ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
"27" березня 2014 р.
Справа № 141/18-06
Розглянувши матеріали справи за
позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сінніс, ЛТД»
до Білоцерківської об'єднаної
державної податкової інспекції
Білоцерківського відділення
управління державного казначейства
Фінансового органу Білоцерківської
Суддя Кошик А.Ю.
За участю представників:
Позивача - Фонрабе Є.В.
Відповідачів - не з'явились
Обставини справи:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Сінніс ЛТД» в особі
Білоцерківської філії ТОВ «Сінніс ЛТД»
(далі - позивач) звернулось з позовом до
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції у м. Біла Церква
(далі -відповідач 1), Білоцерківського
відділення управління державного
казначейства (далі -відповідач 2),
Фінансового органу Білоцерківської
міської ради (далі -відповідач 3) про
Провадження у справі було відкрите за
правилами Кодексу адміністративного
судочинства України відповідно до
ухвали від 17.04.2006 року та призначено
попереднє судове засідання на 23.05.2006
В судовому засіданні 23.05.2006 року
постановлено ухвалу про закінчення
підготовчого провадження та
призначення справи до розгляду на
В судовому засіданні 06.06.2006 року, після
з'ясування обставин справи та
перевірки їх доказами, проведення
судових дебатів, суд відповідно до ст.153
КАС України видалився до нарадчої
кімнати для ухвалення рішення у справі.
Встановлено, що про повернення
переплати за ІІІ квартал 2004 року
позивач вже звертався до суду, і
відповідний спір було вирішено
Постановою Київського міжобласного
апеляційного господарського суду у
справі № 70/12-05, однак зазначена
постанова оскаржена до Вищого
господарського суду України, по суті
спір не вирішено. Таким чином, у суду
виникла потреба з'ясувати причини
розбіжностей в розрахунку позивача та
уточнити позовні вимоги, в т.ч. щодо ІІІ
кварталу 2004 року.

На підставі вищезазначеного, у
відповідності до ч. 2 ст. 153 КАС України
судом було постановлено ухвалу про
поновлення судового розгляду в межах
наведених обставин. Розгляд справи
призначено на 07.07.2007 року.

В судовому засіданні 07.07.2006 року
з'ясувалось, що вимога позивача щодо
вартості патентів за 3-й квартал 2004 року
була заявлена до суду і розглядалась в
матеріалах справи № 70/12-05. Як
встановлено судом, на постанову у
справі № 70/12-05 подано касаційну скаргу,
таким чином до остаточного вирішення
по суті зазначеної справи, справу №
141/18-06 розглянути було неможливо.

Ухвалою суду від 07.07.2006 року
провадження у справі зупинено до
вирішення по суті справи
господарського суду Київської області
№ 70/12-05 та зобов'язано сторони
повідомити суд про її результати.

Ухвалою суду від 07.02.2014 року
провадження у справі поновлено,
розгляд справи призначено на 11.03.2014
року.

11.03.2014 року в судове засідання з'явився
представник позивача, представники
відповідачів без поважних причин не
з'явились, пояснень не надали, хоча були
повідомлені належним чином, у зв'язку з
чим, розгляд справи призначено на 27.03.2014
р.

27.03.2014 р. в судове засідання з'явився
представник позивача, представники
відповідачів без поважних причин не
з'явились. Позивач надав до суду
матеріали, які вимагались від сторін
ухвалою від 07.02.2014 року та пояснив, що
постановою господарського суду
Черкаської області від 20.06.2013 р. по
справі №925/68/13-г ТОВ «Сінніс, ЛТД»
визнано банкрутом та введено
ліквідаційну процедуру. Щодо розгляду
справи № 70/12-05 позивач надав пояснення
та рішення судів згідно яких вимоги
позивача в частині повернення йому
суми переплати за третій квартал 2004
року залишено без розгляду на підставі
п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України, в звязку з чим
дані вимоги можуть бути розглянуті в
межах справи №141/18-06.

