ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.03.2014
Справа № 917/13/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Сич Ю.В.

при секретарі судового засідання
Щитовій Л.М.

розглянув у відкритому судовому
засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еста Велл Сервісез
Україна», м.Полтава (ідентифікаційний
код 37439837)

до відповідача Публічного
акціонерного товариства «Шахта імені
О.Ф. Засядька», м.Донецьк
(ідентифікаційний код 00174846) в особі
відокремленого підрозділу «Служба
геологорозвідувальних робіт і
поверхневої дегазації»

про зобов'язання відповідача сплатити
заборгованість за договором №EXSU-2709-1/1109
від 28.09.2012р. в сумі 1515159,20грн., пеню в сумі
124935,33грн., 3% річних у розмірі 39850,76грн.

від позивача: Ігнатьєв М.О. за
довіреністю від 29.01.2014р.,

від відповідача: Чернишенко Н.В. за
довіреністю №46/Юр від 18.03.2013р.

В судовому засіданні 19.02.2014р.

оголошено перерву до 12.03.2014р.,

12.03.2014р. оголошено перерву до

17.03.2014р., 17.03.2014р. оголошено

перерву до 31.03.2014р.

на підставі ст. 77
Господарського

процесуального кодексу
України.

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Еста Велл Сервісез
Україна», м.Полтава звернувся до
господарського суду Полтавської
області з позовом до відповідача,
Публічного акціонерного товариства
«Шахта імені О.Ф. Засядька», м.Донецьк в
особі відокремленого підрозділу
«Служба геологорозвідувальних робіт і
поверхневої дегазації» про
зобов'язання відповідача сплатити
заборгованість за договором №EXSU-2709-1/1109
від 28.09.2012р. в сумі 1515159,20грн., пеню в сумі
124935,33грн., 3% річних у розмірі 39850,76грн.

Ухвалою від 10.01.2014р. господарський суд
Полтавської області передав матеріали
позовної заяви Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еста Велл Сервісез
Україна», м.Полтава за підсудністю до
господарського суду Донецької області.

Ухвалою від 17.01.2014р. господарський суд
Донецької області порушив провадження
у справі №917/13/14.

Ухвалою від 17.03.2014р. господарський суд
продовжив строк розгляду спору на
п'ятнадцять днів за клопотанням
відповідача на підставі ст. 69
Господарського процесуального кодексу
України.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем умов договору №EXSU-2709-1/1109
від 28.09.2012р. в частині оплати виконаних
робіт, внаслідок чого утворилась
заборгованість у розмірі 1515159,20грн. та
підстави для нарахування 3% річних у
розмірі 39850,76грн., пені у розмірі
124935,33грн.

На підтвердження вказаних обставин
позивач надав копії договору
№EXSU-2709-1/1109 від 28.09.2012р., доповнень №1, №2,
№3, №4 до договору, додаткових угод №1
від 05.12.2012р., №2 від 18.02.2013р. до договору,
актів здачі-приймання сервісних послуг
від 09.11.2012р., від 16.11.2012р., 26.12.2012р., від
04.01.2013р., від 07.02.2013р., довідок про
вартість виконаних робіт, претензії
№790 від 29.05.2013р. та доказів її
направлення, банківських виписок.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує ст. 610, 629 Цивільного
кодексу України, ст. 54 Господарського
процесуального кодексу України, ст.ст.
193, 222, 229, 231, 232 Господарського кодексу
України.

18.02.2014р. відповідачем надано відзив на
позовну заяву, за яким зазначено, що
відповідач погоджується с
твердженнями позивача викладеними в
позовній заяві і вважає їх
обґрунтованими.

