників
сторін, які з'явилися у судове
засідання, дослідивши представлені
сторонами в порядку статті 43 ГПК
України докази, вивчивши матеріали
справи, суд у межах заявлених позовних
вимог встановив наступне.

Згідно вимогам частин 1 і 2 статті
837 ЦК України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

13.01.2012 року між Комбінатом
(Замовник) та Інститутом (Підрядник)
укладено договір №37, за умовами якого
Підрядник зобов'язується провести
власними силами та засобами
будівельно-монтажні роботи з
реконструкції пилогазоочисного
обладнання мідеплавильної та
електроплавильної печей РМЦ (далі -
роботи), та здати Замовнику у
встановлений строк, визначений
договором, об'єкт у відповідності з
технічною та кошторисною
документацією, а Замовник
зобов'язується передати Підряднику у
встановленому порядку затверджену
технічну та кошторисну документацію
необхідну для виконання робіт з
реконструкції, а також прийняти від
підрядника за актом виконаних робіт
об'єкт реконструкції та сплатити за
фактично виконані роботи згідно з
умовами договору (арк. справи 8-11, том 1).

Договір підряду підписано
уповноваженими представниками сторін
з прикладання печаток підприємств, без
складання протоколу розбіжностей.

Відповідно до п.9.1 договору
підряду строк дії договору: початок:
від дати підписання, закінчення - 31.12.2012
року. Закінчення строку дії договору не
звільняє сторони від виконання тих
зобов'язань, що залишились
невиконаними.

Згідно з п.1.2 договору підряду в
редакції додаткової угоди №4 від 20.07.2012
року загальна сума договору складає
3055400,55грн. Ціна включає вартість
будівельно-монтажних,
пусконалагоджувальних робіт, вартість
матеріалів та вартість обладнання та
витрати, пов'язані з його постачанням.

В матеріалах справи міститься копія
договірної ціни (додаток №1 до договору
підряду), відповідно до якої загальна
вартість робіт становить 3055400,55грн., у
тому числі вартість обладнання
1774460,00грн.

Згідно зі Специфікацією, що є додатком
№2 до договору підряду, загальна
вартість обладнання складає 1774460,00грн.

За п.2.5 договору підряду оплата
Замовником вартості виконаних
Підрядником робіт провадиться
протягом 10 календарних днів після
підписання договору передплатою - 30%
загальної вартості
будівельно-монтажних робіт, наступна
оплата провадиться на підставі актів
виконаних робіт з відстроченням
платежу 10 календарних днів.

Оплата обладнання провадиться
передплатою - 40 % протягом 10 календарних
днів з моменту підписання договору. 50% -
за фактом готовності відвантаження зі
складу провадиться протягом 10
календарних днів з моменту отримання
відповідного листа Підрядника; 10% після
введення в експлуатацію з
відстроченням платежу 10 календарних
днів шляхом перерахування грошових
коштів на поточний рахунок Підрядника
відповідно до Додатку №4.

Згідно з додатком №4 до договору
авансовий платіж за
будівельно-монтажні роботи складає
416001,00грн. (30%), передплата за обладнання -
709784,00грн. (40%), оплата 887230,00грн. (50%), акт
введення в експлуатацію - оплата
177446,00грн. (10%).

Для здійснення передплати Інститутом
виставлені рахунок №1/37 від 13.01.2012 року
на суму 709784,00грн. за постачання
обладнання та рахунок №2/37 від 13.01.2012
року на суму 416001,00грн. за
будівельно-монтажні роботи.

Відповідно до платіжного доручення
№ від 19.01.2012 року (платіж
проведено банком 20.01.2012 року) Комбінат
перерахував на користь Інституту
передплату одним платежем на суму
1125785,00грн. (709784,00грн. + 416001,00грн.),
вказавши у призначенні платежу:
«Предопл дог 37 от 13,01,12 сч 1/37, 2/37 от 13,01,12
за реконструкція ПГО РМЦ АМУ-1 АВУ-2 НДС
187630,83». Тобто, передплата перерахована
на підставі договору підряду та
згадуваних вище рахунків.

