ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.04.2014 Справа № 920/240/14

За позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Відікон», м.Суми,

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Горобина», м. Суми

про стягнення 158 532 грн. 64 коп.

Суддя О.В. Коваленко

Представники:

від позивача: Темченко М.Г.,
довіреність від 10.02.2014 р.,

від відповідача: не з'явився.

У засіданні брав участь секретар
судового засідання - Саленко Н.М.

В судовому засіданні 14.04.2014 року була
оголошена перерва.

Суть спору: позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
91 867 грн. 73 коп., з яких: 55 200 грн. 05 коп.
основного боргу, 1 923 грн. 71 коп. пені, 34
300 грн. 00 коп. штрафу, 444 грн. 02 коп. - 3%
річних, нарахованих у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
умов укладеного між сторонами договору
№ 121-11-ВК про надання інформаційних та
рекламних послуг від 01.05.2011 р. з
урахуванням додаткових угод до
договору №1 від 20.06.2013 р. та №2 від 19.08.2013
р.

В заяві про збільшення позовних вимог
від 28.03.2014 р. позивач просить суд
стягнути з відповідача на свою користь
108 626 грн. 31 коп., з яких: 66 200 грн. 00 коп.
основного боргу, 2 621 грн. 30 коп. пені, 39
200 грн. 00 коп. штрафу, 605 грн. 01 коп. - 3%
річних.

11.04.2014 р. позивач подав суду заяву про
збільшення позовних вимог, в якій
просить суд стягнути з відповідача на
свою користь 158 532 грн. 64 коп., з яких: 79
264 грн. 51 коп. основного боргу, 3 305 грн. 27
коп. пені, 39 200 грн. 00 коп. штрафу, 762 грн.
86 коп. - 3% річних, 36 000 грн. 00 коп. штрафу
за дострокове припинення договору.

Суд приймає до розгляду вищезазначену
заяву, оскільки право позивача на її
подання передбачено ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України.

Представник позивача в судовому
засіданні уточнені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, однак в письмовому відзиві
від 17.03.2014 р. зазначив, що визнає позові
вимоги в частині стягнення з нього на
користь позивача 25 200 грн. 00 коп.
основного боргу, 3 500 грн. 00 коп. штрафу, 1
137 грн. 16 коп. пені та 262 грн. 42 коп. - 3%
річних, а в задоволенні вимог позивача
в частині стягнення 30 000 грн. 00 коп.
основного боргу, 30 800 грн. 00 коп. штрафу,
786 грн. 55 коп. пені та 181 грн. 60 коп.
просить суд відмовити.

Враховуючи, що представник відповідача
в судове засідання не з'явився, про час
та місце розгляду справи повідомлений
належним чином, то, відповідно до вимог
ст. 75 ГПК України, справа розглядається
за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши докази по справі,
суд

ВСТАНОВИВ:

01 травня 2011 р. між сторонами було
укладено договір №121-11-ВК про надання
інформаційних та рекламних послуг
(надалі - Договір).

Відповідно до умов Догвору відповідач
доручив, а позивач взяв на себе
зобов'язання надати послуги з
виготовлення та розміщення
інформаційних та рекламних сюжетів та
передач в ефірі телевізійного каналу
«Відікон» на умовах, передбачених
даним Договором.

Згідно п. 4.1. Договору вартість послуг
за даним Договором складає 120 000 грн.

Щомісячний платіж за даним Договором
складає 10 000 грн. 00 коп. з ПДВ (п. 4.1.2).

Зі змісту п. 4.2. Договору вбачається, що
оплату рахунку позивача відповідач
здійснює шляхом перерахування коштів
на розрахунковий рахунок позивача
після отримання рахунку.

Сторони повинні щомісяця, до 15 числа
місяця наступного за звітним, складати
та підписувати Акт виконаних робіт,
який є невід'ємною частиною Договору та
складається у двох примірниках (п. 4.4.
Договору).

Згідно п. 8.1. Договору даний Договір
набирає чинності з 01.05.2011 р. та діє до
30.04.2012 р. Якщо жодна із Сторін в строк за
30 днів до закінчення терміну дії даного
Договору не повідомить іншу сторону
про намір щодо його розірвання,
останній вважається пролонгованим на
наступний один календарний рік на тих
самих умовах.

Судом встановлено, що Договір був
пролонгований на строк з 01.05.2012 р. по
30.04.2013 р. та з 01.05.2013 р. по 30.04.2014 р. на тих
самих умовах.

20 червня 2013 р. сторони уклали додаткову
угоду №1 до Договору, якою п.
4.1. Договору викладено в новій редакції:
«Вартість послуг позивача за даним
Договором є договірною і складає 72 000
грн., т.ч. ПДВ за ставкою 20% - 12 000 грн. 00
коп. на рік». Крім того, в новій редакції
був викладений і п. 4.1.2. Договору:
«Щомісячний платіж за даним Договором
складає 6 000 грн. 00 коп., в т.ч. ПДВ за
ставкою 20% - 1 000 грн. 00 коп.».