12.03.2014р. відповідачем надано відзив на
позовну заяву, за змістом якого
зазначено, що відповідач не заперечує
проти наявності у нього перед
позивачем суми основного боргу. Також
за вказаним відзивом просив суд
зменшити розмір пені до 50 відсотків від
їх початкового розміру, оскільки в 2013
році ПАТ «Шахта ім.О.Ф. Засядька»
опинилося в надважкій ситуації.
Зокрема, вітчизняне вугілля
залишається незатребуваним,
підприємство фактично змушене
відпускати продукцію на 25% нижче
собівартості, лава, яка давала
підприємству основний обсяг вугілля,
вичерпала себе. Також зауважив, що на
даний момент утворився знаний недолік
оборотних коштів, що привів до
тимчасової нездатності підприємства
виконувати свої поточні зобов'язання
по розрахунках з контрагентами й
обов'язковими платежами у бюджет. Крім
того, зазначено, що незважаючи на всі
труднощі, керівництвом ПАТ «Шахта
ім.О.Ф. Засядька» вживаються необхідні
заходи щодо виходу підприємства із
кризи, а саме: скорочені
умовно-постійні витрати, упорядкована
штатна чисельність персоналу, на всіх
дільницях введений режим жорсткості
економії витрат, та активно
продовжуються роботи з підготовки
нової лави. На підтвердження своїх
доводів відповідач надав для долучення
до матеріалів справи копії балансів на
30.09.2013р., на 31.12.2013р., звітів про
фінансові результати за 9 місяців 2013р.,
за рік 2013р.

17.03.2014р. позивачем надано заяву, за якою
останній просив суд розмір пені та
інших штрафних санкцій щодо публічного
акціонерного товариства «Шахта імені
О.Ф. Засядька» залишити без змін,
оскільки у позивача перед підрядниками
нараховується заборгованість у
розмірі 153118,00дол. США та не має змоги
розрахуватися внаслідок не
перерахування відповідачем коштів.
Крім того, позивач зазначив, що
останній несе матеріальні збитки в
сумі 3031723,64грн. у зв'язку із збільшенням
курсу долара. На підтвердження своїх
доводів позивач надав для долучення до
матеріалів справи копії листа №EB/IV/21/2014
від 10.02.2014р. про сплату боргу,
оборотно-сальдової відомості рахунку
632 (розрахунки з ТОВ «Завод
гірничопромислових робіт Кросно»
згідно договору 38/ЕВ/2012 та договору
47/ЕВ/2012).

31.03.2014р. відповідачем надано письмові
пояснення, за якими зазначено, що
відповідач сплатив 1500000,00грн., як
передплату за виконані роботи згідно
п.4.5. договору. Також зазначив, що
остаточна ціна договору
встановлюється актами виконаних робіт,
сплата здійснювалась відповідно до
актів виконаних робіт.

31.03.2014р. позивачем надано письмові
пояснення, за змістом яких зазначено,
що рахунки-фактура направлялись на
адресу відповідача, однак, доказів
надсилання надати не має можливості.

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу відповідно
до ст. 81-1 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство в господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

Розгляд справи відкладався на підставі
ст. 77 Господарського процесуального
кодексу України.

Під час судового розгляду справи
представників сторін було ознайомлено
з правами та обов'язками у
відповідності із ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
подані докази за своїм внутрішнім
переконанням та заслухавши
представників сторін, суд встановив:

28.09.2012р. між Публічним акціонерним
товариством «Шахта імені А.Ф. Засядько»
в особі відокремленого підрозділу
«Служба геологорозвідувальних робіт
та поверхневої дегазації» ПАТ «Шахта
ім.А.Ф. Засядько» (замовник) та
Товариством з обмеженою «Еста Велл
Сервісез Україна» (виконавець)
укладено договір №EXSU-2709-1/1109 (далі -
Договір), за умовами якого виконавець
зобов'язується виконати роботи по
проведенню ГРП в інтервалах згідно
затвердженого замовником плану робіт,
який є невід'ємним доповненням до цього
договору, а замовник зобов'язується
оплатити всі зазначені роботи в
порядку та на умовах, передбачених цим
договором (п.1.1. Договору).

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що
виконавець зобов'язується після
завершення операції по ГРП виконати
роботи по вимиву пропанту зі
свердловини та нормалізацію забою за
допомогою комплексу з використанням
установок ГНКТ з діаметром труби 38,1мм
згідно затвердженого замовником плану
робіт, який є невід'ємним додатком до
цього договору, а замовник
зобов'язується оплатити всі зазначені
роботи в порядку та на умовах,
передбачених цим договором.

За п.1.1 Положення про відокремлений
підрозділ «Служба
геологорозвідувальних робіт та
поверхневої дегазації» Публічного
акціонерного товариства «Шахта імені
О.Ф. Засядька» відокремлений підрозділ
«Службагеологорозівдувальних робіт та
поверхневої дегазації» Публічного
акціонерного товариства «Шахта імені
О.Ф. Засядька» є відокремленим
підрозділом без статусу юридичної
особи Публічного акціонерного
товариства «Шахта імені О.Ф. Засядька»,
ним створений та йому
підпорядковується.

