ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"31" березня 2014 р.Справа № 916/927/13

За позовом заступника прокурора
Одеської області в інтересах Держави в
особі Одеської міської ради

до відповідачів 1: комунального
підприємства "Парксервіс-Одеса"

2: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору на
стороні позивача: державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області

про визнання недійсним договору,
зобов'язання звільнити та повернути
самовільно зайняті земельні ділянки та
стягнення 119485,31 грн.

Головуючий суддя Цісельський О.В.

Судді: Зайцев Ю.О.

Никифорчук М.І.

За участю представників сторін:

від прокурора: Вергін Д.С. - посвідчення
№ 005170

від позивача: не з'явився

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: ОСОБА_3 - адвокат

третя особа на стороні позивача:
Кліменко Ю.І. - довіреність від 06.12.2013р.

СУТЬ СПОРУ: заступник прокурора
Одеської області (надалі - Прокурор)
звернувся до господарського суду
Одеської області в інтересах Держави в
особі Одеської міської ради (надалі -
ОМР) з позовом до Комунального
підприємства "Парксервіс-Одеса" (надалі
- КП "Парксервіс-Одеса") та до фізичної
особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП
ОСОБА_1) в якої, з урахуванням уточнень,
просить: визнати недійсним договір
балансоутримання місць для паркування
№277/К-КР-2012 від 18.04.2012р., укладений між КП
"Парксервіс-Одеса" та ФОП ОСОБА_1;
зобов'язати ФОП ОСОБА_1 повернути на
користь ОМР земельні ділянки загальною
площею 1087 м2 та нормативною вартістю 723
687,75 грн., які розташовані в АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 у придатному для
використання стані; зобов'язати ФОП
ОСОБА_1 звільнити на користь ОМР
самовільно зайняті земельні ділянки
загальною площею 1127 м2 та нормативною
вартістю 749 973,42 грн., які розташовані в
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 у придатному
для використання стані та стягнути з
ФОП ОСОБА_1 119485,31 грн. в якості шкоди,
спричиненої самовільним зайняттям
земельних ділянок загальною площею 1127
м2, які розташовані в АДРЕСА_1, АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3.

Ухвалою господарського суду Одеської
області (надалі - ГСОО) від 08.04.2013 року
позовну заяву вх. № 1428/2013 було прийнято
до розгляду, порушено провадження у
справі № 916/927/13 та розгляд справи
призначено в судовому засіданні.

Ухвалою ГСОО від 19.04.2013р. за ініціативою
суду до участі у справі в якості
третьої особи, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору, на
стороні позивача було залучено
Державну інспекцію сільського
господарства в Одеській області
(надалі - Держінспекція).

З метою повного та всебічного розгляду
справи 01.06.2013р. ГСОО було оглянуто на
місці земельні ділянки, розташовані за
адресою: АДРЕСА_1 ,АДРЕСА_2, АДРЕСА_3.

Ухвалою ГСОО від 01.06.2013 р. справу №
916/927/13 було призначено до колегіального
розгляду у складі трьох суддів ГСОО.

Відповідно до розпорядження голови
ГСОО № 916/927/13 від 13.06.2013р. було визначено
суддів для колегіального розгляду
справи № 916/927/13 у наступному складі:
головуючий суддя - Цісельський О.В.,
судді - Никифорчук М.І., Панченко О.Л.

Ухвалою ГСОО від 03.06.2013р. справу № 916/927/13
було прийнято до провадження колегією
суддів у наступному складі: головуючий
суддя - Цісельський О.В., судді -
Никифорчук М.І., Панченко О.Л. і справу
призначено до розгляду.

04.06.2013р. від прокурора надійшло
клопотання (вх.. № 17213/13) про вжиття
заходів забезпечення позову, в якому
прокурор просить накласти арешт на
належну ФОП ОСОБА_1 квартиру. У
задоволенні клопотання судом було
відмовлено у зв'язку із його
необґрунтованістю і невідповідністю
суті заявленого позову.

Відповідно до розпорядження голови
ГСОО № 916/927/13 від 03.07.2013р. у зв'язку із
перебуванням судді Панченко О.Л. у
відпустці, було визначено суддів для
колегіального розгляду справи № 916/927/13
у наступному складі: головуючий суддя -
Цісельський О.В., судді - Никифорчук М.І.,
Горячук Н.О.

Ухвалою ГСОО від 03.07.2013р. справу № 916/927/13
було прийнято до провадження колегією
суддів у наступному складі: головуючий
суддя - Цісельський О.В., судді -
Никифорчук М.І., Горячук Н.О. і справу
призначено до розгляду.

Відповідно до розпорядження голови
ГСОО № 916/927/13 від 30.08.2013р. у зв'язку із
перебуванням суддів Никифорчук М.І. та
Горячук Н.О. у відпустці, було визначено
суддів для колегіального розгляду
справи № 916/927/13 у наступному складі:
головуючий суддя - Цісельський О.В.,
судді - Погребна К.Ф. та Мостепаненко
Ю.І.

Ухвалою ГСОО від 02.09.2013р. справу № 916/927/13
було прийнято до провадження колегією
суддів у наступному складі: головуючий
суддя - Цісельський О.В., судді -
Погребна К.Ф. та Мостепаненко Ю.І. і
справу призначено до розгляду в
засіданні суду.

Відповідно до розпорядження голови
ГСОО № 916/927/13 від 20.09.2013р. у зв'язку із
перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. у
відпустці, було визначено суддів для
колегіального розгляду справи № 916/927/13
у наступному складі: головуючий суддя -
Цісельський О.В., судді - Погребна К.Ф. та
Меденцев П.А.

Ухвалою ГСОО від 23.09.2013р. справу № 916/927/13
було прийнято до провадження колегією
суддів у наступному складі: головуючий
суддя - Цісельський О.В., судді -
Погребна К.Ф. та Меденцев П.А. і справу
призначено до розгляду в засіданні
суду.

В судовому засіданні 04.10.2013р.
представник державної інспекції
сільського господарства в Одеській
області надав суду копію ухвали
Одеського апеляційного
адміністративного суду від 23.08.2013р. по
справі №815/3744/13-а про відкриття
апеляційного провадження за
апеляційною скаргою державної
інспекції сільського господарства в
Одеській області на постанову
Одеського окружного адміністративного
суду від 12.07.2013р. по справі №815/3744/13-а за
позовом ФОП ОСОБА_1 до державної
інспекції сільського господарства в
Одеській області про скасування
припису.

Ухвалою ГСОО від 04.10.2013р. провадження у
справі № 916/927/13 було зупинено.

25.12.2013р. від відповідача 2 - ФОП ОСОБА_1
надійшла заява (вх. № 39692/13) щодо
поновлення провадження у справі №
916/927/13.

Відповідно до розпорядження голови
ГСОО № 916/927/13 від 16.01.2014р. у зв'язку із
перебуванням суддів Погребної К.Ф. та
Меденцева П.А. у відпустці, було
визначено суддів для колегіального
розгляду справи № 916/927/13 у наступному
складі: головуючий суддя - Цісельський
О.В., судді - Зайцев Ю.О. та Никифорчук
М.І.

Ухвалою ГСОО від 16.01.2013р. справу № 916/927/13
було прийнято до провадження колегією
суддів у наступному складі: головуючий
суддя - Цісельський О.В., судді - Зайцев
Ю.О. та Никифорчук М.І. і справу
призначено до розгляду в засіданні
суду.

Ухвалою ГСОО від 17.03.2014р. за письмовим
клопотанням позивача (вх.. № 6515/14)
термін розгляду справи № 916/927/13 було
продовжено до 01.04.2014р.

Прокурор заявлені позовні вимоги
підтримує, просить їх задовольнити в
повному обсязі.

Позивач - ОМР, був належним чином
повідомлений про час та місце судового
розгляду, про що свідчить протокол
судового засідання від 17.04.2014р., але
його представник в судове засідання не
з'явився, про поважність підстав неявки
суд не повідомив, письмової позиції
щодо позову суду не надав.