Відповідно до умов укладеної між цими ж
сторонами Додаткової угоди №2 від 19
серпня 2013 р. сторони дійшли згоди про
укладення графіку погашення
заборгованості, яка виникла станом на 19
серпня 2013 р. по Договору у сумі 49 000 грн.
00 коп. (у т.ч. ПДВ 20% - 8 166 грн. 67 коп.) за
період з 25.08.2013 р. по 10.05.2014 р.

Протягом розгляду справи, відповідач
направив на адресу позивача лист №
1-06/164 від 07.03.2014 року, яким повідомив про
одностороннє розірвання діючого
Договору, в порядку п. 8.3 зазначеного
Договору.

Згідно п. 8.3 Договору даний Договір
може бути розірвано в односторонньому
порядку будь-якою зі сторін, якщо вона
повідомить про це іншу сторону не
пізніше, ніж за 14 календарних днів.

Таким чином, Договір вважається
розірваним з 22.03.2014 року.

Однак, дострокове розірвання Договору
відповідачем тягне за собою
зобов'язання відповідача сплатити
позивачу штраф, в порядку п. 5.5 Договору.

Відповідно до п. 5.5 Договору в разі
дострокового припинення дії даного
Договору з вини або ініціативи
позивача відповідно до п. 8.3, останній
зобов'язаний сплатити штраф у розмірі
50% від вартості робіт за даним
Договором, яка зазначена в п. 4.1, за
винятком випадків, коли причиною
припинення є порушення позивачем умов
даного Договору та при умові
невиконання останнім п. 5.4, якщо
порушення стосується умов строку
виготовлення та/або розміщення
інформаційного матеріалу.

Як вже зазначалось вище, згідно п. 4.1
Договору (із урахуванням змін, внесених
додатковою угодою № 1) вартість послуг
позивача за даним Договором є
договірною і складає 72000 грн.

Враховуючи, що відповідач достроково
розірвав Договір, то позивач нарахував
відповідачу штраф в розмірі 50% від ціни
Договору (ціна договору - 72000грн.), що
становить 36000 грн.

Відповідно до ст. 230 Господарського
кодексу України у разі невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання до учасника господарських
відносин застосовуються штрафні
санкції, які відповідно до ст. 231
Господарського кодексу України
застосовуються у розмірі
встановленому договором.

Оскільки, штрафні санкції, що
застосовуються сторонами при
достроковому розірванні Договору
самостійно і вільно передбачені
сторонами у Договорі, то є правомірною
та підлягає задоволенню вимога
позивача про стягнення з відповідача
36000 грн. штрафу.

Також, позивач просить суд стягнути з
відповідача 79 264 грн. 51 коп. боргу за
період з 26.08.2013 року по 11.04.2014 року.

У вищезазначену суму позивач враховує
нарахування за п.1 додаткової угоди № 2
та нарахування за п. 4.1.2 Договору.

Дослідивши надані сторонами докази,
суд дійшов висновку, що стягнення
заборгованості з відповідача на
користь позивача підлягає частковому
задоволенню, а саме в розмірі 39200 грн., з
огляду на наступне:

Відповідно до п. 4.1 Договору (враховуючи
додаткову угоду № 1) щомісячний платіж
за даним договором складає 6000 грн.

Тому, позивач нараховує 6000 грн. з 30.09.2013
року, 6000 грн. з 31.10.2013 року, 6000 грн. з
30.11.2013 року, 6000 грн. з 31.12.2013 року, 6000 грн.
з 31.01.2014 року, 6000 грн. з 28.02.2014 року, 4064
грн. 51 коп. з 21.03.2014 року.

Проте, за приписами статті 11 Цивільного
кодексу України цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

Частиною 1 статті цього ж Кодексу
передбачено, що договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків.

За своєю правовою природою Договір по
справі є договором про надання послуг.

Відповідно до приписів статті 901
Цивільного кодексу України за
договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно з приписами статті 903 названого
Кодексу, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
унормовано, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 43 цього ж Кодексу унормовано,
що господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтуються на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Дослідивши усі обставини справи та
надавши оцінку зібраним у справі
доказам, суд дійшов висновку, що
позивачем не надано та, відповідно
матеріали справи не містять жодних
доказів, котрі б підтверджували факт
надання позивачем, у відповідності до
умов Договору, відповідачеві
інформаційних та рекламних послуг і
прийняття їх відповідачем упродовж
спірного періоду на суму 40064 грн. 51 коп.