29.02.2012 року сторонами підписана
додаткова угода №1, якою сторони
доповнили договір підряду підпунктом
3.4.3 наступного змісту:

«Доручити Підряднику придбати та
поставити обладнання та матеріали,
необхідні для ведення
будівельно-монтажних робіт, зазначені
у Додатку №2 до договору підряду №37 від
13.01.2012 року, за договором комісії за
рахунок коштів Замовника, у межах та за
рахунок вартості обладнання за даним
договором».

29.02.2012 року на підставі договору
підряду між Інститутом (Комісіонер) та
Комбінатом (Комітент) укладено договір
комісії №37-К1, відповідно до якого
Комісіонер зобов'язався за дорученням
Комітента, згідно зі Специфікацією
(додаток №2 до договору підряду №37 від
13.01.2012 року), здійснити від свого імені
за рахунок коштів Комітента правочини
із закупівлі для Комітента у ТОВ
«Констракт» наступних товарів:
аспіраційних установок для АВУ-1 та
АВУ-2 (арк.справи 78-81, том 1).

Договір комісії підписано
уповноваженими представниками сторін
з прикладання печаток підприємств, без
складання протоколу розбіжностей.

Вартість обладнання, що купується
Комісіонером встановлюється у
Специфікації на поставку обладнання
(Додаток №1) та складає 1774460,00грн.

29.02.2012 року на підставі договору
комісії між Інститутом (Покупець) та
ТОВ «Констракт» (Продавець) укладено
договір №08/02-1 купівлі-продажу
аспіраційного обладнання загальною
вартістю 1774460,00грн.

Листом від 09.04.2012 року Інститут
повідомив Комбінат, що відповідно до
листа ТОВ «Констракт» операційне
обладнання буде виготовлено та готове
до постачання 07.05.2012 року, у зв'язку з
чим, просив здійснити оплату 50%
вартості обладнання у розмірі 887230,00грн.
у період з 03.05.2011 року по 08.05.2012 року.

На підставі рахунку №2 від 27.04.2012 року
та договору підряду Комбінат
відповідно до платіжного доручення
№6 від 04.05.2012 року перерахував на
користь Інституту передплату за
обладнання на суму 887230,00грн.

На виконання договору купівлі-продажу
обладнання Інститутом на користь ТОВ
«Констракт» перераховані грошові
кошти у загальному розмірі 960000,00грн., що
підтверджується платіжними
дорученнями від 07.03.2012 року та від 04.05.2012
року.

Як вбачається з матеріалів справи,
листом від 13.02.2012 року Комбінат
звернувся до Інституту з проханням
перевірити проект на відповідність
нормам протипожежної безпеки та за
необхідності внести до нього
відповідні зміни. Посилаючись на
тривалі відносини між сторонами,
Комбінат просив виконати зазначені
роботи без укладання додаткової угоди
на збільшення вартості проектних
робіт.

Відповідно до пояснень сторін вказаний
робочий проект виготовлено Інститутом
на підставі договору 04-09П/496 від 03.04.2009
року.

Листом від 28.05.2012 року Комбінат просив
Підрядника виконати роботи з подання
проекту на проходження експертизи,
оплату за виконання експертизи
проектної документації гарантував.

Статтею 846 ЦК України встановлено, що
строки виконання роботи або її
окремих етапів встановлюються у
договорі підряду.

15.06.2012 року сторони підписали додаткову
угоду №3 від 15.06.2012 року до договору
підряду, якою доручили Інституту
проходження експертизи Робочого
проекту «Розробка робочого проекту
пилогазочищувального обладнання ПАО
«ДФДК».

За п.1 вказаної вище додаткової угоди
сторони домовились датою початку робіт
вважати дату отримання експертного
висновку відкоректованого Робочого
проекту, отриманого у Державній
комплексній експертизі.

Датою закінчення робіт за договором №37
від 13.01.2012 року вважається дата
підписання сторонами акту виконаних
робіт та акту введення обладнання в
експлуатацію, але не пізніше 28.09.2012
року.

