ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" квітня 2014 р.
Справа № 918/339/14

за позовом Прокурора Володимирецького
району

в інтересах держави в особі ДП
"Спеціалізоване сільськогосподарське
підприємство "Володимирецький
держспецлісгосп"

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю "Укрресурс"

про стягнення в сумі 10 852 грн. 40 коп.

Суддя Андрійчук О.В.

В засіданні приймали участь:

від позивача : Мочаєв П.О., паспорт
НОМЕР_3 від 14.11.1995 року

від відповідача : не з'явився

від прокуратури: Ковальчук Л.В., посв.
017732 від 13.06.2013 року

Статті 20, 22, 91, 93 ГПК України сторонам
роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених ст. 20
ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено
відповідно до ст. 811 ГПК України.

СУТЬ СПОРУ:

У березні 2014 року Прокурор
Володимирецького району в інтересах
держави в особі ДП "Спеціалізоване
сільськогосподарське підприємство
"Володимирецький держспецлісгосп"
(далі - позивач) звернувся до
господарського суду Рівненської
області з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Укрресурс"
(далі - відповідач) про стягнення в сумі
10 852 грн. 04 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що:

03.01.2011 року між позивачем (продавець) та
відповідачем (покупець) укладено
договір № 3/4 (надалі - договір), за
умовами якого продавець продає, а
покупець купує на умовах франко - склад
техсировину, баланси та пиловник
хвойних та листяних порід
(надалі-товар).

Позивачем на виконання своїх
зобов'язань передано відповідачу товар
на загальну суму 15 288,00 грн., що
підтверджується товарно -
транспортними накладними та ордерами
на відпуск лісопродукції.

Відповідач свій обов'язок щодо оплати
товару, передбачений п. 9.1. договору,
виконав частково, сплативши 4 435,60 грн.
боргу, що стверджується платіжним
дорученням № від 11.04.2012 року та
прибутковим касовим ордером № 382 від
20.09.2013 року. Відтак, заборгованість
відповідача перед позивачем на день
звернення до суду становить 10 852,40 грн.

В матеріально-правове обґрунтування
заявлених позовних вимог позивач
посилається на ст. 121 Конституції
України, ст. 36-1 Закону України "Про
прокуратуру", ст.ст. 11, 204, 509, 526, 598, 599, 610,
626, 629, 691 ЦК України, ст. ст. 144, 173, 193 ГК
України.

Ухвалою суду від 25.03.2014 року порушено
провадження, справу призначено до
судового розгляду на 01.04.2014 року.

Ухвалою суду від 01.04.2014 року розгляд
справи відкладено на 08.04.2014 року.

Ухвалою суду від 08.04.2014 року розгляд
справи відкладено на 15.04.2014 року.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, вимог ухвал суду не виконав,
про причини неявки суд не повідомив.

Як роз'яснив Пленум Вищого
господарського суду України у п.п. 3.9.1.,
3.9.2. Постанови № 18 від 26.12.2011 року "Про
деякі питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України" особи, які беруть участь у
справі, вважаються повідомленими про
час і місце розгляду судом справи у
разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 64
та ст. 87 ГПК. У випадку нез'явлення в
засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Зважаючи, що неявка представника
відповідача не перешкоджає розгляду
справи, суд вважає за можливе вирішити
спір по суті на підставі ст. 75 ГПК
України за наявними матеріалами.

Оцінивши правильність визначення
прокурором органу, на який державою
покладено обов'язок щодо здійснення
конкретних функцій у правовідносинах,
пов'язаних із захистом інтересів
держави, дослідивши матеріали справи,
перевіривши копії документів на їх
відповідність оригіналам, заслухавши
пояснення присутніх представників
сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, які мають юридичне значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, суд

ВСТАНОВИВ:

03.01.2011 року між позивачем (продавець) та
відповідачем (покупець) укладено
договір № 3/4 (надалі - договір), за
умовами якого продавець продає, а
покупець купує на умовах франко - склад
техсировину, баланси та пиловник
хвойних та листяних порід
(надалі-товар) (п. 1.1. договору).

Пунктом 12.1 договору передбачено, що
даний договір вступає в силу з дати
його підписання сторонами та діє до
31.12.2011 року або до повного виконання
зобов'язання.

За п. 3.1. договору техсировина, баланси
та пиловник поставляється в кількості
700 м. куб.

