ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" квітня 2014 р.Справа № 916/153/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

судді Брагіної Я.В.

секретаря судового засідання Галюк Т.В.

за участю представників:

від позивача: Медвідь І.П. згідно
довіреності від 12.11.2012р.;

від відповідача: не з'явився (був
присутній в засіданні суду 14.03.14.
Родіонов А.В. на підставі наказу №1 від
18.09.2011р.).

розглянув справу:

за позовом: Комунального підприємства
„Водопостачання та каналізація" (м.
Южне, Одеської обл.

до відповідача: Приватного
підприємства „Юком-Південь" (м. Южне,
Одеської обл);

про стягнення 75431,56грн.

Спір розглядався у більш тривалий
строк за клопотанням сторони на
підставі ст.69 ГПК України.

В засіданні суду 14.03.14. оголошувалась
перерва до 04.04.14. відповідно до ст.77 ГПК
України.

20.01.2014р. Комунальне підприємство
„Водопостачання та каналізація"
звернулося до господарського суду
Одеської області з позовною заявою про
стягнення з Приватного підприємства
„Юком-Південь" заборгованості за
отримані послуги з водопостачання та
водовідведення у сумі 75431,56грн., із яких
73143,35грн. - основного боргу та 2288,21грн.
-пені.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 21.01.2014р. було порушено
провадження у справі №916/153/14 за
зазначеним позовом.

Представник позивача в засіданні суду
підтримав позовні вимоги з підстав,
викладених в позовній заяві. Пояснив,
що відповідач отримав послуги із
водовідведення, про що свідчать акти
про обсяги водоспоживання, підписані
представником відповідача та договір
про реструктуризацію боргу, але
послуги не оплатив. Заперечував проти
клопотання представника відповідача
щодо зупинення провадження у справі,
посилаючись на те, що справи ніяким
чином не пов'язані між собою і
відповідач не довів, що спір у даній
справі неможливо вирішити до розгляду
справи №916/565/14. Також заперечував проти
клопотання представника відповідача
щодо відкладення розгляду справи.

Представник відповідача у засіданні
суду 14.03.14. позовні вимоги в частині
основного боргу визнав. Пояснив, що не
сплатив борг, тому що договір між
відповідачем та СТ „Дельта", на
підставі якого відповідач надавав
послуги з водопостачання споживачам
садового масиву „Тілігул-Кошари" був
розірваний в односторонньому порядку
СТ "Дельта". До того ж, мешканці
несвоєчасно оплачували послуги. 14.06.13.
СТ „Дельта" уклала договір на
водопостачання садового масиву
"Тілігул-Кошари" з позивачем. На
теперішній час у господарському суді
знаходиться справа №916/565/14 за позовом
відповідача Приватного підприємства
„Юком-Південь" щодо визнання договору,
укладеного між СТ „Дельта" та
позивачем недійсним та визнання
дійсним договору, укладеного між
відповідачем і СТ „Дельта". Надав
клопотання про зупинення провадження у
справі №916/153/14 до вирішення справи
№916/565/14. У засідання суду 04.04.14. не
з'явився, надіслав клопотання про
відкладення розгляду справи в зв'язку з
неможливістю з'явитись в судове
засідання.

Відповідно до ст.79 ГПК України,
господарський суд зупиняє провадження
у справі в разі неможливості розгляду
даної справи до вирішення пов'язаної з
нею іншої справи, що розглядається
іншим судом.

Проте, суд приходить до висновку про
відмову в задоволенні клопотання
відповідача щодо зупинення
провадження у справі №916/153/14 до
вирішення справи №916/565/14, оскільки
справи ніяким чином не пов'язані між
собою, бо у справі №965/565/14
розглядається спір щодо договору, який
не являється підставою для стягнення
боргу у справі №916/153/14, і прийняте
рішення у справі №916/565/14 ніяким чином
не вплине на розгляд справи №916/153/14.
Тобто суд вважає, що розгляд справи
№916/153/14 можливий до розгляду справи
№916/565/14.

Враховуючи те, що строк розгляду
справи, передбачений ст.69 ГПК України
закінчився і представником
відповідача не надано доказів в
підтвердження клопотання суд
відмовляє в задоволенні клопотання
представника відповідача про
відкладення розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд

ВСТАНОВИВ:

28.04.12. між Комунальним підприємством
„Водопостачання та каналізація"
(позивачем) та Приватним підприємством
„Юком-Південь" (відповідачем) було
укладено договір №41/12 про надання
послуг з централізованого
водопостачання, згідно якого позивач
зобов'язувався надавати послуги з
централізованого водопостачання для
господарських потреб, в обсягах
встановлених позивачем лімітів з метою
подальшого водопостачання
відповідачем садового масиву
Тілігул-Кошари (населення) та інших
споживачів, а відповідач
зобов'язувався оплачувати надані
послуги за умовами договору і Правил
користування системами
централізованого комунального
водопостачання та водовідведення в
населених пунктах України та іншими
нормативними актами України.