В матеріалах справи наявна копія
позитивного експертного звіту №05-02076-12
від 13.07.2012 року щодо робочого проекту
«Реконструкція пилогазочищувального
обладнання РМЦ ПрАТ «Докучаєвський
флюсо-доломітний комбінат», наданого
Філією «Укрдержбудекспертиза» у
Донецькій області.

Факт наявності даного висновку
свідчить про виконання Інститутом
робіт з корегування проекту та
відповідно настання дати початку
робіт, як то передбачено п.1
вищевказаної додаткової угоди.

Таким чином, з огляду на умови
додаткової угоди №3 до договору
підряду Підрядник мав приступити до
виконання робіт починаючи з 13.07.2012 року
та закінчити їх у строк до 28.09.2012 року.

Як вбачається з матеріалів справи,
Інститутом частково виконані
будівельно-монтажні роботи, після чого
сторонами підписано Акт №1 приймання
виконаних будівельних робіт за липень
2012 року на суму 449905,69грн.

Акт підписано уповноваженими
представниками сторін за відсутності
зауважень щодо обсягу виконаних робіт
або їх якості, скріплено печатками
підприємств.

Зазначений акт містить посилання на
договір підряду №37 від 13.01.2012 року, що
беззаперечно свідчить про виконання
робіт, зазначених в акті на підставі
вказаного договору.

Враховуючи здійснену Комбінатом
передплату, вартість
будівельно-монтажних робіт, не покрита
вказаним платежем, становила 33904,89 грн.
(449905,69грн. - 416001,00грн.), для оплати яких
Інститутом виставлений рахунок №9157
від 22.08.2012 року на вказану суму.

Відповідно до платіжного доручення
№9 від 29.08.2012 року Комбінат
перерахував на користь Інституту
непокриту передплатою вартість
виконаних будівельно-монтажних робіт
на суму 33904,69грн. з посиланням на
спірний договір та виставлений
рахунок.

Таким чином, вартість виконаних за
договором підряду
будівельно-монтажних робіт оплачена
Комбінатом в повному обсязі, спір між
сторонами з цього приводу відсутній.

Відповідно до договору комісії між
Інститутом та Комбінатом підписано акт
приймання передачі обладнання від
01.02.2013 року, в якому зазначено, що
найменування та кількість обладнання
відповідає переліку, вказаному у
видатковій накладній №30 від 23.05.2012
року, наданій постачальником ТОВ
«Констракт» та покупцем ДОННДГРІ.

Акт підписано сторонами без зауважень
щодо якості поставленого обладнання.

Згідно з видатковою накладною №30 від
23.05.2013 року загальна вартість
поставленого обладнання складає 1 059
206,51грн.

Крім того, в матеріалах справи
міститься копія накладної №1/37 від
01.02.2013 року про передачу обладнання на
суму 1059206,50грн. Вказана накладна
підписана представниками Інституту та
Комбінату та мітить посилання на
договір підряду №37 від 13.01.2012 року.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджується виконання Інститутом
своїх зобов'язань за договорами
комісії та підряду щодо постачання
обладнання на суму 1059206,50грн. Даний факт
сторонами не оспорюється.

Посилаючись на те, що строк дії
договору підряду сплив, а решта
обладнання на суму 667906,73грн. Інститутом
не поставлена, Комбінат на підставі ч.2
п.3.2 договору комісії направив
Інституту повідомлення від 13.03.2013 року
про відміну доручення із закупівлі
обладнання за договором комісії та
вимогу від 13.03.2013 року про повернення
грошових коштів в сумі 537807,47грн.,
попередньо сплачених за обладнання,
оскільки підстава для їх отримання
відпала.

Повідомлення про відміну доручення та
вимога про повернення грошових коштів
отримані Інститутом 14.03.2013 року, про що
свідчить відповідна відмітка про
вручення (арк.справи 29, 30, том 1).