Розділом 5 договору передбачено, що
поставка товару по даному договору
здійснюється на умовах верхнього
складу продавця місячними партіями,
які становлять пропорційну частину
загальної кількості товару, що
забезпечує рівномірну поставку
протягом терміну, визначеного даним
договором, та додатково погоджується
сторонами графіком поставки, який є
невід'ємною частиною даного договору.
Термін поставки - з 03.01.2011 року по 31.12.2011
року.

Пунктом 6.3. договору визначено комплект
товаросупровідних документів, а саме:
товаротранспортна накладна,
специфікація, рахунок-фактура,
податкова накладна.

Як встановлено судом, позивачем на
виконання своїх зобов'язань передано
відповідачу товар на загальну суму 15
288,00 грн., що підтверджується товарно -
транспортними накладними №№ 234 а, 274 а,
285 а, 288 а, 289 а, 292 а, 293 а, 298 а, 299 а, 312 а, 323 а,
327 а, 330 а, 356 а, 380 а та ордерами на відпуск
лісопродукції № 82 від 29.07.2011 року, № 90
від 31.08.2011 року.

Суд, дослідивши предмет, визначений п.
1.1. договору, письмові пояснення
позивача та надані позивачем товарно -
транспортні накладні, дійшов висновку
про те, що поставка товару між
сторонами була договірною, тобто
відбулася на підставі договору № 3/4
від 03.01.2011 року.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що
покупець зобов'язаний здійснювати
оплату за місячну партію товару до 5 - го
числа кожного наступного місяця,
відповідно до погодженого сторонами
квартального графіка поставки, який є
невід'ємною частиною даного договору.
Платіж здійснюється шляхом
попереднього переказу коштів на
розрахунковий рахунок продавця або за
фактично одержану партію товару до 5 -
го числа кожного наступного місяця (п.
8.1. договору).

Однак, відповідач свій обов'язок щодо
оплати товару, передбачений п. 9.1.
договору, виконав частково, сплативши 4
435,60 грн.

Зокрема, платіжним дорученням №
від 11.04.2012 року відповідачем
перераховано 5 880,00 грн. (частина з яких
зарахована в погашення попередньої
заборгованості в сумі 3 944,04 грн. згідно
з ордером № 43 на відпуск лісопродукції
від 29.04.2011 року, а 1 935,60 грн. у погашення
даного боргу).

У серпні 2013 року між сторонами
підписано акт звірки взаємних
розрахунків на суму 13 352,40 грн. (15 288,00
грн. - 1 935,60 грн.).

20.09.2013 року прибутковим касовим ордером
№ 382 відповідачем сплачено 2 500,00 грн.

Отже, заборгованість відповідача перед
позивачем на день звернення до суду
становить 10 852,40 грн.

Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено,
що за договором поставки одна сторона -
постачальник зобов'язується передати
(поставити) у зумовлені строки (строк)
другій стороні - покупцеві товар
(товари), а покупець зобов'язується
прийняти вказаний товар (товари) і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до
відносин поставки, не врегульованих
цим Кодексом, застосовуються
відповідні положення Цивільного
кодексу України про договір
купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

Частинами 1, 2 ст. 193 ГК України
встановлено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх
заходів, необхідних для належного
виконання нею зобов'язання, враховуючи
інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193
ГК України одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У силу вимог ч. 1 ст. 612 ЦК України
боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Зважаючи на викладене, позивач
належними та достатніми доказами, як
того вимагають приписи ст.ст. 33, 34 ГПК
України, довів заявлені позовні вимоги,
а відповідач, в свою чергу, не надав
доказів в їх спростування, відтак
останні підлягають задоволенню в
повному обсязі.

Судові витрати у зв'язку із
задоволенням позову покладаються на
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю-фірми
«Укрресурс» (вул. Соборна, 264, м. Рівне,
33001, ) на користь
Державного підприємства
"Спеціалізоване лісогосподарське
агропромислове підприємство
"Володимирецький держспецлісгосп" (вул.
Поліська, 24, смт. Володимирець,
Володимирецький район, Рівненська
область, 34300, ) 10 852,40 грн.
основного боргу.

3. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрресурс» (вул. Соборна, 264, м. Рівне,
33001, ) в доход Державного
бюджету України 1 827,00 грн. судового
збору.

Після набрання рішенням законної сили
видати накази.

Рішення набирає законної сили в
порядку, встановленому ст. 85 ГПК
України. Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку та в строки,
встановлені ст. 93 ГПК України.

Повне рішення складено 15.04.2014 року.

Суддя
Андрійчук О.В.