22.03.2012 року до господарського суду від
Білоцерківського управління Державної
казначейської служби України
Київської області надійшов лист з
якого вбачається, що Білоцерківське
відділення Державного казначейства
Головного управління Державного
казначейства України у Київській
області 21.12.2011 року ліквідовано
відповідно до постанови Кабінету
Міністрів України від 28.03.2011 року №346
«Про ліквідацію урядових органів»,
наказу Міністерства фінансів України
від 30.04.2011 року №574 «Про заходи щодо
ліквідації Державного казначейства
України», наказу Державного
казначейства України від 05.05.2011 року
№116 «Щодо ліквідації територіальних
органів Державного казначейства
України». 22.12.2011 року відповідно до
постанови Кабінету Міністрів України
від 15.06.2011 року №651 «Про утворення
територіальних органів Державної
казначейської служби»створено як
юридичну особу - Білоцерківське
управління Державної казначейської
служби України Київської області.

Відповідно до ст. 55 КАС України у разі
вибуття або заміни сторони чи третьої
особи у відносинах, щодо яких виник
спір, суд допускає на будь-якій стадії
адміністративного процесу заміну
відповідної сторони чи третьої особи
її правонаступником.

За таких обставин, господарський суд
відповідно до ст. 55 КАС України замінює
відповідача 2 у справі - Білоцерківське
відділення Державного казначейства на
Білоцерківське управління Державної
казначейської служби України
Київської області.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін та дослідивши наявні у справі
докази, судом встановлено.

Статтею 57 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік»
№1344 від 27.11.2003 року, який набув чинності
з 01.01.2004 року, передбачено, що у 2004 році
збільшується у двічі вартість
торгового патенту на надання послуг у
сфері грального бізнесу. Цією ж нормою
передбачено зміни до Закону Укарїни
«про патентування деяких видів
підприємницької діяльності» №98/96 від
23.03.1996 року, а саме ст.5 Закону, стосовно
вартості торгового патенту на
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу: «цифри « 1400», «
64000», « 4800», « 2000», замінено відповідними
цифрами « 2800», 128000», « 9600», « 4000», « 1200», «
4800».

Керуючись зазначеними нормами,
Білоцерківська об'єднана державна
податкова інспекція в Київській
області повідомила Білоцерківській
філії ТОВ «Сінніс, ЛТД», який здійснює
свою діяльність у сфері грального
бізнесу, що в 2004 році повинен
сплачувати вартість торгових патентів
за новими ставками, встановленими
статтею 57 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік».

У зв'язку з чим, позивачем за третій
квартал 2004 року було сплачено вартість
дев'яноста шести торгових патентів на
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу в сумі 67228 грн.
платіжними дорученнями №536 від 12.11.2004 р.
- 5000 грн., №569 від 17.11.2004 р. - 1720 грн., №562
від 15.11.2004 р. -5000 грн., №579 від 24.11.2004 р. -
10000 грн., №38 від 21.01.2005 р. - 40000 грн., №44 від
27.01.2005 р. - 4808 грн., №45 від 27.01.2005 р. - 700 грн.
Та за четвертий квартал 2004 року за 105
патентів на надання послуг у сфері
грального бізнесу позивачем було
сплачено 72800 грн. платіжними
дорученнями №468 від 14.09.2004 р. - 700 грн.,
№469 від 14.09.2004 р. - 34300 грн., №470 від 14.09.2004
р. - 1400 грн., №471 від 15.09.2004 р. - 700 грн., №477
від 21.09.2004 р. - 700 грн., №478 від 21.09.2004 р. - 1400
грн., №479 від 21.09.2004 р. - 27300 грн.

Відповідно до статті 14 Закону України
«Про систему оподаткування»від 25.06.1991
року, плата за торговий патент на деякі
види підприємницької діяльності
відноситься до загальнодержавних
податків і зборів (обов'язкових
платежів), що обумовлює її суть як суми
податкового зобов'язання. Останнє ж
визначається для платника згідно
законодавства, чинного на момент його
існування.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про
систему оподаткування» обов'язок
юридичної особи щодо сплати податків і
зборів (обов'язкових платежів)
припиняється із сплатою податку, збору
(обов'язкового платежу).

Відповідно до ст. 58 Конституції
України, закони та інші
нормативно-правові акти не мають
зворотної сили в часі, крім випадків,
коли вони пом'якшують або скасовують
відповідальність особи.