Інститут вимогу Комбінату про
повернення грошових в сумі 537807,47грн. не
виконав, що стало підставою для
звернення до суду з даним позовом,
правовою підставою якого визначеною
ст.1212 ЦК України.

Заперечуючи проти позовних вимог
Комбінату, Інститут стверджує, що
перераховані йому кошти використав у
повному обсязі, а саме, за усною
домовленістю сторін без укладання
додаткових угод виконав для Комбінату
роботи з корегування та проходження
експертизи робочого проекту, вартість
яких становила 719 000,00грн., на що були
використані кошти Замовника,
перераховані відповідно до платіжного
доручення від 20.01.2012 року на суму
125785,00грн. призначення платежу за яким
змінено листом №2925 від 28.12.2012 року, крім
того, кошти були направлені на
придбання будівельних матеріалів.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом, суд дійшов висновку,
що позовні вимоги Комбінату підлягають
задоволенню, натомість у позовних
вимогах Інституту слід відмовити з
огляду на наступне.

Укладений сторонами договір № 37 від
13.01.2012 року за своєю правовою природою є
договором підряду, і є підставою для
виникнення у його сторін прав і
обов'язків, визначених ним.

З метою придбання обкладання,
необхідного для виконання
будівельно-монтажних робіт за
договором підряду сторонами укладено
договір комісії №37-К1/133 від 29.02.2013 року,
відповідно до якого Комісіонер
(Інститут) зобов'язався здійснити від
свого імені за рахунок Комітента
(Комбінат) правочини із закупівлі
обладнання вартістю 1774460,00грн., перелік
якого зазначений у додатку №2 до
договору підряду.

Положеннями статей 525, 526 ЦК України
передбачено обов'язок сторін належним
чином виконувати взяті на себе
зобов'язання відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що
на підставі договору підряду та
виставлених рахунків Комбінатом на
користь Інституту відповідно до
платіжного доручення № від 19.01.2012
року (платіж проведено банком 20.01.2012
року) перераховано передплату в сумі
1125785,00грн., з яких 416001,00грн. - є 30%
передплатою за будівельно-монтажні
роботи та 709784,00грн. - 40% передплатою за
обладнання.

04.05.2012 року відповідно до платіжного
доручення №6 на підставі
виставленого рахунку Комбінатом
перераховано 50% оплату за обладнання на
суму 887230,00грн.

Таким чином, за обладнання Комбінатом в
загальному підрахунку перераховано
1597014,00грн. (709 784,00грн. + 887230,00грн.), за
будівельно-монтажні роботи - 416001,00грн.,
що свідчить про те, що Комбінатом
обов'язок щодо здійснення передплати
виконаний в повному обсязі у
відповідності до п.2.5 договору підряду.

Спірним питанням у розгляді зазначеної
справи є правомірність зарахування
Інститутом грошових коштів,
перерахованих за платіжним дорученням
від 20.01.2012 року в якості оплати за
виконання робіт з корегування проекту
та проходження його експертизи, які
виконання Інститутом за усною
домовленістю сторін, вартість яких, за
твердженням Інституту, становить 719
000,00грн.

Інститут зазначає, що 28.11.2012 року на
адресу Комбінату направлений лист
№1-00/709/1 про те, що Інститутом у період з
13.02.2012 року по 16.06.2012 року виконані
проектні роботи та вимога здійснити
оплату в розмірі 719 000,00грн.

В матеріалах справи міститься лист
Комбінату №2925 від 28.12.2012 року, в якому
зазначено, що ПАТ «ДФДК» згодне
оплатити виконані проектні роботи на
суму 719 000,00грн. та змінює призначення
платежу від 20.01.2012 року в сумі 125785,00грн.
додавши до нього «...разработка
Корректировка Рабочего проекта
«Реконструкция пылегозоочистного
оборудования ЧАО «ДФДК» для выполнения
работ по договору №37» (арк.справи 197,
том 1).

