ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.04.14р. Справа № 904/592/14

За позовом комунального підприємства
"ДНІПРОВОДОКАНАЛ" Дніпропетровської
міської ради, м. Дніпропетровськ

до житлово-будівельного кооперативу
№193, м. Дніпропетровськ

про стягнення 28 747,09 грн.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача - Шиян В.В., представник,
дов. № 26/28-06 від 08.01.2014 року

від відповідача - Шабаліна Т.Ю., голова
ЖБК, наказ №1 від 02.07.2003 року

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство
"ДНІПРОВОДОКАНАЛ" Дніпропетровської
міської ради звернулось до
господарського суду з позовом до
житлово-будівельного кооперативу №193
про стягнення 28 747,09 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
господарських зобов'язань в січні 2013 р.,
з квітня по червень 2013р., з серпня по
вересень 2013р. та в грудні 2013р. за
договором на відпуск води і послуги
каналізації №7310 від 28.01.1999 року.

Ухвалою господарського суду від 04.02.2014
року порушено провадження у справі, а
розгляд справи призначено на 20.02.2014 р.

20.02.2014 року відповідач подав до
канцелярії суду для долучення до
матеріалів справи розрахунок суми
боргу та докази часткової оплати
заборгованості та зазначив, що станом
на 01.01.2013р. фактична сума
заборгованості складає 13435 грн. 27 коп.
(а.с.46-60)

Розпорядженням голови господарського
суду Дніпропетровської області №170 від
20.02.2014 року, у зв'язку з перебуванням
судді Кармазіної Л.П. з 06.02.14р. на
лікарняному, з метою дотримання
процесуальних строків, керуючись
рішенням зборів суддів господарського
суду Дніпропетровської області від
20.12.13р. (протокол від 20.12.13р.) та наказом
голови господарського суду
Дніпропетровської області № 23-О від
24.12.13р. справу №904/592/14 передано на
розгляд судді Красоті О.І.

Ухвалою суду від 20.02.2014р. справа №904/592/14
прийнята до свого провадження суддею
Красота О.І., а розгляд справи
призначено на 06.03.2014р.

У зв'язку з поверненням судді
Кармазіної Л.П. з лікарняного, на
підставі доповідної записки судді
Красоти О.І. від 03.03.14р. справу №904/592/14
передано на розгляд судді Кармазіній
Л.П.

Ухвалою суду від 03.03.2014р. справа №904/592/14
прийнята до свого провадження суддею
Кармазіною Л.П., а розгляд справи
призначено на 06.03.2014р.

06.03.2014р. представник позивача в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги, просив суд позов задовольнити у
повному обсязі, надав клопотання про
долучення документів до матеріалів
справи та заяву про уточнення позовних
вимог, якою просив суд, у зв'язку з
проведенням відповідачем оплати в
сумі 18935,68 грн., стягнути з відповідача
на користь позивача 9405 грн. 48 коп. -
основного боргу, 334 грн. 35 коп. - 3% річних
та витрати по сплаті судового збору у
розмірі 1827 грн. (а.с.77-78)

Розглянувши подану позивачем заяву про
уточнення позовних вимог, судом
встановлено, що зазначена заява за
своїм змістом є заявою про зменшення
позовних вимог, таким чином,
відповідно до ст.22 ГПК України,
господарським судом зазначена заява
прийнята до розгляду.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позовних
вимог позивача.

06.03.2014р у зв'язку з необхідністю
складення акту звірки взаємних
розрахунків між сторонами та
визначення розміру заборгованості, в
судовому засіданні в присутності
представників сторін оголошено
перерву до 25.03.2014р.

Ухвалою господарського суду від
25.03.2014р. на підставі положень ст. 69 ГПК
України та клопотання позивача про
продовження строку розгляду спору, у
зв'язку з необхідністю складення акту
звірки взаємних розрахунків та
визначення розміру заборгованості
відповідача, продовжено строк
вирішення спору до 18.04.2014р., а розгляд
справи відкладено на 15.04.2014р.

15.04.2014р. представник позивача в
судовому засіданні підтримав свої
позовні вимоги, надав до справи
відомість сплачених платіжних вимог та
розрахунок боргу, які оглянуті судом та
залучені до справи.

Представник відповідача в судовому
засіданні подав пояснення по справі,
якими підтвердив, що станом на 18.02.2014р.,
за період: січня 2013 р., з квітня по
червень 2013р., з серпня по вересень 2013р.
та в грудні 2013р. у відповідача відсутня
заборгованість перед позивачем, в
підтвердження чого відповідачем
надано до справи детальний аналіз
нарахувань та оплат за період з квітня
2006 р. по квітень 2014р.

В присутності представників сторін в
судовому засіданні оголошено перерву
до 17.04.2014р.

