ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2014 р.
Справа № 911/787/14

Розглянувши матеріали справи за
позовом Приватного акціонерного
товариства «Український страховий
дім», м.Київ

до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта», м.Вишгород

про стягнення 9686,24 грн.

Суддя А.Ю.Кошик

Представники:

Від позивача: Пількевич Л.В.

Від відповідача: Боронило І.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської
області надійшла позовна заява
Приватного акціонерного товариства
«Український страховий дім» (далі -
позивач) до Товариства з додатковою
відповідальністю «Страхова компанія
«Провіта» (далі - відповідач) про
стягнення 9686,24 грн.

Провадження у справі №911/787/14 порушено
відповідно до ухвали суду від 12.03.2014
року та призначено справу до розгляду
на 27.03.2014 року.

Відповідач, у судовому засіданні 27.03.2014
року, подав відзив на позовну заяву в
якому проти позову заперечує та
просить суд відмовити позивачу у
задоволенні позовних вимог. Розгляд
справи відкладався до 10.04.2014 року.

В судовому засіданні 10.04.2014 року
позивач позовні вимоги підтримав,
відповідач проти позову заперечував.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши надані докази,
судом встановлено наступне.

Як зазначає позивач, 05.08.2009 року між
ПрАТ «Український Страховий Дім»
(позивач) та гр. ОСОБА_3 (далі -
Страхувальник) укладено Договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів № НТ - 09 № 1883 Кв
(далі - Договір), згідно якого було
застраховано автомобіль «Чері Амулет»,
д.р.н. НОМЕР_1.

26.05.2011 року позивач отримав від
Страхувальника заяву про настання
страхового випадку по застрахованому
транспортному засобу, в якій
зазначалось, що 25.05.2011 року приблизно о
18 год. 55 хв. в Києві на вул. Каштанова, 10
сталась дорожньо-транспортна пригода
за участю застрахованого автомобіля
«Чері Амулет», д.р.н. НОМЕР_1 та
Мотоцикла «ZS 200 GS», д.р.н. НОМЕР_2, яким на
момент настання ДТП керував ОСОБА_4.

Внаслідок зазначеної ДТП
Застрахованому автомобілю були
завдані механічні пошкодження, про що
оформлено страховий акт №
НТ-09/1883/Ду1/Кв/2 від 24.11.2011 року та
встановлено, що повна вартість
відновлювального ремонту автомобіля
Страхувальника становить 9 686,24 грн., що
підтверджується Звітом № 150 від 04.08.2011
року. Як вбачається з доданих до позову
документів, Страховик на підставі
Договору та страхового акту №
НТ-09/1883/Ду1/Кв/2 від 24.11.2011 року виплатив
Страхувальнику страхове відшкодування
в сумі 5478,69 грн. згідно платіжного
доручення № 7025 від 28.11.2011 року, про
виплату інших сум доказів суду не
надано.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про
страхування» до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування в
межах фактичних затрат, переходить
право вимоги, яке страхувальник має до
особи, відповідальної за заподіяний
збиток.

Стаття 993 Цивільного кодексу України
передбачає перехід до страховика прав
страхувальника щодо особи,
відповідальної за завдані збитки, а
саме, до страховика, який виплатив
страхове відшкодування за договором
майнового страхування, у межах
фактичних витрат переходить право
вимоги, яке страхувальник або інша
особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 1187 Цивільного кодексу
України, джерелом підвищеної небезпеки
є діяльність, пов'язана з
використанням, зберіганням або
утриманням транспортних засобів,
механізмів та обладнання,
використанням, зберіганням хімічних,
радіоактивних, вибухо- і
вогненебезпечних та інших речовин,
утриманням диких звірів, службових
собак та собак бійцівських порід тощо,
що створює підвищену небезпеку для
особи, яка цю діяльність здійснює, та
інших осіб.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 Цивільного
кодексу України, шкода, завдана
джерелом підвищеної небезпеки,
відшкодовується особою, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об'єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку.

Позивач вважає, що після виплати
страхового відшкодування до нього у
порядку регресу перейшло право на
отримання від відповідача компенсації
матеріальної шкоди, заподіяної
власнику Застрахованого автомобіля. В
якості доказів в обґрунтування
відповідної вимоги позивач зазначив,
що дорожньо-транспортна пригода
відбулася в результаті порушення
водієм ОСОБА_4 п. п. 12.1, 12.3,. 11.4, Правил
дорожнього руху України, вина якого
підтверджується постановою
Деснянського районного суду м. Києва
від 13.07.2011 року.

Під час дослідження страхового випадку
позивачу стало відомо, що
цивільна-правова відповідальність
власника транспортного засобу
Мотоциклу «ZS 200 GS», д.р.н. НОМЕР_2 під
керуванням ОСОБА_4 застрахована в ТДВ
«СК «Провіта» (відповідач), номер
поліса АА/4607331. У зв'язку з чим, позивач
також звертався до відповідача із
претензією (заява на виплату
страхового відшкодування) № 187/07/4
від05.07.2012 року, яка залишена без
задоволення.