Згідно з п.1.9. Положення відокремлений
підрозділ відповідає за зобов'язаннями
товариства в межах переданого йому від
товариства майна. Товариство несе
повну відповідальність за
зобов'язаннями відокремленого
підрозділу.

За п.8.1. Договору цей договір вступає в
силу з моменту його укладення та діє до
повного виконання сторонами своїх
зобов'язань.

Відповідно до п.4.1. Договору фіксована
вартість проведення робіт персоналом
та обладнання виконавцем згідно
узгодженому та підписаному плану
міститься в доповненнях №1 та №2, які є
його невід'ємною частиною цього
договору та складає:

4.1.1. Фіксована вартість робіт ГРП
складає: 5625800,00 крім того ПДВ (20%) -
1125160,00грн., всього з ПДВ - 6750960,00грн.

4.1.2. Фіксована вартість робіт з
освоєння за допомогою ГНКТ без
урахування вартості азоту складає:
1515900,00грн. крім того ПДВ (20%) - 303180,00грн.,
всього з ПДВ - 1819080,00грн.

Згідно з п.4.2. Договору вартість робіт
згідно плану робіт при їх проведенні
персоналом та обладнанням виконавця на
об'єкті замовника є фіксованою та
встановлюється в доповненнях №1 та №2
до договору.

Так, за п.3 доповнення №1 до Договору
фіксована вартість робіт ГРП складає:
5625800,00грн. крім того ПДВ (20%) - 1125160,00грн.,
всього з ПДВ - 6750960,00грн.

За п.2 Доповнення №2 до Договору в
редакції додаткової угоди №2 від
18.02.2013р. до нього фіксована вартість
робіт з освоєнню без урахування
вартості азоту складає 1721370,00грн. крім
того ПДВ (20%) - 344274,00грн. всього з ПДВ -
2065644,00грн.

У відповідності до п.4.3. Договору
загальна вартість договору
складається з фіксованої вартості
виконаних робіт згідно цього договору,
а також згідно зведеним актам
прийому-передачі виконаних робіт по
об'єкту(ам) та ставки простою, в тих
випадках, в яких вона застосовується
згідно умовам цього договору.

Так, сторонами складено акти
здачі-приймання сервісних послуг від
09.11.2012р., від 16.11.2012р., 26.12.2012р., від
04.01.2013р., від 07.02.2013р. та довідки про
вартість виконаних робіт до них на
загальну суму 9685159,20грн., які підписані
з обох сторін та підписи скріплені
відбитками печаток підприємств. Отже,
суд робить висновок, що виконані роботи
прийняті замовником без заперечень.

За п.4.4. Договору замовник здійснює
предоплату робіт виконавцю у розмірі
5000000,00грн. без ПДВ, для організації
робіт по мобілізації обладнання, на
підставі наданого виконавцем
рахунка-фактури протягом 5 (п'яти)
банківських днів з дати його
виставлення виконавцем згідно
доповненню №1 та №2 цього договору.

Відповідно до п.4.5. Договору оплата
робіт у розмірі 15000000,00грн., зазначеної в
доповненнях №1 та №2 здійснюється
замовником після виконання робіт на
другому інтервалі, на підставі
наданого виконавцем рахунка-фактури
протягом 5 (п'яти) банківських днів з
дати його виставлення виконавцем.

Пунктом 4.6. Договору визначено, що
залишок вартості робіт зазначеної в
доповненнях №1 та №2 до цього договору
здійснюється замовником після
виконання всього комплексу робіт по
ГРП та ГНКТ, на підставі наданого
замовником рахунка-фактури протягом 10
(десяти) банківських днів.

Як вбачається з матеріалів справи,
замовник виконав зобов'язання за
Договором, встановлені в п.4.4. та п.4.5. та
сплатив суму грошових коштів за
виконані роботи у розмірі 8170000,00грн.,
про що свідчать наявні в матеріалах
справи копії банківських виписок.