Відповідач 1 - КП "Парксервіс-Одеса", про
місце та час судових засідань
повідомлявся судом своєчасно за
юридичною адресою, зазначеною
Прокурором у позові та підтвердженою
Витягом із ЄДРЮОтаФОП від 22.5.2013р., але
як вбачається із наданих
рекомендованих повідомлень про
вручення поштового відправлення,
наявних в матеріалах справи, вони не
були вручені у зв'язку з тим, що
Відповідач 1 за вказаною адресою не
знаходиться, або не отримував
зазначену кореспонденцію у
встановлений термін, свого
представника до суду не направив, про
поважність підстав неявки суд не
повідомив, відзив на позов та
витребувані судом документи не надав,
своєї позиції щодо позову суду не надав
та своїм правом на захист не
скористався.

Як зазначено у третьому абзаці п.3.9.1.
Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011р.,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Представник відповідача 2 - ФОП ОСОБА_1,
проти позову заперечує з підстав,
викладених у запереченнях на позовну
заяву, згідно яких вимоги позивача не
визнає та просить суд у задоволені
позову відмовити повністю.

Представник третьої особи -
Держінспекції, позов прокурора
підтримує, просить суд його
задовольнити з підстав, викладених у
наданих суду письмових поясненнях.

Під час розгляду справи учасниками
судового процесу були надані додаткові
докази, які оглянути судом та залучені
до матеріалів справи.

Згідно з ст.75 Господарського
процесуального кодексу України справу
розглянуто за наявними в ній
матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського
процесуального кодексу України в
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину рішення.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення учасників судового процесу,
проаналізувавши надані докази, суд
встановив:

Судом встановлено, що Одеською міською
радою відповідно до ст.ст. 8, 10, 12, 266
Податкового кодексу України, п.24 ч. 1 ст.
26 Закону України "Про місцеве
самоврядування в Україні", постанови
Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 р.
№ 1342 "Про затвердження Правил
паркування транспортних засобів", з
метою формування єдиної
загальноміської політики щодо
організації та порядку паркування
транспортних засобів на території
міста Одеси, створення умов для
забезпечення якісних послуг з
паркування, збільшення надходжень до
міського бюджету, прийнято рішення
№1251-VI від 20.09.2011р., яким затверджено
"Положення про організацію та порядок
паркування транспортних засобів у
місті Одесі" (далі - Положення);
затверджено Типовий договір
балансоутримання місць для паркування;
вирішено Департаменту транспорту,
зв'язку та організації дорожнього руху
Одеської міської ради здійснювати
координацію роботи майданчиків
паркування та спеціально відведених
автостоянок; визначено комунальне
підприємство "Парксервіс-Одеса"
уповноваженим органом по здійсненню
організації та експлуатації
майданчиків для платного паркування
транспортних засобів та укладання
договорів балансоутримання місць для
паркування на території м. Одеси.

Відповідно до п.п. 1.2., 2.1, 2.1, 3.1 Положення
дія цього Положення поширюється на
осіб, які розміщують транспортні
засоби на майданчиках для паркування
(далі - користувачі), а також на
суб'єктів господарювання, які
утримують такі майданчики. Організація
та розміщення майданчиків для платного
паркування та спеціально відведених
автостоянок здійснюється на підставі
Переліку спеціальних земельних
ділянок, відведених для організації та
провадження діяльності із
забезпечення паркування транспортних
засобів на території м. Одеси,
затвердженого рішенням Одеської
міської ради від 08.04.2011р. №520-VI, і схеми
розміщення майданчиків для платного
паркування транспортних засобів та
спеціально відведених автостоянок
(далі - Схема), узгодженої та
затвердженої в установленому порядку.

Перелік спеціальних земельних ділянок,
відведених для організації та
провадження діяльності із
забезпечення паркування транспортних
засобів, затверджується рішенням
Одеської міської ради, в якому
зазначаються їх місцезнаходження,
загальна площа, технічне облаштування,
кількість місць для паркування
транспортних засобів.

Майданчики для паркування є об'єктами
благоустрою і повинні відповідати
"Правилам благоустрою території міста
Одеси" та обладнуватися відповідно до
вимог Правил паркування транспортних
засобів, Правил дорожнього руху та
цього Положення, нормам, нормативам,
стандартам у сфері благоустрою
населених пунктів.

Таким чином, для організації та
розміщення спеціально відведених
автостоянок необхідно використовувати
спеціальні земельні ділянки, відведені
для організації та провадження
діяльності із забезпечення паркування
транспортних засобів на території м.
Одеси, та розміщувати спеціально
відведені автостоянки у відповідності
до схеми розміщення спеціально
відведених автостоянок, узгодженої та
затвердженої в установленому порядку.

Як вбачається із матеріалів справи, у
травні 2011р. ФОП ОСОБА_1 звертався до КП
"Парксервіс-Одеса" щодо обладнання
майданчику для паркування
автотранспорту.

Листом за № 460 від 17.05.2011р. КП
"Парксервіс-Одеса" повідомило ФОП
ОСОБА_1 наступне: щодо надання
земельної ділянки в оренду між
житловими будинками №№ АДРЕСА_3,
АДРЕСА_2 слід звернутися до ОМР з
письмовим проханням, із зазначенням
розміру земельної ділянки його
цільового призначення, додавши до
звернення графічні матеріали з
зазначенням бажаного місця
розташування майбутньої стоянки.

Щодо питання обладнання земельної
ділянки між житловими будинками №№
АДРЕСА_3, АДРЕСА_2 з погодженням
плану-схеми, благоустрою прилеглої
території: асфальтуванням ділянки
дороги, укладки тротуарної плитки,
огородження вздовж дороги парканом,
обладнання в'їзду та пешеходної
доріжки, а також встановлення дитячого
майданчику, ФОП ОСОБА_1 запропоновано
звернутися до Інспекції по благоустрою
міста.

При цьому КП "Парксервіс-Одеса"
зазначило, що не заперечує проти
розташування автостоянки для
організації та здійснення діяльності
паркування за зазначеною адресою при
умові укладення договору на паркування
транспортних засобів з наступною
сплатою збору за паркування до бюджету
міста.

18.04.2012р. між КП "Парксервіс-Одеса"
(Уповноважена особа) та ФОП ОСОБА_1
(Оператор) було укладено договір №
277/К-КР-2012 балансоутримання місць для
паркування.

Відповідно до умов п.1.1. договору
Уповноважена особа надає право
оператору організувати та проводити
діяльність із забезпечення паркування
транспортних засобів на місцях для
паркування (спеціально відведена
автостоянка ) загальною площею 1 087,5м2,
що розташовані за адресою АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3 - площею - 750,00 м2 та АДРЕСА_1 -
площею - 337,50 м2.

Оператор здійснює обслуговування
(експлуатацію) місць для паркування з
метою надання послуг паркування та
перерахування збору за місця для
паркування транспортних засобів у
розмірі та порядку, передбаченому
Розділом 3 цього договору "Розмір і
порядок розрахунків" (п.1.2. договору).

Згідно п.2.1. договору Уповноважена
особа зобов'язана, зокрема: надати
право Оператору організувати та
провадити діяльність із забезпечення
паркування транспортних засобів на
місцях для паркування (п.2.1.1);
затверджувати розрахунок збору за
місця для паркування транспортних
засобів (п.2.1.3.).

Як вбачається із п.2.3. договору Оператор
зобов'язаний, зокрема: здійснювати
облаштування місць для паркування
дорожніми знаками, наносити розмітку
відповідно до затвердженої схеми
розміщення майданчика для паркування
(п.2.3.2.); забезпечити місця для
паркування належними
правовстановлюючими документами, а
саме: копією договору із Уповноваженою
особою; схемою або паспортом
майданчика для паркування
транспортних засобів,відповідно до
п.4.7. Положення про організацію та
порядок паркування транспортних
засобів у місті Одесі (п.2.3.6.), тощо.

Пунктом 2.4.1. договору визначено, що
Оператор має право самостійно
здійснювати діяльність у межах,
визначених діючим законодавством і цим
договором.

Пунктом 4.1. договору встановлено, що
сторони в своїй діяльності керуються
чинним законодавством України і
нормативними актами Одеської міської
ради та її виконавчого комітету.

Відповідно до п.6.1. договору термін дії
договору узгоджено сторонами з 01.05.212р.
по 03.04.2017р.