17.04.2014р. представник позивача в
судовому засіданні підтримав позовні
вимоги у повному обсязі, просив суд
позов задовольнити, до судового
засідання подав до суду пояснення,
якими просив долучити до справи акт
звірки за послуги водопостачання та
водовідведення станом на 17.03.2014р.

Представник відповідача в судовому
засіданні заперечив проти позовних
вимог у повному обсязі, просив суд в
позові відмовити, до судового
засідання подав до суду пояснення по
справі, якими надав розрахунок між
позивачем та відповідачем за період з
квітня 2006 року по квітень 2014 року, в
підтвердження відсутності
заборгованості перед позивачем,
відповідач надав до справи платіжні
доручення, як доказ повної оплати за
заявлений позивачем в позові період.

17.04.2014р.в порядку ст. 85 ГПК України, у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача, дослідивши
матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між державним комунальним виробничим
управлінням
водопровідно-каналізаційного
господарства м. Дніпропетровська
(правонаступником якого є комунальне
підприємство "ДНІПРОВОДОКАНАЛ"
Дніпропетровської міської ради згідно
положень статуту (а.с.10-11) (позивач -
водоканал) та житлово-будівельним
кооперативом №193 (відповідач-абонент)
укладено договір на відпуск води і
послуги каналізації №7310 від 28.01.1999
року, відповідно до умов якого
водоканал зобов'язаний здійснити
відпуск питної води на
господарсько-побутові потреби, на
виробничі потреби, в кількості всього
не більше 3054м3 в місяць. (а.с.17-20)

За умови п. 4.1 договору даний договір
укладений з 28.01.1999р. по 28.01.2000р., вступає
в силу з дня його підписання та
продовжується на наступний рік, якщо за
місяць до закінчення строку дії
договору жодні зі сторін не заявить про
свою відмову від договору.

Відповідно до п. 1.2.2. договору абонент
зобов'язаний прийняти воду і скинути
стоки в кількості, визначених по
показанням вимірювальних приборів або
по доданих до договору розрахунках.

Відповідно до п. 3.1 договору оплата за
відпуск води і послуги каналізації
здійснюється абонентом щомісячно,
самостійно в п'ятиденний строк після
початку розрахункового місяця по
абонентним книжкам або рахункам, які
вони самостійно отримують в водоканалі
в розмірі споживаної води і відпущених
стоків за період минулого місяця по
діючим тарифам.

На виконання вимог укладеного
договору, позивач в січні 2013 р., з квітня
по червень 2013р., з серпня по вересень
2013р. та в грудні 2013р. виконав свої
зобов'язання належним чином та надав
відповідачу послуги, які передбачені
договором на загальну суму 28341 грн. 16
коп., про що свідчать наявні в
матеріалах справи акти - рахунки, а
саме:

- Акт рахунок №8861 від 31.01.2013 року
за січень 2013р. на суму 14074 грн. 41 коп.
(а.с.21)

- Акт - рахунок №36803 від 30.04.2013 року за
квітень 2013 р. на суму 13637 грн. 08 коп.
(а.с.24)

- Акт - рахунок №44793 від 31.05.2013 року за
травень 2013 р. на суму 13953 грн. 38 коп.
(а.с.27)

- Акт - рахунок №55554 від 30.06.2013 року за
червень 2013 р. на суму 14584 грн. 01 коп.
(а.с.30)

- Акт - рахунок №74617 від 31.08.2013 року за
серпень 2013 р. на суму 12575 грн. 13 коп.
(а.с.33)

- Акт - рахунок №84357 від 30.09.2013 року за
вересень 2013 р. на суму 13151 грн.45 коп.
(а.с.36)

- Акт - рахунок №112618 від 31.12.2013 року
за грудень 2013 р. на суму 9936 грн. 06 коп.
(а.с.39)

Як зазначає позивач в позовній заяві, з
урахування заяви про уточнення
позовних вимог (а.с.77-78), в порушення
своїх зобов'язань за договором,
відповідач за спожиті послуги
розрахувався частково на суму 18935,68
грн., у зв'язку з чим у відповідача перед
позивачем виникла заборгованість у
розмірі 9405 грн. 48 коп.

На підставі ст. 625 ЦК України, за
неналежне виконання відповідачем
зобов'язань за договором, позивач
нарахував відповідачу за період
прострочки 3% річних у розмірі 334 грн. 35
коп., з урахування заяви про уточнення
позовних вимог. (а.с.77-78)

З урахуванням заяви про зменшення
позовних вимог (а.с.77-78) станом на час
розгляду справи заборгованість
відповідача у розмірі 9405 грн. 48 коп.
залишилась не оплаченою, що і є
предметом даного спору.