Лист складено за підписом в.о. голови
правління ПАТ «ДФДК» ОСОБА_4

Приймаючи до уваги заперечення
Комбінату, який стверджує, що ніколи з
таким листом до Інституту не звертався,
а підпис в.о.голови правління ПрАТ
"ДФДК" ОСОБА_4 на листі №2925 від 28.12.2012р.
не належить останньому, за клопотанням
Інституту ухвалою господарського суду
Донецької області від 16.09.2013 року на
підставі ст.41 ГПК України призначено
судову почеркознавчу експертизу, на
вирішення якої винесено наступне
питання:

«Чи виконано підпис від імені особи
ОСОБА_4 у листі Приватного акціонерного
товариства "Докучаєвський
флюсо-доломітний комбінат" №2925 від
28.12.2012р. тією особою, від імені якої він
зазначений, чи іншою особою?».

Відповідно до Висновку експерта
судової-почеркознавчої експертизи
№5019/02/5020/03 від 21.01.2014 року, наданому
Донецьким науково-дослідним
інститутом судових експертиз, підпис
від імені ОСОБА_4, що розташовано в
листі ПАТ «Докучаєвський
флюсо-доломітний комбінат» №2925 від
28.12.2012 року у рядку «И.о.Председателя
ЧАО «ДФДК», виконано не ОСОБА_4, а іншою
особою з наслідуванням справжньому
підпису.

З огляду на висновок почеркознавчої
експертизи, яким підтверджено
заперечення Комбінату щодо належності
проставленого у листі №2925 від 28.12.2012
року підпису ОСОБА_4, суд вважає, що
зміст спірного листа може не
відповідати дійсній волі Комбінату від
імені якого він виготовлений, у зв'язку
з чим, не приймає вказаний лист в якості
належного та допустимого доказу
викладених в ньому обставин, зокрема,
щодо зміни призначення платежу.

Будь-яких доказів інших доказів, які б
засвідчували згоду Комбінату
здійснити оплату проектних робіт на
суму 719000,00грн. за рахунок коштів
сплачених відповідно до платіжного
доручення від 20.01.2012 року, Інститут
суду не надав.

За таких обставин, Інститут не мав
права розпоряджатись на власний розсуд
грошовими коштами спрямованими на
виконання умов укладеного між
сторонами договору підряду як
передплата за будівельно-монтажні
роботи та обладнання.

При цьому, суд зазначає, що кошторис №1
на виконання робочого проекту
«Реконструкція пилогазоочисного
обладнання РМЦ ПАТ «ДФДК» (арк.справи
126-127, том 1) не є належним доказом
понесення Інститутом витрат на
корегування проекту та проходження
його експертизи, оскільки він
складений Інститутом в
односторонньому порядку. Відповідно до
приписів діючого законодавства
кошторис має складатись до початку
робіт за погодженням із Замовником, в
той час як фактична вартість виконаних
робіт має бути засвідчена за фактом їх
виконання.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін, яка,
зокрема, проявляється в тому, що, як
зазначається в частині 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України, кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтвердженні певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, позиція Інституту щодо заявлених
позовних вимог, яка ґрунтується на
тому, що виконані ним роботи з
корегування та проходження експертизи
проекту оплачені Комбінатом за
рахунок коштів, сплачених відповідно
до платіжного доручення № від
10.01.2012 року шляхом зміни призначення
платежу, відхиляється судом, оскільки
не підтверджена належними та
допустимими доказами у справі.

На виконання договору підряду
Інститутом виконані
будівельно-монтажні роботи на суму
449905,69грн., що підтверджується
підписаним між сторонами актом
приймання виконаних будівельних робіт
за липень 2012 року від 31.07.2012 року.

Вартість зазначених робіт оплачена
Комбінатом в повному обсязі, зокрема,
4160001,00грн. за рахунок здійсненої
Комбінатом передплати та подальшої
доплати на суму 33904,89грн., відповідно до
платіжного доручення від 29.08.2012 року.

На виконання договорів підряду та
комісії Інститутом передане, а
Комбінатом прийняте обладнання
загальною вартістю 1059206,50грн., що
підтверджується актом приймання
обладнання від 01.02.2013 року та накладною
№1/37 від 01.02.2013 року. Зазначений факт
підтверджено представниками сторін у
судовому засіданні та сторонами не
оспорюється.