У п.7.2. договору зазначено,що у випадку
прийняття місцевими органами влади
рішення про надання земельної ділянки,
на який розташований майданчик для
паркування, для інших цілей, Оператор,
за письмовою вимогою Уповноваженої
особи, повинен в 10- денний термін з
моменту одержання такої вимоги
звільнити територію з подальшим
розірванням договору у порядку,
встановленому чинним законодавством
України.

В матеріалах справи є Схема тимчасової
парковки на 63 машиномісця за адресою:
АДРЕСА_1-АДРЕСА_3 (787,5м2) (т.с.1, а.с.76),
затверджена заступником міського
голови та погоджена 03.10.11 р. директором
департаменту зв'язку та організації
дорожнього руху, головою Київської РА,
начальником інспекції по благоустрою,
начальником управління дорожнього
господарства м. Одеси та начальником
ОДАІ м. Одеси.

18.06.2012р. між КП "Парксервіс-Одеса"
(Уповноважена особа) та ФОП ОСОБА_1
(Оператор) було укладено додаткову
угоду № 2 до договору № 277/К-КР-2012
відповідно до якої у п.1.1 договору було
змінено адресу місць для паркування
(спеціально відведена автостоянка ) на
яких надаються послуги з АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3 - площею - 750,00 м2 та АДРЕСА_1 -
площею - 337,50 м2 на - АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2,
АДРЕСА_1 - (1087,5 м2).

01.03.2013р. Прокуратура Одеської області
звернулася до Держінспекції із вимогою
№ 05/3-535 щодо направлення фахівця
Держінспекції для проведення спільної
перевірки із представниками
прокуратури ФОП ОСОБА_1.

04.03.2013р. головним спеціалістом відділу
оперативного контролю за дотриманням
вимог земельного законодавства
Держінспекції було проведено
перевірку дотримання вимог чинного
земельного законодавства ФОП ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3.

За результатами обстеження земельної
ділянки, яка знаходиться у м. Одеса,
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 головним
спеціалістом відділу оперативного
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства
Держінспекції було складено Акт
обстеження земельної ділянки (т.с.1, а.с.
78).

Як зазначено у Акті за результатами
обстеження встановлено, що ФОП ОСОБА_1
використовує дві земельні ділянки
загальною орієнтованою площею 0,24 га,
розташовані за адресами:
АДРЕСА_2,АДРЕСА_3 (перша земельна
ділянка) орієнтована площа - 0,17 га та
АДРЕСА_1 (друга земельна ділянка)
орієнтована площа - 0,07 га під
розміщення та експлуатацію паркування
транспортних засобів на місцях для
паркування (спеціальна автостоянка).
Вищезазначені земельні ділянки
обгороджені парканами та встановлені
шлагбауми, також наявна охорона.

Загальна частина земельних ділянок
площею 0,1087 га (перша ділянка площею 0,075
га; друга ділянка площею 0,337 га)
використовуються на підставі договору
балансоутримання місць для паркування
№ 274/К-КР-2012 від 18.04.2012р., укладеного з КП
"Парксервіс-Одеса". Остання частина
загальних земельних ділянок
орієнтованою площею 0,13 га, а саме: 1-
земельна ділянка 0,10 га та 2- земельна
ділянка 0,03 га використовуються без
будь-яких правовстановлюючих
документів на землекористування.

15.03.2013р. начальником Держінспекції, на
підставі звернення Прокуратури
Одеської області, було видано наказ за
№ 326пр "Про проведення позапланової
перевірки" відповідно до якого
головному спеціалісту відділу
контролю за дотриманням вимог
земельного законодавства було
предписано у період з 15.03. по 28.03.2013р.
провести позапланову перевірку ФОП
ОСОБА_1 з питань дотримання вимог
земельного законодавства при
використанні земельних ділянок за
адресою: АДРЕСА_1,АДРЕСА_2,АДРЕСА_3.

Як вбачається із матеріалів справи,
19.03.2013р. фахівцями Інспекції з
благоустрою міста ОМР було проведено
перевірку діяльності автостоянки,
розташованої за адресою: м.
АДРЕСА_1-АДРЕСА_2.

За результатами перевірки було
складено два протоколи про
адміністративне правопорушення за ст.
152 КУпАП по факту самовільного зайняття
ФОП ОСОБА_1 земельної ділянки та
встановлення ФОП ОСОБА_1 малої
архітектурної форми без дозвільних
документів (т.с.1, а.с32-37).

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_1
визнав, зазначені у протоколах
адміністративні правопорушення, та
зобов'язався усунути виявлені
недоліки.

25.03.2013р. державним інспектором
Держінспекції на підставі наказу №
326пр від 15.03.2013р. було проведено
перевірку дотримання вимог чинного
земельного законодавства ФОП ОСОБА_1 за
адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3.

За результатами перевірки державним
інспектором Держінспекції було
складено Акт перевірки дотримання
вимог земельного законодавства (т.с.1,
а.с. 81).

Як зазначено у Акті за результатами
перевірки виявлено, що ФОП ОСОБА_1
використовує дві земельні ділянки
площею 0,2414 га, розташовані за адресами:
АДРЕСА_2,АДРЕСА_3 (перша земельна
ділянка) площа - 0,1647 га та м. Одеса,
АДРЕСА_1 (друга земельна ділянка) площа -
0,0567 га (згідно геодезичної зйомки
виконаної ДП "Одеський
науково-дослідний та проектний
інститут землеустрою") під розміщення
та експлуатацію паркування
транспортних засобів на місцях для
паркування (спеціальна автостоянка).
Вищезазначені земельні ділянки
обгороджені парканами та встановлені
шлагбауми, також наявна охорона.

Загальна частина земельних ділянок
площею 0,1087 га (перша ділянка площею 0,075
га; друга ділянка площею 0,337 га)
використовуються на підставі договору
балансоутримання місць для паркування
№ 274/К-КР-2012 від 18.04.2012р., укладеного з КП
"Парксервіс-Одеса".

Остання частина загальних земельних
ділянок площею 0,1127 га, а саме: 1-
земельна ділянка 0,8970 га та 2- земельна
ділянка 0,0230 га використовуються без
будь-яких правовстановлюючих
документів на землекористування.

25.03.2013р. державним інспектором
Держінспекції було складено Припис за
№ 000162 який було видано ФОП ОСОБА_1. У
Приписі було зазначено, що ФОП ОСОБА_1
порушено вимоги ст.125, 126 Земельного
кодексу України та предписано у
30-денний строк усунути виявлені
порушення земельного законодавства,
про що у строк до 25.04.2013р. повідомити
Держінспекцію.

Як зазначає відповідач 2, у зв'язку із
прийняттям ОМР рішення про ліквідацію
КП "Парксервіс-Одеса", він звернувся до
керівництва КП "Парксервіс-Одеса" з
заявою про розірвання договору №
274/К-КР-2012.

Крім того, ФОП ОСОБА_1 звернувся до
новоствореного КП
"Одестранспарксервіс" з приводу
укладення нового договору
балансоутримання місць для паркування.

25.04.2013р. між КП "Одестранспарксервіс" та
ФОП ОСОБА_1 було укладено договір
балансоутримання місць для паркування
№ 178/К-КР-2013/03-01 який є тотожним договору
№ 274/К-КР-2012, тільки термін його дії
сторонами визначено з 01.05.2013р. до
30.04.2016р.

Доказів розірвання договору №
274/К-КР-2012 ФОП ОСОБА_1 суду не надав.

28.05.2013р. між КП " Одестранспарксервіс"
(Уповноважена особа) та ФОП ОСОБА_1
(Оператор) було укладено додаткову
угоду № 2 до договору № 178/К-КР-2013/03-01
відповідно до якої у п.1.1 договору було
змінено адресу місць для паркування
(спеціально відведена автостоянка ) на
яких надаються послуги з АДРЕСА_3 (750 м2)
та АДРЕСА_2, АДРЕСА_1 (337,5 м2) на - АДРЕСА_2,
АДРЕСА_1 - (337,5м2) та АДРЕСА_3 (1155 м2).

Окрім того п.3.2. додаткової угоди до
договору визначено розмір плати за
послуги, визначені у п.1.1. договору.

19.06.2013р. державним інспектором
Держінспекції було проведено
перевірку дотримання вимог земельного
законодавства ФОП ОСОБА_1 при виконанні
припису № 000162 від 25.03.2013р.