Відповідач проти позову заперечував,
зазначив, що згідно даних довідки ГУ
УДАІ в м. Києві, спірна ДТП сталась за
участю Мотоцикла «ZS 200 63», д.р.н. НОМЕР_3.
Що належить ОСОБА_5, в момент ДТП
знаходився під керуванням ОСОБА_4.

В Постанові Деснянського районного
суду м. Києва зазначено, що спірна ДТП
сталась за участю Мотоцикла «ZS 200 GS»,
д.р.н. НОМЕР_2, яким на момент настання
ДТП керував ОСОБА_4.

В наданому позивачем Полісі АА/4607331
зазначено, що страхувальником є ОСОБА_4
щодо Мотоцикла «ZS 200 GS», однак державний
номер не вказано.

Відповідач надав витяг з офіційної
бази МТСБУ, згідно якого за Полісом №
АА/4607331 від 20.05.2011 року застраховано
цивільну відповідальність власника
Мотоциклу «ZS 200 63(можливоGS)», д.р.н.
НОМЕР_4. Відповідний державний
номерний знак не зазначено ні довідці
ГУ УДАІ в м.Києві від 06.06.2011 року, ані в
Постанові Деснянського районного суду
м. Києва від 13.07.2011 року.

Крім того, згідно Полісу АА/4607331
відсутні відомості про належність
Мотоциклу власником Мотоциклу ОСОБА_5,
як зазначено в довідці ГУ УДАІ в м.
Києві.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
здійснюється з метою забезпечення
відшкодування шкоди, заподіяної життю,
здоров'ю та/або майну потерпілих
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди (далі - ДТП) та захисту майнових
інтересів страхувальників.

Згідно статті 6 Закону України «Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталася за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону
України «Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, позивачем в обґрунтування
вимог до відповідача надано Поліс
АА/4607331, який не стосується
транспортного засобу, яким завдано
пошкодження Застрахованому автомобілю
внаслідок спірної ДТП, що виключає
право вимоги позивача до відповідача
про відшкодування в порядку регресу
страхової виплати.

Позивачем не надано суду доказів
страхування у відповідача
цивільно-правової відповідальності
транспортного засобу - Мотоцикла, яким
завдано збитків Застрахованому
автомобілю внаслідок спірної ДТП.

Позивач в поясненнях на відзив
посилався на помилки в даних довідки ГУ
УДАІ в м. Києві та постанові
Деснянського районного суду м. Києва
від 13.07.2011 року, та наполягав на участі в
ДТП саме Мотоцикла, застрахованого
відповідачем за Полісом АА/4607331. Однак,
враховуючи встановлені судом
обставини, вимоги та пояснення
позивача є безпідставними та
необґрунтованими.

З метою встановлення фактичних
обставин, позивач просив залучити до
участі у справі в якості третьої особи
без самостійних вимог на предмет спору
водія Мотоцикла ОСОБА_4 для надання
пояснень. Однак, суд дійшов висновку,
що в разі наявності помилок в
матеріалах оформлення ДТП ГУ УДАІ в м.
Києві та постанові Деснянського
районного суду м. Києва від 13.07.2011 року,
відповідні помилки мають бути
виправлені особами, які їх допустили зі
встановленням фактичних обставин та
приведенням матеріалів ДТП у
відповідність до фактичних обставин. В
той же час, суд зазначає, що виправлення
помилок, допущених іншими державними
та судовими органами в матеріалах
справи про стягнення страхового
відшкодування не вбачається
правомірним та можливим, у зв'язку з
чим, суд не вбачає необхідності
залучення водія, оскільки надані ним
пояснення не мають значення для
вирішення спору, що розглядається.

Також, суд зазначає, що після
приведення матеріалів ГУ УДАІ в м.
Києві та постанови Деснянського
районного суду м. Києва від 13.07.2011 року
ДТП у відповідність до фактичних
обставин у встановленому чинним
законодавством порядку, позивач не
позбавлений права звернутись до суду з
заявою про перегляд рішення за
нововиявленими обставинами та
повторне вирішення спору у
відповідності до з'ясованих обставин.

Питання щодо набрання чинності Полісом
АА/4607331 не підлягають дослідженню в
матеріалах даної справи, оскільки, як
встановлено судом, Поліс не пов'язаний
зі спірною ДТП.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
із сторін повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За таких обставин, позовні вимоги
позивачем не доведені та не
обґрунтовані, відповідачем заперечені
та спростовані, тому не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити
повністю.

Суддя
Кошик А.Ю.

дата підписання 18.04.2014 р.