З врахуванням п.3.1 договору, облік
спожитої води здійснюється по
показниках приборів обліку води,
встановлених у водопровідних камерах,
розташованих біля КНС №1 м.Южне
(Старомиколаївське шоссе, 22), а у
випадку виходу з ладу засобів обліку
води - розрахунковим шляхом.

Відповідно до п. 4.1 зазначеного
договору, оплата послуг з
централізованого водопостачання
здійснюється щомісячно до 5-го числа
місяця наступного за розрахунковим,
шляхом безготівкового перерахування
коштів на поточний розрахунок
виконавця або через касу виконавця.

Відповідач знімає показання засобів
обліку води у формі відповідного акту
та надає його позивачу до 25-го числа, а з
28 числа до кінця поточного місяця
відповідач отримує в бухгалтерії
позивача рахунок на оплату отриманих
послуг (п.4.3 договору).

Відповідач отримував послуги з
водопостачання в період: жовтень,
листопад та грудень 2012 року, що
підтверджується актами про обсяги з
водоспоживання, які підписані
уповноваженим представником
відповідача. Але послуги не оплатив у
повному осязі і тому станом на 01.01.13. у
відповідача перед позивачем існував
борг в сумі 73143,35грн.

15.02.2013р між сторонами було укладено
договір про реструктуризацію
зазначеної заборгованості №35113, згідно
якої відповідач зобов'язувався
сплатити борг в розмірі 73143,35грн. по
жовтень 2013 року (а.с.26).

За умовами п.4.4. зазначеного договору
№35113 від 15.02.13., у разі несвоєчасного
внесення плати за договором боржнику
нараховується пеня у розмірі подвійної
ставки НБУ від суми, що підлягає до
оплати, яка нараховується за кожний
день прострочення, але не більше ніж 100
відсотків загальної суми боргу.

Проте, останній не оплатив отримані
послуги з водопостачання і в строки
встановлені договором про
реструктуризацію боргу за зазначений
період, тому станом на час порушення
провадження у справі та на час розгляду
справи існує заборгованість
відповідача перед позивачем в сумі
73143,35грн., про що не заперечував
представник відповідача у засіданні
суду 14.03.14.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу
України, статтею 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов`язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов`язань не допускається,
крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін),
що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного
кодексу України.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
передбачено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Згідно ст.901 ЦК України, за договором
про надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання
послуг за плату, замовник зобов'язаний
оплатити надану йому послугу в розмірі,
у строки та в порядку, що встановлені
договором (ч.ст.903 ЦК України).

Отже, суд задовольняє позов у частині
стягнення основного боргу в сумі
73143,35грн.

Крім того, позивач просить стягнути із
відповідача пеню в сумі 2288,21грн. на
підставі п.4.4 договору про
реструктуризацію заборгованості від
15.02.2013. №35/13.

Проте, перевіривши розрахунок позивача
щодо нарахування пені, суд приходить до
висновку, що розрахунок неправильний і
тому здійснює перерахунок пені.

Тому пеня становитиме 2268,82грн. виходячи
із такого розрахунку:

за період із 06.07.13. по 05.08.13. пеня
становитиме 173,94грн.;

за період із 06.08.13. по 12.08.13. пеня
становитиме 78,55грн.;

за період із 13.08.13. по 05.09.13. пеня
становитиме 250,09грн.;

за період із 06.09.13. по 05.10.13. пеня
становитиме 468,92грн.;

за період із 06.10.13. по 05.11.13. пеня
становитиме 646,07грн.;

за період із 06.11.13. по 30.11.13. пеня
становитиме 651,28грн.

Таким чином, оскільки позивач просить
суд стягнути із відповідача пеню в
розмірі 2288,21грн., то суд відмовляє в
позові у частині стягнення пені в сумі
19,39грн. (2288,21грн. - 2268,82грн.).

Згідно ст.33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог та заперечень.

Відповідач позов щодо підстав та
предмету спору не спростував, доказів,
які б підтверджували сплату
заборгованості не надав.

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу в сумі 73143,35грн. та в частині
стягнення пені в сумі 2268,82грн. є
обґрунтованими, підтверджені наявними
у справі доказами, і тому підлягають
задоволенню, а в частині стягнення пені
в сумі 19,39грн. суд відмовляє.

Витрати по сплаті судового збору суд
покладає на відповідача пропорційно
сумі задоволених вимог згідно ст.ст. 44,
49 Господарського процесуального
кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути із Приватного підприємства
„ЮКОМ-ПІВДЕНЬ" (65481, Одеська область, м.
Южне, проспект Леніна, буд. 13, кв. 94, ) на користь Комунального
підприємства „Водопостачання та
каналізація" (65481, Одеська область, м.
Южне, проспект Леніна, 25, ):

- 73143,35грн. - заборгованість за спожиті
послуги з водопостачання,

- 2268,82грн. - пені,

- 1826,53грн. - витрати, пов'язані із
сплатою судового збору.

3. Відмовити в позові у частині
стягнення пені в сумі 19,39грн.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складання та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги, рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано: 09
квітня 2014 року.

Суддя
Брагіна Я.В.