м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/3984/14 17.04.14
Господарський суд міста Києва у складі
судді Ягічевої Н.І., при секретарі Мазур
В.М., розглянув у відкритому судовому
засіданні справу за позовною заявою:
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Браво сервіс»,
до відповідача: Приватного
акціонерного товариства «Ікс 5 Ріейл
Груп Україна», м.Київ,
про: стягнення 498025грн.39коп.
За участю представників сторін
від позивача: Парфьонова О.І. -
представник за довіреністю;
від відповідача: Висторобець В.О. -
представник за довіреністю;
в судовому засіданні 10.04.2014р.
відповідно до ст. 77 ГПК України
оголошувалася перерва до 17.04.2014р.
Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Браво сервіс»,
м.Київ, звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом до
відповідача, Приватного акціонерного
товариства «Ікс 5 Ріейл Груп Україна»,
м.Київ про стягнення суми основного
боргу в розмірі 498025грн.39коп.
В обґрунтування своїх вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем взятих на себе
зобов'язань за договором поставки № 2251
від 01.09.2013р. щодо своєчасної та повної
оплати поставленого товару.
Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст. 173, ч.1 ст.175, п.1 ст. 193, п.6
ст.265 Господарського кодексу України,
ст.ст. 525, 530, 610, п. 1 ст. 692, ч.2 ст. 712
Цивільного кодексу України.
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 12.03.2014р. порушено провадження
у справі №910/3984/14, розгляд справи
призначено на 27.03.2014р.
Ухвалою від 27.03.2014р. у зв'язку з неявкою
відповідача та невиконанням вимог
ухвали, розгляд справи відкладався на
10.04.2014р. позивач звернувся до суду із
заявою про уточнення заявлених
позовних вимог, в якій просить суд
стягнути з відповідача суму основного
боргу в розмірі 421111грн.42коп. За змістом
заяви вбачається, що фактично позивач
зменшив заявлену суму основного боргу
через часткову сплату відповідачем
суми основного боргу на суму
суму 2253грн.56коп.грн.80коп. у період
розгляду справи. Зокрема позивач надав
докази направлення заяви про
утовнення позовних вимог на адресу
Оскільки таке право надано позивачу ст.
22 ГПК України, суд приймає до розгляду
означену заяву і у подальшому
розглядає позовні вимоги з її
10.04.2014р. позивач надав заяву про вжиття
запобіжних заходів, за змістом якої
просить винести ухвалу про вжиття
запобіжних заходів у вигляді арешту на
майно або грошові суми у розмірі
421111грн.42коп, на належать відповідачеві.
10.04.2014р. відповідач надав відзив на
позовну заяву, у якому зазначив що
заперечує проти задоволення позовних
вимог керуючись тим, що позивач не
надав жодних доказів поставки
відповідачу означеної кількості
товару. Стверджує, що наданий позивачем
акт звірки взаєморозрахунків
підписаний не уповноваженими особами,
не містить печатки підприємства, у
зв'язку з чим не може бути належним
доказом визнання відповідачем
зазначеної у ньому заборгованості.
10.04.2014р. відповідач надав клопотання в
порядку ст.38 ГПК України, за змістом
якого просить витребувати у позивача
Приписи ст.38 ГПК України не дозволяють
господарському суду самостійно
ініціювати витребовування додаткових
доказів. Такі докази можуть бути
витребувані судом: по-перше, за
клопотанням сторін або прокурора;
по-друге, у разі неможливості
зазначеними особами самостійно надати
ці докази. При цьому, у клопотанні про
витребування доказів повинно бути
зазначено, зокрема обставини, що
перешкоджають наданню того чи іншого
Однак, в клопотанні заявником не
зазначено у чому полягала та полягає
неможливість у отриманні від ТОВ
«Браво сервіс», м.Київ необхідних
доказів власне відповідачем. Взагалі
заявником клопотання не доведено чи
звертався він за цією інформацією
безпосередньо ? Чи було йому відмовлено
у наданні такої інформації з боку
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Браво сервіс»?.
За таких умов, враховуючи обмеження
повноваження господарсього суду -
підстави для задоволення клопотання
10.04.2014р. відповідач через канцелярію
надав заяву про призначення
судово-економічної експертизи.
Представник позивача під час судового
засідання 10.04.2014р. заперечив проти
призначення експертизи по справі через
недоведеність відповідачем
необхідності її проведення.
За приписами ст. 41 ГПК України для
роз'яснення питань, що виникають при
вирішенні господарського спору і
потребують спеціальних знань,
господарський суд призначає судову
Суд дійшов до висновку, що
клопотання відповідача про
призначення експертизи не підлягає
задоволенню у зв'язку з недоцільністю,
оскільки суду не находить правових