В силу ч.1 ст.530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк.

Однак, в порушення умов договорів
підряду та комісії, решта обладнання у
встановлений в договорі підряду строк,
а саме, не пізніше 28.09.2012 року,
Інститутом не поставлена.

Сума перерахованої передплати на яку
обладнання не поставлене складає
537807,47грн.

Посилаючись на те, що умови договорів
підряду та комісії Інститутом не
виконані, строк дії договору підряду
сплив 31.12.2012 року, Комбінат, керуючись
п.3.2 договору комісії направив
Інституту повідомлення про відміну
доручення за договором комісії та
вимогу про повернення безпідставно
отриманих грошових коштів в сумі
537807,47грн., оскільки підстава для їх
утримання відпала.

Відповідно до ч.1 ст.1025 ЦК України
комітент має право відмовитися від
договору комісії.

За ч.2 п.3.2 договору комісії комітент має
право відмінити дане ним Комісіонеру
доручення в цілому або в частині із
дотриманням умов, передбачених п.3.2
договору.

З ч.1 п.3.2 договору комісії випливає
обов'язок Комітента прийняти від
Комісіонера придбаний товар та
провести комісійний огляд, придбаного
для нього Комісіонером товару,
повідомити негайно остатнього без про
виявлені у цьому майні недоліки.

Таким чином, за умовами договору право
на відмову від договору комісії може
бути реалізоване Комітентом лише до
моменту придбання товару Комісіонером.

Як вбачається з матеріалів справи,
Комісіонер за договором
купівлі-продажу перерахував на користь
Продавця - ТОВ «Констракт» лише частину
оплати за обладнання на суму 960 000,00грн,
що підтверджується платіжними
дорученнями №69 від 07.03.2012 року та №69
від 07.05.2012року.

За пунктом 3.4 договору купівлі-продажу
датою поставки Товару вважається дата
оформлення видаткової накладної з
відміткою Покупця.

Відповідно до видаткової накладної №30
від 23.05.2012 року ТОВ «Констракт»
поставлена Інституту частина
обладнання на суму 1 059 206,51грн., яке в
подальшому і було передане Комбінату
за актом-приймання обладнання від
01.02.2013 року.

Листом від 04.09.2012 року ТОВ «Констракт»
повідомило Комбінат, що за умовами
договору купівлі-продажу перед
відвантаженням обладнанням ним мала
бути отримана передплата у розмірі 90%
від суми договору, а саме 1 511 789,81грн.,
але фактично отримана сума у розмірі 960
000,00грн., що на 719766,46грн. менше умов
договору та є недостатньою умовою для
здійснення відвантаження
аспіраційного обладнання. У зв'язку з
неповним виконання умов договору,
здійснено лише часткове відвантаження
обладнання на суму 1 059 206,51грн., рукавний
фільтр, який не був відвантажений на
теперішній час є власністю ТОВ
«Констракт» та придбаний за власні
кошти підприємства.

Не зважаючи на те, що умови договору
підряду та комісії щодо здійснення
передплати за обладнання виконані
Комбінатом в повному обсязі, на час
розгляду справи в матеріалах справи
відсутні докази придбання
Комісіонером обладнання на суму
667906,73грн., а саме, видаткові накладні,
які б підтверджували відвантаження
обладнання ТОВ «Констракт» Інституту.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що Комбінат відповідно до
вимог законодавства та умов договору
комісії правомірно реалізував своє
право на відмову від договору комісії.

Предметом позовних вимог Комбінату є
вимога про стягнення з відповідача
537807,47грн., перерахованих позивачем
відповідачу в якості передплати за
обладнання, посилаючись на те, що
Інститутом не в повному обсязі
виконані умови договору підряду в
частині придбання та постачання
обладнання та закінчення строку дії
договору підряду.

Як вбачається із тексту позовної
заяви нормативним обґрунтуванням
даної вимоги є ч.1 ст.1212 ЦК України.