Доказів направлення рахунку-фактури
підрядником замовнику позивачем суду
не представлено. Однак, в матеріалах
справи наявна копія претензії №790 від
29.05.2013р., за змістом якої позивач
вимагає у відповідача сплати
заборгованості у розмірі 1151159,20грн.
протягом семи днів з моменту отримання
цієї претензії та зазначає платіжні
реквізити на перерахування грошових
коштів. З доказів отримання вказаної
претензії вбачається, що остання
отримана відповідачем 03.06.2013р., про що
свідчить копія повідомлення про
вручення поштового відправлення.

Відтак, суд прийшов до висновку, що
виставлена претензія є рахунком в
розумінні п.4.6. Договору.

Таким чином, господарський суд дійшов
висновку, що позивачем виконані
приписи п.4.6. щодо виставлення
замовником підряднику рахунку-фактури.

Відтак, враховуючи вище встановлені
обставини, суд встановив, що кінцевий
термін оплати виконаних робіт
визначається по закінченню 10
банківських днів з моменту отримання
вищевказаної претензії та становить
17.06.2013р.

У відповідності з ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Проте, у встановлені строки відповідач
не сплатив суму боргу, внаслідок чого з
18.06.2013р. виникла заборгованість у
розмірі 1151159,20грн.

Проаналізувавши вищезазначений
договір, судом встановлено, що останній
за своєю правовою природою є договором
підряду та підпадає під регулювання
статей 837-864 Цивільного кодексу України.

За статтею 837 Цивільного кодексу
України за договором підряду одна
сторона (підрядник) зобов'язується на
свій ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

Згідно зі статтею 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутністю конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України
закріплено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, сплатити
гроші тощо), а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, цього Кодексу та інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу
України, цивільні права і обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також з дій осіб, що не передбачені
актами цивільного законодавства, але
за аналогією породжують цивільні права
і обов'язки.

Частиною 2 ст.11 Цивільного кодексу
України встановлено, що підставами
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, є договори та інші
правочини.

Доказів погашення заборгованості у
розмірі 1151159,20грн. відповідачем суду не
представлено.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог та заперечень.

За таких обставин, суд вважає доведеним
борг відповідача перед позивачем у
сумі 1151159,20грн., а позовні вимоги в цій
частині є такими, що підлягають
задоволенню.

Також відповідно до позовної заяви
позивач просив суд стягнути з
відповідача 3% річних у розмірі
39850,76грн., нараховані за період з 13.02.2013р.
по 30.12.2013р. на суму 1515159,20грн., пеню у
розмірі 124935,33грн., нараховану за період
з 10.01.2013р. по 24.01.2013р. на суму 1282235,20грн.,
за період з 25.01.2013р. по 30.01.2013р. на суму
1162235,20грн., за період з 31.01.2013р. по 12.02.2013р.
на суму 662235,20грн., за період з 13.02.2013р. по
13.08.2013р. на суму 1515159,20грн.

За п.5.7. Договору у випадку порушення
строку закінчення розрахунку за
здійсненні роботи замовник сплачує
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, яка діяла в період
порушення зобов'язання, від вартості
простроченого платежу за кожний день
прострочки, при цьому виконання
грошового зобов'язання погашається у
першу чергу основної суми боргу за цим
договором.

За приписами ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на
себе зобов'язань тягне за собою
відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановленої
законом або договором
відповідальності.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок пені та 3%
річних, судом встановлено, що при
здійсненні розрахунку позивач невірно
визначив початкову дату нарахування,
тоді як, судом встановлено, що спірна
заборгованість виникла 18.06.2013р.,
відповідно саме з 18.06.2013р. і виникає у
позивача право на нарахування пені та 3%
річних.

Здійснивши самостійно перерахунок
пені за період з 18.06.2013р. (дата
виникнення заборгованості,
встановлена судом) по 13.08.2013р. (кінцева
дата нарахування визначена позивачем,
та яка не суперечить приписам чинного
законодавства) на суму 1515159,20грн., судом
встановлено, що сума пені становить
33084,44грн.

Здійснивши самостійно перерахунок 3%
річних за період з 18.06.2013р. (дата
виникнення заборгованості,
встановлена судом) по 30.12.2013р. (кінцева
дата нарахування визначена позивачем,
та яка не суперечить приписам чинного
законодавства) на суму 1515159,20грн., судом
встановлено, що сума 3% річних становить
24408,59грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо
стягнення пені та 3% річних підлягають
задоволенню частково: пеня у розмірі
33084,44грн., 3% річних - у розмірі 24408,59грн.