Судом встановлено, що акти
здачі-приймання послуг за вересень 2013
року - березень 2014 року відповідачем не
підписані, оскільки позивачем фактично
не надавались послуг відповідачу.

Отже, відсутній факт надання позивачем
відповідачеві послуг за Договором на
суму 40064 грн. 51 коп..

Отже, суд визнає безпідставним вимогу
про стягнення з відповідача вартості
за ненадані послуги в розмірі 40064 грн. 51
коп.

Стосовно боргу в розмірі 39200 грн., що
виник за період з 26.08.2013 року по 11.04.2014
року, то суд вважає, що він підлягає
задоволенню, оскільки:

Сторони в додатковій угоді № 2 до
Договору дійшли взаємної згоди про
укладення графіку погашення
заборгованості в розмірі 49000 грн., яка
виникла станом на 19 серпня 2013 року по
Договору.

Тобто, сторони у додатковій угоді, яка є
невід'ємною частиною Договору,
самостійно узгодили суму
заборгованості та графік її погашення,
кінечний термін погашення якої - 10.05.2014
року.

Відповідач у відзиві погоджується з
сумою 25200 грн., стосовно 14000 грн.
зазначає, що борг існує, однак строк
сплати ще не настав.

Однак, оскільки додаткова угода № 2 є
невід'ємною частиною Договору, то у
разі дострокового припинення дії
Договору відповідачем вказана
заборгованість має бути погашена
повністю.

Як вже зазначалось, Договір вважається
розірваним з 22.03.2014 року.

Отже, є правомірною та підлягає
задовоенню вимога позивача про
стягнення 39200 грн., оскільки дія Договру
припинена, розмір боргу встановлений
сторонами та розрахований з
урахуванням часткових проплат
відповідачем, а також відповідачем
фактично не заперечується.

Крім того, позивач просить суд стягнути
з відповідача 762 грн. 86 коп. 3% річних, за
період з 26.08.2013 року по 11.04.2014 року.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити 3% річних від
простроченої суми.

Однак, враховуючи, що судом частково
задоволена вимога про стягнення з
відповідача на користь позивача
основного боргу, а саме стягнуто 39200
грн., то суд вважає, що вимога про
стягненння 3% річних підлягає
частковому задоволенню, а саме в
розмірі 408 грн. 95 коп., що нараховані
виходячи з вищезазначеної суми боргу
та перераховані судом за період з 26.08.2013
року по 11.04.2014 року, по кожному періоду
заборгованості та з урахуванням
частоких проплат відповідачем.

Також, відповідно до ст. 230
Господарського кодексу України у разі
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання до
учасника господарських відносин
застосовуються штрафні санкції, які
відповідно до ст. 231 Господарського
кодексу України застосовуються у
розмірі встановленому договором.

Зі змісту п. 5.2. Договору вбачається, що
у випадку порушення строків оплати
відповідач сплачує пеню у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ за
кожний день відстрочки платежу.

Позивач просить суд стягнути з
відповідача 3305 грн. 27 коп. пені, за
період з 26.08.2013 року по 11.04.2014 року.

Враховуючи те, що суд частково
задовольнив вимогу позивача про
стягнення заборгованості, а саме
стягнув з відповідача 39200 грн., то суд
здійснив перерахунок пені за період з
26.08.2013 року по 11.04.2014 року, врахувавши
вищезазначену суму боргу та здійснивши
перерахунок по кожному періоду
заборгованості та з урахуванням
частоких проплат відповідачем.

Враховуючи вищезазначене, та те, що
заборгованість відповідача перед
позивачем в розмірі 39000 грн.
встановлена судом, пеня самостійно і
вільно передбачеі сторонами у
Договорі, пеня нарахована в межах
строків позовної давності
встановлених ст. 232 Господарського
кодексу України та згідно з Законом
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», то суд задовольняє вимогу
про стягнення з відповідача 1778 грн. 83
коп., що нараховані виходячи з
вищезазначеної суми боргу та
перераховані судом за період з 26.08.2013
року по 11.04.2014 року, по кожному періоду
заборгованості та з урахуванням
частоких проплат відповідачем.

Відповідно до ст. ст. 44, 49
Господарського процесуального кодексу
України витрати по сплаті судового
збору понесені позивачем покладаються
на обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 82 - 85 Господарського
процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Горобина»
(вул. Петропавлівська,
121, м. Суми, 40021, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Телерадіокомпанія
«Відікон» (вул. Харківська, 5, м. Суми,
40024, ) 39 200 грн. 00 коп.
основного боргу, 1 778 грн. 83 коп. пені, 408
грн. 95 коп. - 3% річних, 36 000 грн. 00 коп., 1 385
грн. 06 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову -
відмовити.

4. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення підписаний 22.04.2014
р.

Суддя О.В. Коваленко