Відповідно до ст.1212 ЦК України особа,
яка набула майно або зберегла його у
себе за рахунок іншої особи без
достатньої правової підстави
(безпідставне набуте майно),
зобов'язана повернути потерпілому це
майно. Особа зобов'язана повернути
майно і тоді, коли підстава, на якій
воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, із змісту зазначеної норми
вбачається, що підставою виникнення
зобов'язання, визначеного даною нормою,
є сукупність наступних умов: набуття
(збереження) майна (майном також є
грошові кошти) однією особою за рахунок
іншої; відсутність для цього підстав,
або коли така підстава згодом відпала.

Розглядаючи даний спір, обґрунтований
наведеними нормами, необхідно, перш за
все, з'ясувати чи відпала підстава
набуття відповідачем сплачених
позивачем грошових коштів в сумі
537807,47грн.

Відповідно до приписів ст.849 ЦК України
якщо підрядник своєчасно не розпочав
роботу або виконує її настільки
повільно, що закінчення її у строк стає
явно неможливим, замовник має право
відмовитися від договору підряду та
вимагати відшкодування збитків.
Замовник має право у будь-який час до
закінчення роботи відмовитись від
договору підряду, виплативши
підрядникові плату за виконану частину
роботи та відшкодувавши йому збитки,
завдані розірванням договору.

Враховуючи, що форма такої відмови від
договору законом не передбачена,
замовник може здійснити своє право
будь-яким шляхом, у тому числі
звернувшись до підрядника з вимогою
про повернення сплаченої суми
передплати.

Також з змістом наведеного право
замовника на відмову від договору не
поставлене в залежність від строку дії
останнього та може бути реалізоване
замовником у будь-який час до передачі
йому результатів робіт, що не позбавляє
підрядника права на оплату частини
роботи, фактично виконаної ним до
моменту такої відмови замовника.

Відповідно до п.11.3 договору підряду
закінчення строку дії договору 31.12.2012
року. Закінчення строків дії договору
не звільняє сторін від виконання тих
зобов'язань, які залишились не
виконаними.

Як вбачається з матеріалів справи,
частина обладнання вартістю 1059206,51грн.
передана Інститутом Комбінату 01.02.2013
року, що свідчить про те, що сторони
продовжували виконувати свої
зобов'язання за договором після спливу
строку дії договору.

Разом з тим, 14.03.2013 року Комбінат
звернувся до Інституту з вимогою
повернути грошові кошти у розмірі
537807,47грн., які є різницею між сумою
передплати та вартістю фактично
поставленого обладнання (1597014,00грн. -
1059206,51грн.).

З огляду на те, що умови договору
підряду не виконані Інститутом у
встановлений в договорі строк, тобто
до 28.09.2012 року, а за фактично виконані
роботи та обладнання Замовник
розрахувався з Підрядником в повному
обсязі, Комбінат реалізував своє право
на відмову від договору підряду, надане
йому ст.849 ЦК України шляхом звернення
до Інституту з вимогою про повернення
суми передплати у розмірі 537807,47грн.
Відповідно договір підряду є
розірваним з дати отримання Інститутом
вказаної вимоги - 14.03.2013 року, отже
підстава для утримання суми передплати
у розмірі 537807,47грн. відпала.

Враховуючи зазначене, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги Інституту
про стягнення грошових коштів в сумі
537807,47грн. підлягають задоволенню.

Предметом позову, що заявлений
Інститутом є вимога про стягнення
заборгованості в сумі 887230,00грн.,
обґрунтована посиланням на не
виконання Комбінатом умов договору
комісії.

Згідно зі ст.1011 ЦК України за договором
комісії одна сторона (комісіонер)
зобов'язується за дорученням другої
сторони (комітента) за плату вчинити
один або кілька правочинів від свого
імені, але за рахунок комітента.

Предметом договору комісії є надання
посередницьких послуг в сфері
торгового обороту, що передбачають
вчинення одного або кількох
правочинів, за винятком правочинів, що
мають особистий характер. Предметом
договору комісії виступає діяльність
комісіонера, тобто послуга, що ним
надається, а не сам правочин як
результат діяльності комісіонера.