Дослідивши наявні матеріали справи,
оцінивши надані докази в їх сукупності,
заслухавши представників позивача та
відповідача, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню з наступних підстав:

Відповідно ч.1 ст.193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання повинні виконувати
господарські зобов'язання належним
чином відповідно до закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 22 ч.2 п.1 Закону України
„Про питну воду та питне
водопостачання" споживач повинен
своєчасно вносити плату за використану
питну воду відповідно до встановлених
тарифів на послуги централізованого
водопостачання і водовідведення.

Вищевказаний договір на відпуск води і
послуги каналізації №7310 від 28.01.1999 року
за своїм змістом є договором про
надання послуг.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу
України за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК
України та ст. 193 ГК України цивільні та
господарські зобов'язання мають бути
виконані належним чином і у
встановлений договором строк, а
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, крім
випадків, передбачених законом.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

За вимогами п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції
України та ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України на
стороні, що подала позов лежить
зобов'язання доведення тих обставин, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог та заперечень

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, яка
передбачає, що судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам
та іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Згідно з п.2.1.Постанови Вищого
господарського суду України від 26.12.11р.
№ 18 "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції"
Згідно з частиною другою статті 43 ГПК
та статтею 33 ГПК кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Якщо подані сторонами та
іншими учасниками судового процесу
докази є недостатніми, господарський
суд може за їх клопотанням чи за
власною ініціативою витребувати в
порядку підготовки справи до розгляду
необхідні для цього письмові і речові
докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11
статті 65 ГПК), притому не лише від
учасників судового процесу, а й від
інших підприємств, установ,
організацій, державних органів.

Згідно зі ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Ці дані встановлюються такими
засобами: письмовими і речовими
доказами, висновками судових
експертів; поясненнями представників
сторін та інших осіб, які беруть
участь в судовому процесі. В необхідних
випадках на вимогу судді пояснення
представників сторін та інших осіб, які
беруть участь в судовому процесі, мають
бути викладені письмово.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

За приписами ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач зазначає, що в січні 2013 р., з
квітня по червень 2013р., з серпня по
вересень 2013р. та в грудні 2013р. виконав
свої зобов'язання належним чином та
надав відповідачу послуги, які
передбачені договором на загальну суму
28341 грн. 16 коп., в підтвердження чого
позивачем надано до справи
акти-рахунки приймання наданих послуг
згідно договору №7310 від 28.01.1999 року та
акти звірки між позивачем та
відповідачем.

Судом встановлено, що за період 2013 року
позивачем було надано відповідачу
послуги загальною сумою 156 098 грн. 65 коп.,
тоді як в підтвердження відсутності
заборгованості, відповідачем до справи
надані платіжні доручення за період 2013
року з призначеннями платежів за
місяці 2013 року на загальну суму 158296,36
грн. Суд дослідивши зазначені платіжні
доручення встановив, що відповідачем у
2013 році сплачено за надані позивачем
послуги у 2013 році у повному обсязі
відповідно до платіжних доручень №13
від 26.02.2013р. (з приміткою, що фактична
сплачено за січень 2013 року, тому що за
січень 2012 року сплачено п/д №12 від
14.02.2012р.); №17 від 28.02.2013р.; №18 від 18.03.2013р.;
№23 від 26.03.2013р.; №29 від 19.04.2013р.; №44 від
28.05.2013р.; №47 від 07.06.2013р.; №53 від 26.06.2013р.;
№59 від 23.07.2013р.; №63 від 26.07.2013р.; №66 від
19.08.2013р.; №66 від 19.08.2013р.; №72 від 30.08.2013р.;
№79 від 27.09.2013р.; №81 від 07.10.2013р.; №88 від
28.10.2013р.; №89 від 11.11.2013р.; №97 від 27.11.2013р.;
№103 від 26.12.2013р.; №7 від 28.01.2014р.; №8 від
18.02.2014р. (а.с.140-159)

Таким чином, відповідно до наданих
позивачем актів звірки та розрахунків
заборгованості, судом встановлено, що у
відповідача в заявлений до стягнення
позивачем період (в січні 2013 р., з квітня
по червень 2013р., з серпня по вересень
2013р. та в грудні 2013р.) - заборгованість
відсутня.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить
до висновку, що відповідачем
зобов'язання з оплати за надані послуги
в заявлений позивачем в позові період
виконані в повному обсязі.

Вищенаведене надає суду підстави дійти
висновку про те, що позивачем не
доведено факт порушення з боку
відповідача умов договору на відпуск
води і послуги каналізації №7310 від
28.01.1999 року в період січня 2013 р., з квітня
по червень 2013р., з серпня по вересень
2013р. та в грудні 2013р., тому у суду
відсутні правові підстави для
задоволення позову.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно зі ст. 49 ГПК України судові
витрати у справі покладаються на
позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 69, 82-85,
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення десятиденного строку
з дня його підписання і може бути
оскаржене протягом цього строку до
Дніпропетровського апеляційного
господарського суду.

Суддя Л.П. Кармазіна

Повне рішення складено 22.04.2014р.