За результатами перевірки державним
інспектором Держінспекції було
складено Уніфіковану форму акта
перевірки дотримання суб'єктами
господарювання вимог земельного
законодавства (Акт перевірки)
дотримання вимог земельного
законодавства (т.с.1, а.с. 179-189).

Як зазначено у Акті за результатами
перевірки виявлено, що вимоги раніше
виданого припису № 000162 від 25.03.2013р. ФОП
ОСОБА_1 не виконано.

Також, 19.06.2013р. державним інспектором
Держінспекції за результатами
перевірки було складено Припис за №
001185 який було направлено ФОП ОСОБА_1
поштою.

У Приписі було зазначено, що ФОП ОСОБА_1
не виконав вимоги раніше наданого
припису № 000162 від 25.03.2013р. Земельна
ділянка площею 0,1127га, що розташована за
адресою: АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3
використовується без будь-яких
документів на землекористування
всупереч приписам ст.125, 126 ЗКУ. Окрім
того, державним інспектором
Держінспекції у зв'язку із виявленим
порушенням було зобов'язано ФОП ОСОБА_1
у 30 денний термін усунути виявлені
порушення земельного законодавства
України та про виконання припису
повідомити Держінспекцію у термін до
19.07.2013р.

Не погоджуючись із приписами
Держінспекції ФОП ОСОБА_1 звернувся до
Одеського окружного адміністративного
суду із адміністративним позовом до
Держінспекції в якому просив скасувати
припис Державної інспекції сільського
господарства України в Одеській
області від 25.03.2013 року № 000162.

Постановою Одеського окружного
адміністративного суду в
адміністративній справі № 815/3744/13-а
адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 було
задоволено в повному обсязі, скасовано
припис Державної інспекції сільського
господарства України в Одеській
області від 25.03.2013 року № 000162.

Зазначену Постанову Одеського
окружного адміністративного суду в
адміністративній справі № 815/3744/13-а
було залишено в силі ухвалою Одеського
апеляційного адміністративного суду
від 19.11.2013р.

Як вбачається з листів Одеського
міського управління земельних
ресурсів № 01-19/145-08від 01.02.2013р. та
Департаменту комунальної власності
ОМР № 01-19/1314-09-02 від 28.03.2014р. рішень щодо
передачі у власність чи користування
земельних ділянок за адресами: АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 Одеською міською
радою не приймалося.

Як встановлено судом, до Переліку
спеціальних земельних ділянок,
відведених для організації та
провадження діяльності із
забезпечення паркування транспортних
засобів на території м. Одеси,
затвердженого рішенням ОМР від 08.04.2011р.
№ 520-VІ (зі змінами), відповідно до
рішення ОМР № 3350- VІ від 16.04.2013р.
включено земельну ділянку площею 337,5 м2,
за адресою АДРЕСА_2,АДРЕСА_1.

Земельна ділянка визначена у договорі
за адресою м. Одеса, вул. Ак. Філатова,
АДРЕСА_3 взагалі у переліку спеціальних
земельних ділянок, відведених для
організації та провадження діяльності
із забезпечення паркування
транспортних засобів на території м.
Одеси відсутня, натомість у останній
редакції договору зазначається інша
адреса, а саме: . Одеса, вул. Ак. Філатова,
АДРЕСА_2-а.

Як зазначив у позові прокурор, при
укладанні оспорюваного договору КП
"Парксервіс-Одеса" перевищило
повноваження, надані йому ОМР, окрім
того, відповідно до приписів
земельного законодавства України
відповідачем 2 - ФОП ОСОБА_1 не оформлено
та не отримано документи, що
підтверджують належне право
користування спірними земельними
ділянками, що в свою чергу є самочинним
зайняттям землі, яка спричиняє шкоду
власнику землі - ОМР у розмірі 119 485, 31
грн. яка повинна бути стягнута з
відповідача 2 на користь ОМР.

Все вище перелічене й стало підставою
для звернення прокурора до
господарського суду Одеської області з
відповідним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи,
вислухавши доводи та заперечення
учасників судового процесу,
проаналізувавши законодавство, що
регулює спірні правовідносини, суд
дійшов наступних висновків:

У відповідності до ст. 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Згідно зі ч.1 ст. 143 Конституції України
територіальні громади села, селища,
міста безпосередньо або через утворені
ними органи місцевого самоврядування
управляють майном, що є в комунальній
власності; затверджують програми
соціально-економічного та культурного
розвитку і контролюють їх виконання;
затверджують бюджети відповідних
адміністративно-територіальних
одиниць і контролюють їх виконання;
встановлюють місцеві податки і збори
відповідно до закону; забезпечують
проведення місцевих референдумів та
реалізацію їх результатів; утворюють,
реорганізовують та ліквідовують
комунальні підприємства, організації і
установи, а також здійснюють контроль
за їх діяльністю; вирішують інші
питання місцевого значення, віднесені
законом до їхньої компетенції.

Відповідно до п.31. ст. 26 Закону "Про
місцеве самоврядування в Україні" до
виключної компетенції міських рад
віднесено прийняття рішень про
передачу іншим органам окремих
повноважень щодо управління майном,
яке належить до комунальної власності
відповідної територіальної громади,
визначення меж цих повноважень та умов
їх здійснення;

Пункт 1 ст. АДРЕСА_2 Закону "Про місцеве
самоврядування в Україні" визначає, що
Рада в межах своїх повноважень приймає
нормативні та інші акти у формі рішень.

Пунктом 5 ст. 60 Закону України "Про
місцеве самоврядування в Україні"
визначено, що органи місцевого
самоврядування від імені та в
інтересах територіальних громад
відповідно до закону здійснюють
правоможності щодо володіння,
користування та розпорядження
об'єктами права комунальної власності,
в тому числі виконують усі майнові
операції, можуть передавати об'єкти
права комунальної власності у постійне
або тимчасове користування юридичним
та фізичним особам, здавати їх в оренду,
продавати і купувати, використовувати
як заставу, вирішувати питання їхнього
відчуження, визначати в угодах та
договорах умови використання та
фінансування об'єктів, що
приватизуються та передаються у
користування і оренду.

Рішенням ОМР за № 1251- VІ від 20.09.2011р. було
затверджено "Положення про організацію
та порядок паркування транспортних
засобів у місті Одесі".

Відповідно до п. 1.2. цього Положення
його дія поширюється на осіб, які
розміщують транспортні засоби на
майданчиках для паркування (далі -
користувачі), а також на суб'єктів
господарювання, які утримують такі
майданчики.

У відповідності до п. 2.1. Положення
організація та розміщення майданчиків
для платного паркування та спеціально
відведених автостоянок здійснюється
на підставі Переліку спеціальних
земельних ділянок, відведених для
організації та провадження діяльності
із забезпечення паркування
транспортних засобів на території м.
Одеси, затвердженого рішенням Одеської
міської ради від 08.04.2011р. №520-VI, і схеми
розміщення майданчиків для платного
паркування транспортних засобів та
спеціально відведених автостоянок
(далі - Схема), узгодженої та
затвердженої в установленому порядку.

Перелік спеціальних земельних ділянок,
відведених для організації та
провадження діяльності із
забезпечення паркування транспортних
засобів, затверджується рішенням
Одеської міської ради, в якому
зазначаються їх місцезнаходження,
загальна площа, технічне облаштування,
кількість місць для паркування
транспортних засобів (п.2.2. Положення).

Згідно із п. 2.4. Положення конкретні
місця для паркування транспортних
засобів позначаються шляхом
встановлення дорожніх знаків і
нанесення дорожньої розмітки згідно з
Правилами дорожнього руху, Правилами
паркування транспортних засобів і цим
Положенням.

Пунктом 2.5. Положення визначено, що
відомості про всі майданчики для
платного паркування транспортних
засобів та спеціально відведені
автостоянки вносяться до Єдиного
реєстру місць для паркування
транспортних засобів, який ведеться
уповноваженим органом.

Як встановлено судом, 18.04.2012р. між КП
"Парксервіс-Одеса" (Уповноважена особа)
та ФОП ОСОБА_1 (Оператор) було укладено
договір № 277/К-КР-2012 балансоутримання
місць для паркування.