Відповідно до ст.6 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» кошти,
одержані від продажу торгових
патентів, зараховуються до бюджетів
місцевого самоврядування (місцевих
бюджетів) за місцем оплати торгового
патенту. Статтею 78 Бюджетного кодексу
України встановлено, що податки, збори
(обов'язкові платежі) та інші доходи
місцевого бюджету зараховуються
безпосередньо на рахунок відповідного
бюджету, відкритий в територіальному
органі Державного казначейства
України, і не можуть акумулюватися на
рахунках органів стягнення. Податки,
збори (обов'язкові платежі) та інші
доходи визнаються зарахованими в доход
місцевого бюджету з моменту
зарахування на рахунок відповідного
бюджету, відкритий в територіальному
органі Державного казначейства
України. Казначейське обслуговування
місцевих бюджетів здійснюється
територіальними органами Державного
казначейства України за функціями,
визначеними ст.48 цього Кодексу.
Державне казначейство України веде
облік всіх надходжень, що належать
місцевим бюджетам, та за поданням
органів стягнення, погодженим з
відповідними фінансовими органами,
здійснює повернення коштів, що були
помилково або надмірно зараховані до
бюджету.

Оскільки повернення платнику податку
помилково та/або надміру сплачених
податків, зборів (обовязкових платежів)
здійснюється з того бюджету, до якого
зараховується у поточному бюджетному
році платіж, який підлягає поверненню,
надмірно сплачені ТОВ «Сінніс, Лтд»
кошти за торгові патенти у розмірі 55299,21
грн. підлягають поверненню
Білоцерківським відділенням
управління державного казначейства
України з місцевого бюджету
Білоцерківської міської ради.

Позивач вважає дії відповідача щодо
нарахування плати за торгові патенти
на надання послуг в сфері грального
бізнесу за ставками, передбаченими
статтею 57 Закону України «Про
Державний бюджет України на 2004 рік» від
27.11.2003 року є незаконними, оскільки
суперечать принципам побудови системи
оподаткування в Україні, закріпленим в
Законі України «Про систему
оподаткування» та п.3 ст.27 Бюджетного
кодексу України, а також порушує права
позивача як платника податків.

Зокрема, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про
систему оподаткування» містить норму
про те, що зміна податкових ставок і
механізм справляння податків і зборів
(обов'язкових платежів) не можуть
запроваджуватися Законом України про
Державний бюджет України на
відповідний рік. Така ж норма зазначена
і в ч. 3 ст.1 Закону України «Про систему
оподаткування»в якій зазначено, що
ставки податків, механізм справляння
податків і зборів (обов'язкових
платежів) не можуть встановлюватись
або змінюватись іншими законами
України, крім законів про
оподаткування. Крім того, відповідно до
ч.1 ст.1 Закону України «Про систему
оподаткування», встановлення і
скасування податків і зборів
(обов'язкових платежів) до бюджетів та
до державних цільових фондів, а також
пільг їх платникам здійснюється
Верховною Радою України, Верховною
Радою Автономної Республіки Крим і
сільськими, селищними, міськими радами
відповідно до цього Закону, інших
законів України про оподаткування.

В ст. 1 Закону України «Про систему
оподаткування»вказано, що зміни і
доповнення до законів України про
оподаткування, стосовно зміни
податків, зборів (обов'язкових
платежів) вносяться до законів України
про оподаткування не пізніше, ніж за
шість місяців до початку нового
бюджетного року і набирають чинності з
початку нового бюджетного року
(принцип стабільності).

Відповідно до п.3 ст. 27 Бюджетного
кодексу України, Закони України, які
впливають на формування доходної та
видаткової частини бюджетів, повинні
бути офіційно оприлюдненні до 15 серпня
року, що передує плановому. В іншому
разі норми відповідних законів, що
впливають на формування доходної
та/або видаткової частини бюджетів,
застосовуються не раніше початку
бюджетного періоду.

Аналогічна позиція міститься в
постановах Верховного Суду України №
21-167во07 від 03.06.2008р., № 21-1456во06 від 24.04.2007
р., № 21-1954во07 від 26.03.2008р., № 21-1811во08 від
10.02.2009р., в постанові Вищого
господарського суду України від
16.06.2005р. № 23/411 та в ухвалах Вищого
адміністративного суду України від
02.09.2010р. № К-10111/07, від 04.11.2009р. №
2-22/16102-2006А, від 11.06.2009р. № К-37558/06 (К-37069/06),
від 19.05.2009р. № К-14182/07, від 20.09.2007р. №
К-24007/06 та ін.