підстав та необхідності призначення
експертизи по даній справі.
16.04.2014р. позивач надав клопотання від
15.04.2014р. про зміну підстав позову, за
змістом якого вбачається що заявлена
до стягнення сума боргу виникла за
двома договорами, а саме договором №2251
від 01.09.2013р. та за договором №1810 від
Під час судового засідання 17.04.2014р.
позивач підтримав позовні вимоги з
урахуванням клопотання про зміну
Відповідач у судове засідання 17.04.2014р.
з'явився, проти задоволення позовних
вимог заперечував, з підстав
викладених у відзиві на позовну заяву.
Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору.
Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
докази, суд -
Дослідивши матеріали справи та
оцінивши надані суду докази в порядку
ст. 43 ГПК України, суд ВСТАНОВИВ:
01.09.2013р. між позивачем (постачальником)
та відповідачем (покупцем) був
укладений договір поставки № 2251 (далі -
договір) з протоколом розбіжностей,
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язується протягом строку дії
цього договору здійснювати поставку
товару (товарів), а покупець
зобов'язується приймати та оплачувати
поставлений товар (товари) відповідно
до умов цього договору.
Протоколом розбіжностей від 01.09.2013р. до
договору поставки № 2251 від 01.09.2013р.
сторони виклали п.п. 1.4., 3.5., 3.6., 3.13., 3.14.,
4.5., 5.3.2., 6.1., 7.2. договору та п. 3.1., п.6.1., 6.2.,
8.1.1, 8.1.2., 8.2., 8.3., 8.4.,8.5. Додатку №3 до
спірного договору, п.6 Додатку №4 до
спірного договору в іншій узгодженій
Пунктом 1.2. договору встановлено, що
товаром по цьому договору є товар,
вказаний в специфікації, яка
підписується сторонами та є
невід'ємною частиною договору. Форма
специфікації наведена в Додатку №1 до
цього договору, заповнена форма
специфікації надається постачальником
після підписання договору і погодження
сторонами переліку товарів, що
поставляються, та цін на них.
У відповідності із п. 3.16 вказаного
договору, приймання поставленого
товару здійснюється покупцем за
обліковими документами
(товаротранспортні накладні,
прибуткові (товарні) накладні,
податкові накладні, пакувальні ярлики
(листи) і т.п.) Відсутність
товаросупровідних та інших документів,
зазначених в цьому договорі, є
підставою для відмови у прийманні
Як визначено п. 3.18. договору, документом
який підтверджує, що покупець прийняв
товар, є товаро-транспортна накладна
(прибуткова накладна, інший обліковий
документ), підписана уповноваженим
представником покупця та скріплена
печаткою (штампом) покупця. Датою
поставки вважається дата підписання
покупцем товарно-транспортної
накладної (прибуткової накладної,
іншого аналогічного облікового
Пунктом 5.1 договору, сторони визначили
що ціна на товари, що поставляються
постачальником, вказуються в
специфікації до договору, яка є
невід'ємною частиною договору.
Пунктом 9.1 договору сторони погодили,
що строк дії цього договору становить 1
рік з дня його підписання сторонами.
Продовження строку дії договору
здійснюється виключно шляхом
підписання сторонами відповідної
Відповідно до п. 3.1. Додатку №3 до
спірного договору в редакції протоколу
розбіжностей, строк оплати товару
покупцем - 28 календарних днів.
За змістом позовної заяви, з
урахуванням заяви про уточнення
заявлених позовних вимог, позивач
посилається на те, що на виконання умов
договору № 2251 від 01.09.2013р. за
видатковими накладними за період з
грудня 2013р. по лютий 2014р. здійснив
поставку товару відповідачу, у зв'язку
з тим що відповідач своєчасно та у
повному обсязі не сплатив поставлений
товар за ним виникла заборгованість у
розмірі 498025грн.39коп., в свою чергу
відповідач після подання позовної
заяви до суду частково оплатив товар на
повернув товар на загальну суму
2253грн.56коп., внаслідок чого за
відповідачем виникла сума основного
боргу у розмірі 421111грн.42коп.
Позивач, вважаючи, що відповідач не
виконав свої зобов'язання за договором
(повністю та своєчасно не оплатив
отриманий товар), звернувся з позовом
до суду за захистом порушеного права.
Виходячи з принципу повного,
всебічного та об'єктивного розгляду
всіх обставин справи, суд вважає вимоги
позивача до відповідача такими, що не
підлягають задоволенню, враховуючи
Виходячи з приписів статті 54
Господарського процесуального кодексу
України, позивач при пред'явленні
позову до суду, самостійно визначає
предмет та підставу позову.
Предметом позову є матеріально-правова
вимога позивача до відповідача щодо
якої він просить ухвалити судове
рішення. Предмет позову повинен мати
правовий характер і випливати з певних
матеріально-правових відносин.