Відповідно до умов п.1.1. договору
Уповноважена особа надає право
оператору організувати та проводити
діяльність із забезпечення паркування
транспортних засобів на місцях для
паркування (спеціально відведена
автостоянка ) загальною площею 1 087,5м2,
що розташовані за адресою АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3 - площею - 750,00 м2 та АДРЕСА_1 -
площею - 337,50 м2.

Оператор здійснює обслуговування
(експлуатацію) місць для паркування з
метою надання послуг паркування та
перерахування збору за місця для
паркування транспортних засобів у
розмірі та порядку, передбаченому
Розділом 3 цього договору "Розмір і
порядок розрахунків" (п.1.2. договору).

Предметом оспорюваного договору є
організація та проведення діяльності
відповідачів із забезпечення
паркування транспортних засобів на
місцях для паркування (спеціально
відведеної автостоянці ) загальною
площею 1 087,5м2, розташованих за адресою
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 - площею - 750,00 м2 та
АДРЕСА_1 - площею - 337,50 м2.

Згідно до п.1.3. Положення майданчик для
платного паркування -це площа
території (землі), що належить на правах
власності територіальній громаді м.
Одеси, на якій відповідно до рішення
Одеської міської ради здійснюється
платне паркування транспортних
засобів.

Майданчики для платного паркування
можуть бути відведені або спеціально
обладнані; - місце для паркування - це
місце стоянки одного транспортного
засобу на майданчику для паркування,
позначене дорожньою розміткою
відповідно до Правил дорожнього руху; -
спеціально відведена автостоянка -
площа території (землі), що належить на
правах власності територіальній
громаді м. Одеси, яка визначається
Одеською міською радою із
встановленням правил щодо
відповідальності за збереження
транспортного засобу.

До спеціально відведених автостоянок
можуть належати комунальні гаражі,
стоянки, паркінги (будівлі, споруди, їх
частини), які побудовані за рахунок
коштів місцевого бюджету з метою
здійснення організації паркування
транспортних засобів.

Окрім того, відповідно до приписів п.3.3.
Положення проектування, будівництво,
реконструкція, ремонт та утримання
майданчиків для платного паркування
здійснюються з дотриманням вимог
законодавства, державних будівельних
норм, стандартів, технічних умов, інших
нормативних документів.

Правила проектування нових та
реконструкції існуючих автостоянок і
гаражів (на відведеній у встановленому
порядку земельній ділянці) незалежно
від форм їх власності та відомчої
належності встановлені Державними
будівельними нормами "Споруди
транспорту Автостоянки і гаражі для
легкових автомобілів ДБН В.2.3-15:2007",
затвердженими Мінбудом України в 2007
році (далі - ДБН В.2.3-15:2007).

Дані Норми є обов'язковими для всіх
організацій, громадських об'єднань,
фізичних осіб, які мають відповідну
ліцензію і здійснюють їх проектування
та будівництво, а також для замовників
проектів і організацій, що погоджують і
затверджують проектну документацію.
Норми встановлюють основні положення
та вимоги до об'ємно-планувальних
рішень, а також до інженерного
обладнання автостоянок і гаражів, які
призначені для постійного та
тимчасового зберігання легкових
автомобілів та інших мототранспортних
засобів (далі автомобілів) з двигунами,
що працюють на бензині та дизельному
паливі.

На автостоянках з 50 і більше місцями
постійного та тимчасового зберігання
автомобілів при головному вїзді-виїзді
повинен влаштовуватися
контрольно-пропускний пункт
(приміщення для обслуговуючого
персоналу, туалету та інш.), обладнаний
майданчик для зберігання
протипожежного інвентарю,
встановлення
контейнерів-сміттєзбірників.
Автостоянки для постійного зберігання
автомобілів повинні мати огорожу з
негорючих матеріалів та освітленість
горизонтальної поверхні не менше 4
ліхтарів.

Як встановлено судом 01.06.2013р. при огляді
доказів в місці їх знаходження, а саме
при огляді автомобільної стоянки,
розташованої на земельних ділянках за
адресою: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1.

Пунктом 5.1. Положення встановлено, що
спеціально відведені автостоянки
поділяються: за терміном зберігання
на: довготермінові - для постійного
зберігання транспортних засобів
громадян; сезонні - для тимчасового
зберігання транспортних засобів у
зонах відпочинку; - денні - розташовані
при вокзалах, портах, спортивних
спорудах, торговельних, видовищних,
інших підприємствах та організаціях, в
місцях відпочинку та використовуються
для тимчасового зберігання
транспортних засобів робітників та
клієнтів; - нічні - для тимчасового
зберігання транспортних засобів на
тупикових та малозавантажених вулицях.

За способом зберігання на: - відкриті; -
з навісами та (або) гаражами,
закріпленими за автостоянками; -
змішані - де поряд з місцями для
відкритого зберігання, а також
навісами та (або) гаражами,
закріпленими за автостоянками, є
гаражі чи навіси, що належать власникам
транспортних засобів на правах
приватної власності.

При огляді доказів в місці їх
розташування, суд дійшов висновку, що
стоянка, розташована на прибудинкової
території за адресою: АДРЕСА_2, АДРЕСА_3
та АДРЕСА_1 та відповідно до приписів
Положення є довготерміновою
спеціально обладнаною автомобільною
стоянкою, огородженою металевим
парканом, із двоповерховою будівлею та
шлагбаумом при в'їзді та навісами для
транспортних засобів.

Як вище зазначалося судом, відповідно
до п.1.3. Положення до спеціально
відведених автостоянок можуть
належати комунальні гаражі, стоянки,
паркінги (будівлі, споруди, їх частини),
які побудовані за рахунок коштів
місцевого бюджету з метою здійснення
організації паркування транспортних
засобів.

Як зазначено представником позивача та
не оспорюється іншими учасниками
судового процесу огородження
земельних ділянок автомобільної
стоянки металевим парканом, укладка
тротуарної плитки, асфальтування самої
автомобільної стоянки, будівництво
двоповерхової будівлі та встановлення
шлагбауму здійснювалося за власні
кошти ФОП ОСОБА_1.

Окрім того, відповідно до приписів п.3.3.
Положення проектування, будівництво,
реконструкція, ремонт та утримання
майданчиків для платного паркування
здійснюються з дотриманням вимог
законодавства, державних будівельних
норм, стандартів, технічних умов, інших
нормативних документів.

Постановою Кабінету Міністрів України
від 3.12.2009 р. № 1342 затверджено "Правила
паркування транспортних засобів"

Згідно із ст.7, 8 Правил паркування
транспортних засобів майданчики для
паркування є об'єктами благоустрою і
повинні відповідати нормам,
нормативам, стандартам у сфері
благоустрою населених пунктів.
Розміщення майданчиків для паркування
за окремими адресами здійснюється у
встановленому порядку органами
місцевого самоврядування за
погодженням з Державтоінспекцією МВС
згідно з місцевими правилами забудови.

Рішенням ОМР за №1631-VI від 23.12.2011р. було
затверджено "Правила благоустрою
території міста Одеси (текстової
частини) у новій редакції".

Відповідно до п.1.9. Правил 1.9. визначено,
що у цих Правилах терміни вживаються в
наступному значенні, зокрема:
територія - сукупність земельних
ділянок, які використовуються для
розміщення об'єктів загального
користування: парків, скверів,
бульварів, вулиць, провулків, узвозів,
проїздів, шляхів, площ, майданів,
набережних, прибудинкових територій,
пляжів, кладовищ, рекреаційних,
оздоровчих, навчальних, спортивних,
історико-культурних об'єктів, об'єктів
промисловості, комунально-складських
та інших об'єктів у межах населеного
пункту; утримання в належному стані
території - використання території за
призначенням відповідно до
Генерального плану міста Одеси, іншої
містобудівної документації, місцевих
правил забудови, правил благоустрою
території міста, а також санітарне
очищення території, її озеленення,
збереження та відновлення об'єктів
благоустрою; прибудинкова територія -
територія навколо багатоквартирного
будинку, визначена актом на право
власності чи користування земельною
ділянкою і призначена для
обслуговування багатоквартирного
будинку; утримання будинків і
прибудинкових територій - діяльність,
спрямована на задоволення потреби
фізичної чи юридичної особи із
забезпечення експлуатації та/або
ремонту жилих та нежилих приміщень,
будинків і споруд, комплексів будинків
і споруд, а також утримання прилеглої
до них (прибудинкової) території
відповідно до вимог нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил згідно із
законодавством.

