м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
УХВАЛА

Справа № 52/636 07.04.14

Суддя господарського суду міста Києва
Чебикіна С.О., розглянувши справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства "Київенерго" до Публічного
акціонерного товариства "Трест
Київміськбуд-6" про стягнення 11 052,71
грн., за участю представників позивача -
Іващенка О.В., довіреність №91/2013/11/27-1
від 27.11.2013 року, відповідача - Саченок
В.О. довіреність №б/н від 17.12.2012 року,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2009 року позивач звернувся до
суду з позовом до відповідача про
стягнення 9 937,95 грн. боргу, 163,22 грн. 3%
річних та 951,54 грн. інфляційних втрат у
зв'язку з неналежним виконанням
останнім взятих на себе зобов'язань за
договором № 730065 від 01.11.1998 року.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 27.01.2010 року провадження у
справі було зупинено до вирішення
іншої пов'язаної з нею справи № 8/586.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 16.12.2013 року поновлено
провадження у справі та призначено
розгляд справи на 27.01.2014 року.

27.01.2014 року через канцелярію
господарського суду м. Києва
відповідачем надано додаткові
пояснення.

11.02.2014 року через канцелярію
господарського суду м. Києва
відповідачем надано додаткові
пояснення.

У судовому засіданні 12.02.2014р.
оголошувалась перерва на 19.02.2014р.

19.02.2014 року через канцелярію
господарського суду м. Києва
відповідачем надано додаткові
пояснення.

02.04.2014 року через канцелярію
господарського суду м. Києва
відповідачем надано заяву про
припинення провадження у справі.

У судовому засіданні 02.04.2014р.
оголошувалась перерва на 07.04.2014р.

Судом встановлено, що 01.11.1998 року між
Акціонерною енергопостачальною
організацією «Київенерго»
(енергопостачальна організація),
правонаступником якої є позивач та
Відкритим акціонерним товариством
трест «Київміськбуд-6» (абонент) було
укладено договір №730065, предметом
договору є постачання, користування та
своєчасна сплата в повному обсязі
спожитої теплової енергії у гарячій
воді, на умовах передбачених цим
договором (п. 1.1. договору).

Згідно п. 2.2.1. договору позивач
зобов'язався постачати теплову енергію
у вигляді гарячої води на потреби:
опалення та вентиляцію - в період
опалювального сезону; гарячого
водопостачання - протягом року; в
кількості та обсягах згідно з додатком
№1 до цього договору.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону
України "Про теплопостачання" тарифи на
теплову енергію, реалізація якої
здійснюється суб'єктами
господарювання, що займають монопольне
становище на ринку, є регульованими.
Тарифи на виробництво, транспортування
та постачання теплової енергії
затверджуються органами місцевого
самоврядування, крім теплової енергії,
що виробляється суб'єктами
господарювання, що здійснюють
комбіноване виробництво теплової і
електричної енергії та/або
використовують нетрадиційні та
поновлювані джерела енергії, на
підставі розрахунків, виконаних
теплогенеруючими,
теплотранспортуючими та
теплопостачальними організаціями за
методиками, розробленими центральним
органом виконавчої влади у сфері
теплопостачання.

Поясненнями відповідача
стверджується, що протягом грудня 2008 -
січня 2009 років на підставі
вищевказаного договору позивач
здійснював постачання теплової
енергії відповідачу. Плату за
поставлену в цей період теплову
енергію позивач нараховував на
підставі тарифів, встановлених
розпорядженнями Київської міської
державної адміністрації № 1662 від 27
листопада 2008 р., № 1780/1 від 25 грудня 2008 р..

Згідно з Указами Президента України №
1199/2008 від 24 грудня 2008р., № 65/2009 від 3
лютого 2009р., № 76/2009 від 9 лютого 2009р.
зазначені розпорядження Київської
міської державної адміністрації були
скасовані як такі, що суперечать
Конституції та Законам України.

Відповідно до вимог ст. 19 Конституції
України правовий порядок в Україні
ґрунтується на засадах, відповідно до
яких ніхто не може бути примушений
робити те, що не передбачено
законодавством. Органи державної влади
та органи місцевого самоврядування, їх
посадові особи зобов'язані діяти лише
на підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
законами України.

Виходячи з наведеного, у сторін по
справі відсутній обов'язок виконувати
рішення про встановлення тарифів на
теплову енергію, які суперечать
Конституції та Законам України, з часу
прийняття цих рішень. Нарахування ж
позивачем оплати за теплову енергію на
підставі тарифів, встановлених цими
рішеннями, примушує відповідача робити
те, що не передбачено законодавством.

До 1 грудня 2008 р. тарифи на теплову
енергію, що виробляється позивачем,
були затверджені розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації № 86 від 31 січня 2007 р. в
редакції розпорядження № 715 від 18
червня 2007 р.

Розпорядження Київської міської
державної адміністрації № 1662 від 27
листопада 2008 р. про втрату чинності
розпорядження № 86 від 31 січня 2007 р.
скасоване.

Розпорядженням Київської міської
державної адміністрації № 230 від 2
березня 2009 р. з 10 лютого 2009 р. поновлено
у дії розпорядження № 86 від 31 січня 2007
р. в редакції розпорядження № 715 від 18
червня 2007 р.

За таких обставин, суд вважає
обґрунтованими доводи відповідача про
необхідність здійснення нарахування
йому плати за теплову енергію, спожиту
протягом грудня 2008 - січня 2009 років за
тарифами згідно розпорядження
Київської міської державної
адміністрації № 86 від 31 січня 2007 р. в
редакції розпорядження № 715 від 18
червня 2007 р.

Таким чином, вартість теплової енергії,
що була спожита позивачем з грудні 2008 -
січні 2009 років, становить 3662,56 грн. За
даними позивача відповідно до довідки
станом на 01.12.2008 року відповідач мав
переплату за теплову енергію в сумі
1267,11 грн. Тому заборгованість
відповідача на час подання позову була
2 391,69 грн. в той час як позивачем було
нараховано до сплати відповідачу 9 937,95
грн.

Враховуючи, що відповідач прострочив
виконання зобов'язання з оплати
теплової енергії за договором на суму 2
391,69 грн., позов в частині стягнення 3 %
річних та інфляційних втрат
обґрунтований, але за перерахунком
суду розмір 3% річних становить 38,38 грн.,
а інфляційних втрат - 221,45 грн.

Загальний розмір заборгованості за
договором становив 2651,52 грн. Згідно
пояснень сторін, довідки позивача та
платіжного доручення №209 від 12.05.2011
року на суму 9937,95 грн. відповідачем було
сплачено позивачу суму заборгованості
з переплатою у розмірі 9937,95 грн.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 ГПК України
господарський суд припиняє
провадження у справі, якщо відсутній
предмет спору.

Враховуючи, що відповідачем 12.05.2011 року
сплачено кошти, що перевищують його
заборгованість перед позивачем,
провадження у справі підлягає
припиненню на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК
України.

Керуючись п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. 86
Господарського процесуального кодексу
України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі припинити.

СуддяС.О. Чебикіна