Підставою позову є обставини, якими
позивач обґрунтовує свої вимоги і
докази, що стверджують позов, зокрема
факти матеріально-правового характеру,
що визначаються нормами матеріального
права, які врегульовують спірні
правовідносини, їх виникнення, зміну,
припинення.

Предмет і підстава позову сприяють
з'ясуванню наявності і характеру
спірних правовідносин між сторонами,
застосуванню необхідного способу
захисту права, визначенню кола доказів,
необхідних для підтвердження
наявності конкретного цивільного
права і обов'язку.

Матеріали справі містять клопотання
позивача про зміну підстав позову, за
змістом якого вбачається що заявлена
до стягнення сума боргу виникла за
двома договорами, а саме договором №2251
від 01.09.2013р. та за договором №1810 від
10.11.2010р.

Означене клопотання було надано
позивачем 16.04.2014р. про що свідчить штамп
канцелярії Господарського суду міста
Києва.

Згідно приписів ч. 4 ст. 22
Господарського процесуального кодексу
України, до початку розгляду
господарським судом справи по суті
позивач має право змінити предмет або
підставу позову, шляхом подання
письмової заяви.

За змістом абз. 3 п. 3.12 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011р. №18, початок розгляду справи по
суті має місце з того моменту, коли
господарський суд після відкриття
судового засідання, роз'яснення (за
необхідності) сторонам та іншим
учасникам судового процесу їх прав та
обов'язків і розгляду інших клопотань і
заяв (про відкладення розгляду справи,
залучення до участі в ній інших осіб,
витребування додаткових доказів тощо)
переходить безпосередньо до розгляду
позовних вимог, про що зазначається в
протоколі судового засідання. При
цьому неявка у судове засідання сторін
або однієї з сторін, за умови, що їх
належним чином повідомлено про час і
місце цього засідання, не перешкоджає
такому переходові до розгляду позовних
вимог, якщо у господарського суду
відсутні підстави для відкладення
розгляду справи, передбачені частиною
першою статті 77 ГПК.

27.03.2014р. господарський суд відкрив
судове засідання у якому роз'яснив
права та обов'язки присутньому у
судовому засіданні представнику
позивача, перейшов безпосередньо до
розгляду позовних вимог по суті,
заслухав пояснення представника
позивача, про що свідчить складений
27.03.2014р. протокол судового засідання.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у
прийнятті прийняти клопотання про
зміну підстав позову, оскільки воно
було надано після початку розгляду
справи по суті.

При цьому, суд зазначає про право
позивача подати до суду, окремий позов
щодо стягнення заборгованості за
зміненими підставами.

Зокрема, як вбачається з матеріалів
справи заявлена сума боргу виникла на
підставі договору №1810 від 10.11.2010р. та
договору №2251 від 01.09.2013р.

За змістом наявного у матеріалах
справи двостороннього акту звірки
взаєморозрахунків за період з 01.12.2013р.
по 27.02.2014р., суд не має можливості
визначити, наявну суму боргу за кожним
договором окремо, а також визначити які
саме суми часткових оплат
здійснювались за договором №1810 від
10.11.2010р., а які за договором №2251 від
01.09.2013р.

Враховуючи викладене, у задоволенні
позовних вимог позивача про стягнення
з відповідача суми основного боргу у
розмірі 498025грн.39коп. слід відмовити в
повному обсязі в зв'язку з
недоведеністю.

Стосовно поданої 10.04.2014р. позивачем
заяви про вжиття запобіжних заходів у
вигляді арешту на майно або грошові
суми у розмірі 421111грн.42коп., що належать
відповідачу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.66 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд за заявою учасника
судового процесу, має право вжити
заходів до забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається в
будь-якій стадії провадження у справі,
якщо невжиття таких заходів може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення господарського суду.
Отже, існування ймовірності утруднення
або унеможливлення виконання рішення
суду є обов'язковою умовою
застосування відповідних заходів
судом, на чому, серед іншого,
наголошувалося в Інформаційному листі
«Про деякі питання практики
забезпечення позову» від 12.12.2006р. №
01-8/2776.

При цьому, у світлі приписів ст.ст. 4-3, 33
Господарського процесуального кодексу
України обов'язок доведення
відповідними доказами наявності
зазначеної обов'язкової умови
покладається саме на заявника
клопотання, в розглядуваному випадку -
Позивача.

Між тим, Позивачем не надано належних
доказів на підтвердження існування
обставин, необхідних для вжиття
забезпечувальних заходів.

Враховуючи вище викладене, суд
відмовляє у задоволенні вимог Позивача
про вжиття судом заходів до
забезпечення позову, шляхом накладання
арешту на майно або грошові суми у
розмірі 421111грн.42коп., що належать
відповідачу.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального Кодексу України судові
витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 33, 34, 35, 43, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Браво сервіс» до
Приватного акціонерного товариства
«Ікс 5 Ріейл Груп Україна» про:
стягнення 498025грн.39коп. - відмовити.

У судовому засіданні 17.04.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Повний текст
рішення складено та підписано 22.04.2014р.

Суддя

Н.І.Ягічева