Згідно із п.п.2) п. 3.1.3. Правил до об'єктів
благоустрою населених пунктів
належать: прибудинкові території.

Пунктом 9.1. Правил на об'єктах
благоустрою забороняється.,зокрема: 12)
самовільно встановлювати засоби
зовнішньої реклами, вивіски,
торговельні лотки, павільйони, кіоски
тощо; 13) встановлювати, демонтувати
технічні засоби регулювання
дорожнього руху без погодження з
Державною автомобільною інспекцією
МВС України та департаментом
транспорту, зв'язку та організації
дорожнього руху Одеської міської ради;
21) самовільно займати земельні ділянки
і використовувати їх при відсутності
документа, що засвідчує право на
користування, володіння земельною
ділянкою; 22) використовувати земельні
ділянки не за цільовим призначенням.

Як встановлено судом, та не
заперечується ФОП ОСОБА_1, 19.03.2013р.
фахівцями Інспекції з благоустрою
міста ОМР було проведено перевірку
діяльності автостоянки, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1-АДРЕСА_2. За
результатами перевірки було складено
два протоколи про адміністративне
правопорушення за ст. 152 КУпАП по факту
самовільного зайняття ФОП ОСОБА_1
земельної ділянки та встановлення ФОП
ОСОБА_1 малої архітектурної форми без
дозвільних документів (т.с.1, а.с32-37). З
тексту протоколів про адміністративне
правопорушення (т.с.1, а.с.32-35) судом
встановлено, що ФОП ОСОБА_1 визнав,
зазначені у протоколах
адміністративні правопорушення, та
зобов'язався їх усунути.

Крім того, як зазначалося судом,
відповідно до п.2.1. Положення
організація та розміщення майданчиків
для платного паркування та спеціально
відведених автостоянок здійснюється
на підставі Переліку спеціальних
земельних ділянок, відведених для
організації та провадження діяльності
із забезпечення паркування
транспортних засобів на території м.
Одеси і схеми розміщення майданчиків
для платного паркування транспортних
засобів та спеціально відведених
автостоянок (далі - Схема), узгодженої
та затвердженої в установленому
порядку.

Пунктом 2.5. Положення встановлено, що
відомості про всі майданчики для
платного паркування транспортних
засобів та спеціально відведені
автостоянки вносяться до Єдиного
реєстру місць для паркування
транспортних засобів, який ведеться
уповноваженим органом.

Доказів внесення спеціально
відведеної автостоянки, розташованої
за адресою: АДРЕСА_1,АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 до
Єдиного реєстру місць для паркування
транспортних засобів Відповідачі у
встановленому законом порядку суду не
надали.

Пунктом 2.6. Положення визначено, що
розробку Схем за окремими адресами
здійснює уповноважений орган. Схема
погоджується у наступному порядку: -
управління ДАІ ГУ МВС України в м.
Одесі; - управління дорожнього
господарства Одеської міської ради; -
департамент транспорту, зв'язку та
організації дорожнього руху Одеської
міської ради (далі - Департамент); -
інспекція з благоустрою міста Одеської
міської ради (у випадку будівництва або
реконструкції майданчика для
паркування). Схема затверджується
заступником міського голови з питань
діяльності виконавчих органів ради.
Для отримання Схеми оператор
звертається до уповноваженого органу
із відповідною заявою, до якої додає
копії завірених належним чином,
документів. Строк видачі розробленої
Схеми десять робочих днів, починаючи з
дня наступного за днем звернення із
заявою про її виготовлення. Схема
розробляється за плату. Вартість
виготовлення Схеми затверджується
виконавчим комітетом Одеської міської
ради.

Як встановлено з матеріалів справи,
відповідач 2 в якості обґрунтування
своєї правової позиції (т.с.1,а.с.122)
зокрема, посилається на Схему
(т.с.1,а.с.26).

Судом встановлено, що зазначена Схема
жодним чином не відноситься до
оспорюваного договору, оскільки, вона
розроблена та погоджена у жовтні 2011р., а
договір балансоутримання місць для
паркування №277/К-КР-2012. був укладений
між КП "Парксервіс-Одеса" та ФОП ОСОБА_1
18.04.2012р. Тобто, відповідач 2 не звертався
до уповноваженого органу для
виготовлення схеми та її не отримував.

Окрім того, відповідно до п. 5,5.
Положення оператори майданчиків для
платного паркування в місті Одесі
визначаються на конкурсних засадах,
визначених наказом Державного
комітету України з питань
житлово-комунального господарства від
11 листопада 2005 року № 160 "Про
затвердження Положення про порядок
конкурсного відбору підприємств з
утримання об'єктів благоустрою
населених пунктів".

Пунктом 5.6. Положення визначено, що
конкурс з визначення операторів
організується та проводиться
департаментом транспорту, зв'язку та
організації дорожнього руху Одеської
міської ради (далі - Департамент) у
встановленому порядку. Умови
проведення конкурсу та визначення
переможця встановлюються наказом
Департаменту.

Департамент на конкурсних засадах
залучає робочий орган, на який
покладаються функції з підготовки
матеріалів для проведення конкурсу,
підготовки схем розміщення
майданчиків для платного паркування та
матеріалів для подальшого
встановлення відносин між
Департаментом та оператором -
переможцем конкурсу.

Згідно із п. 5.7. Положення у випадку
наявності майданчика для платного
паркування або спеціально відведеної
автостоянки, що не обслуговується
оператором, уповноважений орган
самостійно визначає тимчасового
оператора на строк до проведення
конкурсу, але не більш ніж на три
місяці.

У відповідності до п.5.8. Положення
Переможці конкурсу укладають договори
балансоутримання місць для паркування
з уповноваженим органом. Договори про
паркування транспортних засобів, що
були укладені між комунальним
підприємством "Парксервіс-Одеса" та
суб'єктами господарювання до набуття
чинності цього Положення, вважаються
дійсними на відповідно визначених
умовах.

У відповідності до ст.11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки. Підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є: 1) договори та
інші правочини; 4) інші юридичні факти.
Цивільні права та обов'язки можуть
виникати безпосередньо з актів
цивільного законодавства. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з
актів органів державної влади, органів
влади Автономної Республіки Крим або
органів місцевого самоврядування

Відповідно до приписів ст. 16. ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути, зокрема: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

За приписами ст. 203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має
вчинятися у формі, встановленій
законом. Правочин має бути спрямований
на реальне настання правових
наслідків, що обумовлені ним. Правочин,
що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ст. 215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу. Недійсним є правочин,
якщо його недійсність встановлена
законом (нікчемний правочин). У цьому
разі визнання такого правочину
недійсним судом не вимагається. У
випадках, встановлених цим Кодексом,
нікчемний правочин може бути визнаний
судом дійсним. Якщо недійсність
правочину прямо не встановлена
законом, але одна із сторін або інша
заінтересована особа заперечує його
дійсність на підставах, встановлених
законом, такий правочин може бути
визнаний судом недійсним (оспорюваний
правочин).

Проте, як вбачається із матеріалів
справи, по-перше, оспорюваний договір
укладено пізніше, ніж було затверджене
Положення; по-друге, оспорюваний
договір укладено взагалі без
проведення конкурсу; під час укладання
оспорюваного договору були допущені
порушення норм законодавства, а саме,
були відсутні докази спеціального
відведення автостоянки, яка
розташована за адресою АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 т а ця земельна
ділянка не була включена до переліку
спеціальних земельних ділянок,
відведених для організації та
провадження діяльності із
забезпечення паркування транспортних
засобів на території м. Одеси, як це
передбачено ст. 266 Податкового кодексу
України та Схема розміщення
майданчиків для платного паркування
транспортних засобів та спеціально
відведених автостоянок під
оспорюваний договір взагалі не
розроблялася. Доказів зворотного
відповідачі суду не надали.

Крім того, згідно листа КП
"Парксервіс-Одеса" за № 4/05-09 від 05.01.2012 р.
вбачається, що земельні ділянки за
адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 на
яких розташована спірна автостоянка, в
рішенні ОМР № 1061- VI від 08.07.2011р. "Про
внесення змін до переліку спеціальних
земельних ділянок, відведених для
організації та провадження діяльності
із забезпечення паркування
транспортних засобів на території м.
Одеси, затвердженого рішенням Одеської
міської ради від 08.04.2011 р. № 520-V"
відсутні.