Комісіонер діє не від імені комітента
(як повірений - від імені довірителя у
договорі доручення), а від свого
власного імені та є цілком самостійною
стороною у правочині.

Як встановлено судом, договір комісії
укладено сторонами на підставі
договору підряду, відповідно до якого
Інститут зобов'язався придбати від
свого імені за рахунок коштів
комбінату у ТОВ «Констракт»
обладнання, необхідне для виконання
будівельно-монтажних робіт за
договором підряду.

Відповідно до ст.1016 ЦК України комітент
зобов'язаний забезпечити комісіонера
всім необхідним для виконання
обов'язку перед третьою особою.

Матеріалами справи підтверджується
належне виконання Комбінатом своїх
зобов'язань перед Інститутом за
договором комісії, укладеним на
підставі договору підряду, щодо
перерахування передплати за
обладнання на суму 1597014,00грн., натомість
Інститутом обладнання поставлене лише
частково на суму 1059206,51грн.

Решта обладнання в порушення умов
договору комісії Інститутом у ТОВ
«Констракт» не придбана, на виконання
договору купівлі-продажу Інститутом
сплачена лише частина грошових коштів
в сумі 910 000,00грн.

Прийнявши від Інституту придбане
обладнання на суму 1059206,51грн., після
спливу строку дії договору підряду на
підставі якого укладався договір
комісії, Комбінат реалізував надане
йому право на відмову від договору
комісії шляхом надсилання
повідомлення про відміну доручення на
адресу Інституту.

Враховуючи викладені обставини, суд
відмовляє у задоволенні позовних вимог
Інституту про стягнення
заборгованості в сумі 887230,00грн. за
договором комісії, так як ці вимоги
заявлені безпідставно.

У відповідності до ст.49 ГПК України
судовий збір покладається у спорах, що
виникають при виконанні договорів, на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст.11, 509, 526, 530, 610, 612, 629, 837, 849, 854, 1011, 1016,
1025, 1212 Цивільного кодексу України; ст.
193 Господарського кодексу України,
ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49, 78, 82-85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного
акціонерного товариства
"Докучаєвський флюсо-доломітний
комбінат" м.Докучаєвськ Донецької
області до відповідача, Державного
підприємства "Донецький інститут
науково-дослідних, проектних робіт та
інженерних послуг у вогнетривкій
промисловості" м.Донецьк про стягнення
537807,47грн. задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства
"Донецький інститут науково-дослідних,
проектних робіт та інженерних послуг у
вогнетривкій промисловості" (83017,
м.Донецьк, бул.Шевченка, буд.29,
ідентифікаційний код 00193720) на користь
Приватного акціонерного товариства
"Докучаєвський флюсо-доломітний
комбінат" (85740, м.Докучаєвськ, Донецька
область, вул.Тельмана, буд.2,
ідентифікаційний код 00191856) 537807,47грн.,
витрати з оплати судового збору в сумі
10756,15грн., витрати за проведення судової
експертизи в сумі 1689,12грн.

Видати наказ після набранням рішенням
законної сили.

У задоволенні позовних вимог
Державного підприємства "Донецький
інститут науково-дослідних, проектних
робіт та інженерних послуг у
вогнетривкій промисловості" м.Донецьк
до Приватного акціонерного товариства
"Докучаєвський флюсо-доломітний
комбінат" м.Докучаєвськ Донецької
області про стягнення 887230,00грн.
відмовити.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене до Донецького апеляційного
господарського суду протягом десяти
днів. У разі якщо в судовому засіданні
було оголошено лише вступну та
резолютивну частину рішення,
зазначений строк обчислюється з дня
підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

У судовому засіданні 10.04.2014року
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення суду.

Повний текст рішення суду
складено 15.04.2014 року.

Головуючий суддя
А.М. Осадча

Суддя
О.О.
Кучерява

Суддя
Ю.В. Сич