Крім того, відповідач, посилаючись на
своє скрутне становище, просив суд
зменшити розмір пені на 50%.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 83
Господарського процесуального кодексу
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право зменшувати у
виняткових випадках розмір неустойки
(штрафу, пені), яка підлягає стягненню
зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу
України закріплено, що суд має право
зменшити розмір санкцій, якщо належні
до сплати штрафні санкції надмірно
великі порівняно із збитками
кредитора. При цьому повинно бути взято
до уваги: ступінь виконання
зобов'язання боржником; майновий стан
сторін, які беруть участь у
зобов'язанні; не лише майнові, але й
інші інтереси сторін, що заслуговують
на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу
України розмір неустойки може бути
зменшений за рішенням суду, якщо він
значно перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення. При цьому
відсутність чи невисокий розмір
збитків може бути підставою для
зменшення судом розміру неустойки, що
стягується з боржника. Вирішуючи
питання про зменшення розміру пені, яка
підлягає стягненню зі сторони, що
порушила зобов'язання, суд повинен
з'ясувати наявність значного
перевищення розміру неустойки розміру
збитків, а також об'єктивно оцінити, чи
є даний випадок винятковим, виходячи з
інтересів сторін, які заслуговують на
увагу, ступеня виконання зобов'язань,
причини неналежного виконання або
невиконання зобов'язання, незначності
прострочення у виконанні зобов'язання,
невідповідності розміру пені
наслідкам порушення, негайного
добровільного усунення винною
стороною порушення та його наслідків.

Зі змісту наведених норм випливає, що
при вирішенні питання про можливість
зменшення пені, суд бере до уваги
майновий стан сторін і оцінює
співвідношення розміру заявлених
штрафних санкцій, зокрема, із розміром
збитків кредитора.

В обґрунтування вказаної заяви
відповідач посилається на зниження
обсягів видобутку вугілля, зниження
ціни, зростання витрат на проведення
гірничих робіт.

Проте, в матеріалах справи містяться
докази на підтвердження понесення
позивачем збитків у вигляді курсової
різниці валюти внаслідок порушення
відповідачем своїх зобов'язань за
Договором у розмірі 303173,64грн.

Зваживши всі обставини справи,
врахувавши матеріальне становище
сторін, суд дійшов висновку про
недоцільність зменшення розміру пені в
порядку ст. 83 Господарського
процесуального кодексу України, у
зв'язку із чим, заява про зменшення пені
не підлягає задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору підлягають стягненню
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог у відповідності до ст.49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 11, 509, 526, ч.1 ст. 530, ст. 837 Цивільного
кодексу України; ст. 193 Господарського
кодексу України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 44, 49,
82-85, 115, 116 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Еста Велл Сервісез
Україна», м.Полтава до відповідача,
Публічного акціонерного товариства
«Шахта імені О.Ф. Засядька», м.Донецьк в
особі відокремленого підрозділу
«Служба геологорозвідувальних робіт і
поверхневої дегазації» про
зобов'язання відповідача сплатити
заборгованість за договором №EXSU-2709-1/1109
від 28.09.2012р. в сумі 1515159,20грн., пеню в сумі
124935,33грн., 3% річних у розмірі 39850,76грн.
задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «Шахта імені О.Ф. Засядька»
(83054, м.Донецьк, проспек Засядька,
ідентифікаційний код 00174846) в особі
відокремленого підрозділу «Служба
геологорозвідувальних робіт і
поверхневої дегазації» (83056, м.Донецьк,
вул.Очаківська, буд.15, ідентифікаційний
код 37790752) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Еста Велл
Сервісез Україна» (36020, м.Полтава,
вул.Жовтнева, буд.19, офіс 6,
ідентифікаційний код 37439837) суму
основної заборгованості у розмірі
1515159,20грн., пеню у розмірі 33084,44грн., 3%
річних у розмірі 24408,59грн., судовий збір
у розмірі 31453,05грн.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 31.03.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційного скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 03.04.2014р.

Суддя
Ю.В. Сич