Також, в матеріалах справи відсутній,
передбачений п. 18 рішення ОМР від 10.07.2008
р. № 2882-V "Порядок взаємодії місцевих
дозвільних органів, що здійснюють
прийом суб'єктів господарювання в
одному приміщенні", висновок
Департаменту транспорту, зв'язку та
організації дорожнього руху на
організацію роботи даної спеціальної
автостоянки для платного паркування.

Крім того, суд звертає увагу на
наступне.

Згідно до ст. 1 Земельного кодексу
України земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави. Право власності на
землю гарантується. Використання
власності на землю не може завдавати
шкоди правам і свободам громадян,
інтересам суспільства, погіршувати
екологічну ситуацію і природні якості
землі.

Відповідно до ст. 14 Конституції України
земля є основним національним
багатством, що перебуває під особливою
охороною держави, причому статтею 13
того ж Закону визначено, що земля, її
надра, атмосферне повітря, водні та
інші природні ресурси, які знаходяться
в межах території України, природні
ресурси її континентального шельфу,
виключної (морської) економічної зони є
об'єктами права власності Українського
народу. Від імені Українського народу
права власника здійснюють органи
державної влади та органи місцевого
самоврядування в межах, визначених
Конституцією України.

Відповідно до ст.ст. 12, 83 та п. 12
Перехідних положень Земельного
кодексу України земельні ділянки, які
знаходяться в межах населених пунктів
є власністю відповідних
територіальних громад, право
володіння, користування та
розпорядження ними належить їх
представницьким органам відповідним
радам.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
вирішення питань у сфері регулювання
земельних відносин є виключно
компетенцією Одеської міської ради не
як звичайної юридичної особи, а як
колегіального органу - виключною
компетенцією її пленарного засідання.
Вказане право реалізується Одеською
міською радою шляхом прийняття
відповідних рішень.

Аналізуючи вищевикладене суд доходить
висновку, оскільки Одеська міська рада
не приймала рішення про відведення
земельної ділянки під автостоянку за
адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2, АДРЕСА_3, то
договір балансоутримання місць для
паркування №277/К-КР-2012 від 18.04.2012р.,
укладений між відповідачами також
протиречить вимогам земельного
законодавства України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
державний контроль за використанням та
охороною земель" самовільне зайняття
земельної ділянки - будь-які дії, які
свідчать про фактичне використання
земельної ділянки за відсутності
відповідного рішення органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у
власність або надання у користування
(оренду) або за відсутності вчиненого
правочину щодо такої земельної
ділянки, за винятком дій, які
відповідно до закону є правомірними.

Як зазначалося вище, ст. 16 Цивільного
кодексу України встановлено, що одним
із способів захисту цивільних прав та
інтересів є припинення дії, яка порушує
право, відновлення становища, яке
існувало до порушення, та
відшкодування збитків.

Відповідно до ст.95 Земельного кодексу
України землекористувачі, якщо інше не
передбачено законом або договором,
мають право: самостійно господарювати
на землі; власності на посіви і
насадження сільськогосподарських та
інших культур, на вироблену продукцію;
використовувати у встановленому
порядку для власних потреб наявні на
земельній ділянці загальнопоширені
корисні копалини, торф, ліси, водні
об'єкти, а також інші корисні
властивості землі; на відшкодування
збитків у випадках, передбачених
законом.

Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу
України власник земельної ділянки або
землекористувач може вимагати
усунення будь-яких порушень його прав
на землю, навіть якщо ці порушення не
пов'язані з позбавленням права
володіння земельною ділянкою, і
відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб
на земельні ділянки здійснюється
шляхом: визнання прав; відновлення
стану земельної ділянки, який існував
до порушення прав, і запобігання
вчиненню дій, що порушують права або
створюють небезпеку порушення прав;
визнання угоди недійсною; визнання
недійсними рішень органів виконавчої
влади або органів місцевого
самоврядування; відшкодування
заподіяних збитків; застосування
інших, передбачених законом, способів
(ч.3 ст.152 ЗК України).

Частиною 1 ст.211 Земельного кодексу
України встановлено, що громадяни та
юридичні особи несуть цивільну,
адміністративну або кримінальну
відповідальність відповідно до
законодавства за такі порушення,
зокрема: самовільне зайняття земельних
ділянок; порушення строків повернення
тимчасово займаних земель або
невиконання обов'язків щодо приведення
їх у стан, придатний для використання
за призначенням.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.212 Земельного
кодексу України самовільно зайняті
земельні ділянки підлягають
поверненню власникам землі або
землекористувачам без відшкодування
затрат, понесених за час незаконного
користування ними. Приведення
земельних ділянок у придатний для
використання стан, включаючи знесення
будинків, будівель і споруд,
здійснюється за рахунок громадян або
юридичних осіб, які самовільно зайняли
земельні ділянки. Повернення
самовільно зайнятих земельних ділянок
провадиться за рішенням суду.

Так саме, згідно ст. 387 Цивільного
кодексу України, власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним.

Згідно інформації Одеського міського
управління земельних ресурсів від
01.02.2013 № 01-19/145-08, Одеською міською радою
не приймались рішення щодо передачі у
власність чи користування земельних
ділянок, розташованих в
АДРЕСА_1,АДРЕСА_2,АДРЕСА_3.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до
висновку, що вимога прокурора щодо
зобов'язання ФОП ОСОБА_1 повернути на
користь власника землі - ОМР земельні
ділянки загальною площею 1087 м2 та
зобов'язати ФОП ОСОБА_1 звільнити на
користь ОМР самовільно зайняті
земельні ділянки загальною площею 1127
м2, які розташовані в АДРЕСА_1, АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3 у придатному для використання
стані є повністю обґрунтовані,
підтверджені матеріалами справи, а
тому підлягають задоволенню.

Щодо вимоги прокурора про стягнення з
ФОП ОСОБА_1 119485,31 грн. в якості шкоди,
спричиненої самовільним зайняттям
земельних ділянок, загальною площею 1127
м2, які розташовані в АДРЕСА_1, АДРЕСА_2,
АДРЕСА_3 суд вважає, що ця вимога
задоволенню не підлягає виходячи з
наступного.

Відповідно до частини 1 статті 22
Цивільного кодексу України особа, якій
завдано збитків у результаті порушення
її цивільного права, має право на їх
відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала
у зв'язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); 2) доходи, які особа могла б
реально одержати за звичайних
обставин, якби її право не було
порушене (упущена вигода) (частина 2
статті 22 Кодексу).

Збитки відшкодовуються у повному
обсязі, якщо договором або законом не
передбачено відшкодування у меншому
або більшому розмірі (абзац 1 частини 3
статті 22 Кодексу).

Відшкодування збитків передбачено
також і ст. 224 ГК України, якою
встановлено, що учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено.

Аналіз норм матеріального права дає
підстави дійти висновку, що необхідною
умовою для відшкодування збитків є
наявність між сторонами укладеного
договору, порушення зобов'язань за яким
могло б завдати збитки та наявність
складу цивільного правопорушення, до
яких відноситься: протиправна
поведінка, дія чи бездіяльність особи;
шкідливий результат такої поведінки
(збитки); причинний зв'язок між
протиправною поведінкою та збитками;
вина порушника.

Отже, для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення шкоди
необхідна наявність всіх елементів
складу правопорушення, а у разі
відсутності, хоча б одного з них
відповідальність у вигляді
відшкодування збитків не наступає.

Відповідно до ч.4 ст.22 ЦК України на
вимогу особи, якій завдано шкоди, та
відповідно до обставин справи майнова
шкода може бути відшкодована і в інший
спосіб, зокрема, шкода, завдана майну,
може відшкодовуватися в натурі
(передання речі того ж роду та тієї ж
якості, полагодження пошкодженої речі
тощо).

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.1166 ЦК України
передбачено, що майнова шкода, завдана
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю особистим немайновим
правам фізичної або юридичної особи, а
також шкода, завдана майну фізичної або
юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється
від її відшкодування, якщо вона доведе,
що шкоди завдано не з її вини.