З огляду на вказані норми чинного
законодавства України позивач
зобов'язаний був сплачувати торгові
патенти на здійснення операцій з
надання послуг у сфері грального
бізнесу в 2004 році виходячи з їх
вартості, встановленій частиною 3
статті 5 Закону України «Про
патентування деяких видів
підприємницької діяльності» за
ставками які діяли в 2003 році.

Таким чином, за 96 торгових патентів на
здійснення операцій з надання послуг у
сфері грального бізнесу у третьому
кварталі 2004 року позивач зобов'язаний
був сплатити 33600 грн., за 105 патентів у
четвертому кварталі позивач повинен
був сплатити 36750 грн.

Позивач звертався до відповідача
Білоцерківської ОДПІ з заявою про
повернення надмірно сплачених коштів
плати за торгові патенти, проте, листом
№29400/1501 від 13.06.2005 р. відповідач у
поверненні коштів відмовив.

Відповідно до пункту 5, Порядку
взаємодії територiальних органів
Міністерства доходів і зборів України,
мiсцевих фiнансових органiв та
територiальних органiв Державної
казначейської служби України у процесi
повернення платникам податкiв
помилково та/або надмiру сплачених сум
грошових зобов'язань, затвердженого
наказом Міністерства доходів і зборів
України, Міністерства фінансів України
30.12.2013 р. № 882/1188, зареєстрованого в
Міністерстві юстиції України 23.01.2014 р.
за №146/24923, повернення помилково та/або
надміру сплачених сум грошових
зобов'язань у випадках, передбачених
законодавством, здійснюється виключно
на підставі заяви платника податку (за
винятком повернення надміру утриманих
(сплачених) сум податку на доходи
фізичних осіб, які розраховуються
органом Міндоходів на підставі поданої
платником податків податкової
декларації за звітний календарний рік
шляхом проведення перерахунку за
загальним річним оподатковуваним
доходом платника податку), яка може
бути подана протягом 1095 днів від дня
виникнення помилково та/або надміру
сплаченої суми.

З огляду на норму ст. 71 Кодексу
адміністративного судочинства України
в адміністративних справах про
протиправність рішень, дій чи
бездіяльності суб'єкта владних
повноважень обов'язок щодо доказування
правомірності свого рішення, дії чи
бездіяльності покладається на
відповідача, якщо він заперечує проти
адміністративного позову.

Враховуючи встановлені судом
обставини, дії Білоцерківської ОДПІ по
відмові у поверненні надмірно
сплачених коштів плати за торгові
патенти є неправомірними, відтак
позовні вимоги підлягають задоволенню
в повному обсязі (з врахуванням
уточнень).

Згідно ч. 1, 3 ст. 94 Кодексу
адміністративного судочинства
України, якщо судове рішення ухвалене
на користь сторони, яка не є суб'єктом
владних повноважень, суд присуджує всі
здійснені нею документально
підтверджені судові витрати з
Державного бюджету України (або
відповідного місцевого бюджету, якщо
іншою стороною був орган місцевого
самоврядування, його посадова чи
службова особа).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 71,
94, 158-163 Кодексу адміністративного
судочинства України,

п о с т а н о в и в :

1. Позовні вимоги задовольнити
повністю.

2. Визнати протиправною відмову
Білоцерківської об'єднаної державної
податкової інспекції у поверненні суми
надмірно сплаченої вартості торгових
патентів на здійснення діяльності у
сфері грального бізнесу.

3. Стягнути з місцевого бюджету м. Біла
Церква через Білоцерківське
управління Державної казначейської
служби України Київської області на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Сінніс, ЛТД» 70378,00
грн. надмірно сплаченої вартості
торгових патентів на здійснення
діяльності у сфері грального бізнесу.

4. Стягнути з Державного бюджету
України на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю «Сінніс,
ЛТД» 704 грн. витрат по сплаті судового
збору.

Суддя

Кошик А.Ю.

Постанова набирає законної сили
відповідно до ст. 254 Кодексу
адміністративного судочинства України
і може бути оскаржена в порядку і
строки, передбачені ст.186 Кодексу
адміністративного судочинства
України.