Звідси, шкода - є такою мірою
відповідальності, яка виникає із
позадоговірних відносин сторін та може
мати місце за наявності у сукупності
вини, факту заподіяння шкоди,
причинно-наслідкового зв'язку між
заподіяною шкодою та протиправною
поведінкою відповідача.

Враховуючи те, що прокурором заявлено
до стягнення шкоду, спричинену
відповідачем у зв'язку із самовільним
зайняттям земельних ділянок, а при
цьому не наведено передбаченої законом
наявності у сукупності вини, факту
заподіяння шкоди,
причинно-наслідкового зв'язку між
заподіяною шкодою та протиправною
поведінкою відповідача 2, що не
відповідає приписам вищенаведених
положень матеріального права, отже, не
містить в собі правового підґрунтя.

В роз'ясненні Вищого арбітражного суду
від 01.04.1994 р. № 02-5/215 "Про деякі питання
практики вирішення спорів пов'язаних з
відшкодуванням шкоди" зазначено, що
крім застосування принципу вини при
вирішенні спорів про відшкодування
шкоди необхідно виходити з того, що
шкода підлягає відшкодуванню за умови
безпосереднього причинного зв'язку між
неправомірними діями особи, яка
завдала шкоду і самою шкодою.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного
Суду України від 27.03.92р. № 6 "Про
практику розгляду судами цивільних
справ за позовами про відшкодування
шкоди" зазначено, що, розглядаючи
позови про відшкодування шкоди, суди
повинні мати на увазі, що шкода,
заподіяна особі і майну громадянина
або заподіяна майну юридичної особи,
підлягає відшкодуванню в повному
обсязі особою, яка її заподіяла, за
умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний зв'язок та є
вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору. Належність доказів - це
спроможність фактичних даних містити
інформацію щодо обставин, що входять до
предмета доказування, слугувати
аргументами (посилками) у процесі
встановлення об'єктивної істини.
Належність доказів - це міра, що
визначає залучення до процесу в
конкретній справі тільки потрібних і
достатніх доказів. Під належністю
доказу розуміється наявність
об'єктивного зв'язку між змістом
судових доказів (відомості, що
містяться в засобах доказування) і
самими фактами, що є об'єктом судового
пізнання.

Виходячи зі змісту ст. 32 ГПК, належними
слід визнавати докази, які містять
відомості про факти, що входять у
предмет доказування у справі, та інші
факти, що мають значення для
правильного вирішення спору. Водночас
суд не повинен приймати доказів, що не
стосуються встановлення обставин у
справі. Частина 2 наведеної статті
містить відомий процесуальному праву
принцип допустимості доказів (засобів
доказування).

Правило допустимості доказів у
процесуальному праві розумілось як
певне, встановлене законом обмеження у
використанні доказів у процесі
вирішення конкретних справ, що є
наслідком наявності письмових форм
фіксації правових дій та їх наслідків.
Допустимість доказів має загальний і
спеціальний характер. Загальний
характер полягає в тому, що незалежно
від категорії справ слід дотримуватися
вимоги про отримання інформації з
визначених законом засобів
доказування з додержанням порядку
збирання, подання і дослідження
доказів. Спеціальний характер полягає
в обов'язковості певних засобів
доказування для окремих категорій
справ чи заборона використання деяких
з них для підтвердження конкретних
обставин справи.

Отже, допустимість доказів означає, що
у випадках, передбачених нормами
матеріального права, певні обставини
повинні підтверджуватися певними
засобами доказування або певні
обставини не можуть підтверджуватися
певними засобами доказування.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Разом з тим, обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування (ч. 2 ст. 34 ГПК України).

Отже, виходячи з наведеного, суд дійшов
висновку, що підстави, на які посилався
відповідач 2 в якості обґрунтування
своєї правової позиції, не можуть бути
прийняті судом, оскільки вони зведені
до вільного трактування приписів
законодавства України, що регулює
спірні правовідносини.

Згідно зі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

З огляду на наявні матеріали справи та
проаналізовані положення чинного
законодавства України, суд, вбачає
доведеними та обґрунтованими заявлені
прокурором позовні вимоги, у зв'язку з
чим задоволенню підлягають позовні
вимоги прокурора щодо визнання
недійсним договору балансоутримання
місць для паркування №277/К-КР-2012 від
18.04.2012р., укладеного між КП
"Парксервіс-Одеса" та ФОП ОСОБА_1;
зобов'язання ФОП ОСОБА_1 повернути на
користь ОМР земельні ділянки загальною
площею 1087 м2 та нормативною вартістю 723
687,75 грн., які розташовані в АДРЕСА_1,
АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 у придатному для
використання стані; зобов'язання ФОП
ОСОБА_1 звільнити на користь ОМР
самовільно зайняті земельні ділянки
загальною площею 1127 м2 та нормативною
вартістю 749 973,42 грн., які розташовані в
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 у придатному
для використання стані. В іншій частині
заявлених прокурором позовних вимог
суд відмовляє.

З урахуванням листа Головного
управління Держземагенства в Одеській
області № 01-2-04/708 від 27.02.2013р. в якому
визначено, що вартість 1 м2 земельної
ділянки житлової забудови за адресою:
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 складає 665,46
грн./м2, судом встановлено, що вартість
земельних ділянок, загальною площею 1087
м2, якими користується ФОП ОСОБА_1 на
підставі оспорюваного договору та які
прокурор просить повернути на користь
ОМР складає 723 687,75 грн., а вартість
земельних ділянок, загальною площею 1127
м2, які самовільно зайняті ФОП ОСОБА_1 та
які прокурор просить зобов'язати ФОП
ОСОБА_1 звільнити на користь ОМР
складає 749 973,42 грн.

А тому, відповідно до приписів ст. 44, 49
ГПК України слід стягнути з
відповідачів на користь Державного
бюджету України судовий збір,
пропорційно задоволеним позовним
вимогам, а саме по 8383,87 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов заступника прокурора Одеської
області - задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір
балансоутримання місць для паркування
№277/К-КР-2012 від 18.04.2012р., укладений між
комунальним підприємством
"Парксервіс-Одеса" (65039, м. Одеса. вул.
Канатна, 134, код ЄДРЮОФОП 38016923) та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7
(АДРЕСА_4, інд. номер НОМЕР_1).

3. Зобов'язати фізичну особу-підприємця
ОСОБА_7 (АДРЕСА_4, інд. номер НОМЕР_1)
повернути на користь Одеської міської
ради (650004, м. Одеса. Думська площа, 1, код
ЄДРЮОФОП 04056919) земельні ділянки
загальною площею 1087 м2 нормативною
вартістю 723 687,75 грн., розташовані у
АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3.

4. Зобов'язати фізичну особу-підприємця
ОСОБА_7 (АДРЕСА_4, інд. код НОМЕР_1)
звільнити на користь Одеської міської
ради (650004, м. Одеса. Думська площа, 1, код
ЄДРЮОФОП 04056919) самовільно зайняті
земельні ділянки загальною площею 1127 м2
нормативною вартістю 749 973,42 грн.,
розташовані у АДРЕСА_1, АДРЕСА_2, АДРЕСА_3
.

5. Стягнути з фізичної особи-підприємця
ОСОБА_7 (АДРЕСА_4, інд. номер НОМЕР_1) на
користь Державного бюджету України (р/р
3008 отримувач ГУ ДКСУ в Одеській
області банк
отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області
МФО 828011 код класифікації: 22030001) - 8383,87
грн. судового збору.

6. Стягнути з комунального підприємства
"Парксервіс-Одеса" (65039, м. Одеса. вул.
Канатна, 134, код ЄДРЮОФОП 38016923) на
користь Державного бюджету України (р/р
3008 отримувач ГУ ДКСУ в Одеській
області банк
отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області
МФО 828011 код класифікації: 22030001) - 8383,87
грн. судового збору.

7. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду Одеської
області набирає чинності у порядку ст.85
ГПК України.

Наказ видати в порядку ст. 116 ГПК
України

У зв'язку із перебуванням судді ГСОО
Никифорчука М.І. на лікарняному з
03.04.2014р.по 11.04.2014р. повний текст рішення
складено 14.04.2014р.

Головуючий суддя
Цісельський О.В.

Суддя
Зайцев Ю.О.

Суддя
Никифорчук М.І.