донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

08.04.2014 справа №913/2914/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів :

Головуючого:Кододової
О.В.суддівАгапова О.Л. Гези Т.Д.при
секретарі Коломієць
С.О. За участю представників сторін: від
позивача - ОСОБА_4 від відповідача -
Усенко В.В. (за довіреністю), Безрученко
В.Г. (директор)Розглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційну
скаргуОСОБА_4, м. Луганськ на рішення
господарського судуЛуганської області
від 23 грудня 2013року (повний текст
складений та підписаний 26.12.2013р.)у
справі№913/2914/13 (головуючий суддя
Голенко І.П., судді Демидов В.О., Мінська
Т.М.)за позовомОСОБА_4, м. Луганськ до
відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Універсал-2», м. Луганськ про виділення
частки у статутному капіталі та
стягнення вартості виділеної частки
майна у грошовому еквіваленті.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4, м. Луганськ звернувся з
позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Універсал-2», м. Луганськ про
зобов'язання відповідача провести
інвентаризацію основних фондів станом
на кінець 1998 року, про зобов'язання
відповідача виділити частку
позивача у майні товариства
пропорційно частки у статутному
капіталі, яка становить 13,88% у грошовому
еквіваленті, та про стягнення з ТОВ
"Універсал-2" на користь позивача
вартості частки майна товариства
пропорційно його частки у статутному
капіталі у грошовому еквіваленті.

Рішенням господарського суду
Луганської області від 23 грудня 2013року
(повний текст рішення складений та
підписаний 26.12.2013року) у справі №913/2914/13
у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, м.
Луганськ відмовлено повністю.

Рішення суду мотивоване тим, що
відповідно до п. п. 2.1 п. 2 Статуту
відповідача (у редакції, яка діяла на
момент виникнення спірних відносин)
учасник товариства має право вийти зі
складу товариства шляхом подання заяви
на ім'я голови зборів у встановленому
порядку. Отже подання заяви про вихід з
товариства є дією, спрямованою на
припинення корпоративних прав та
обов'язків учасника товариства.
Матеріалами справи не доведено факт
подання позивачем відповідачу
нотаріально посвідченої заяви від
10.11.1998р. про вихід зі складу учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Універсал-2" ОСОБА_4
Відповідні докази на вимогу суду
позивачем, відповідачем не надані.
Факт подачі відповідної заяви
відповідачу також не встановлений
постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 01.11.2010р. у
справі № 22ц-2677/10. З урахуванням
викладеного, суд дійшов висновку про
те, що відсутні правові підстави для
настання наслідків, які передбачені ст.
54 Закону України «Про господарські
товариства», оскільки позивачем не
доведено факт подання відповідачу
нотаріально посвідченої заяви від
10.11.1998р. про вихід зі складу учасників
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Універсал-2". Таким
чином, позовні вимоги про виділення
частки позивача у майні товариства
пропорційно частки у статутному
капіталі, яка становить 13,88% у грошовому
еквіваленті та про стягнення з ТОВ
"Універсал-2" на користь позивача
вартості частки майна товариства
пропорційно його частки у статутному
капіталі у грошовому еквіваленті є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

У рішенні суд першої інстанції
також зазначає, що Вимога за позовом
стосовно проведення інвентаризації
основних фондів станом на кінець 1998
року не відповідає передбаченим
законом способам захисту порушених
прав (ст. 16 Цивільного кодексу України,
ст. 20 Господарського кодексу України).

Крім того судом першої інстанції
відхилено за безпідставністю
клопотання позивача про призначення
бухгалтерсько-економічної та
будівельної експертизи, про
витребування документів від
відповідача .

Не погодившись з рішенням суду
позивач звернувся з апеляційною
скаргою у якій просить рішення
господарського суду Донецької області
від 23.11.2013року по справі 913/2914/13
скасувати повністю та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити повністю.

В обґрунтування скарги апелянт
посилається на те, що в окремій ухвалі
від 01.11.2010року у справі №22ц-2677/10
Донецький апеляційний господарський
суд визначив та встановив, що ОСОБА_4
вийшов з учасників товариства у 1998році,
однак розрахунків з вибулим учасником
не зроблено.

Апелянт зазначає, що постановою
Донецького апеляційного
господарського суду від 01.11.2010року
скасовано рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська по справі
№22ц-2677/10, прийняте нове рішення про
відмову в задоволенні позовних вимог,
оскільки суд першої інстанції дійшов
помилкового висновку про те, що обраний
позивачем спосіб захисту порушених
прав відповідає вимогам чинного
законодавства, у зв'язку з тим, що
позивачем не надано доказів того, що
обране ним майно дорівнює 13,88% від
статутного капіталу товариства у
грошовому еквіваленті на момент його
виходу зі складу учасників ТОВ
«Універсал-2» у 1998році. Тобто, на думку
позивача, рішення суду першої
інстанції скасовано з підстав
відсутності у ОСОБА_4 доказів того, що
обране ним майно дорівнює 13,88% від
статутного капіталу товариства у
грошовому еквіваленті на момент його
виходу зі складу учасників ТОВ
«Універсал-2» у 1998році. Питань про дату
виходу ОСОБА_4 зі складу учасників
товариства не виникало та не
оскаржувалось під час розгляду справи
№22ц-2677/10. Відповідно до цього датою
виходу ОСОБА_4 зі складу учасників ТОВ
«Універсал» є 10.11.1998р.

У скарзі також апелянт зазначає, що
відповідач під час розгляду справи
стверджував про те, що датою виходу
ОСОБА_4 зі складу учасників товариства
є 22.07.2002р., згідно п.4 протоколу №2
учасників загальних зборів товариства,
якими ОСОБА_4 виключено зі складу
учасників товариства через його
неналежне виконання обов'язків
учасника товариства, та вирішено у
відповідності до ст.64 Закону України
«Про господарські товариства»
виплатити ОСОБА_4 в грошовому виразі
вартість частки майна товариства
пропорційно частці ОСОБА_4 в статутному
капіталі товариства - 14,64%. Виплату
здійснити після затвердження звіту за
2002року в строк до 12 місяців з моменту
виключення. Однак вказаного
зобов'язання відповідач перед
позивачем не виконав і по теперішній
час.

Апелянт також зазначив, що визначити
самостійно вартість основних засобів,
та суми яка підлягає сплаті йому як
учаснику який вийшов з товариства,
ОСОБА_4 не має можливості, оскільки за 15
років з моменту його виходу зі складу
учасників товариства основні засоби
могли змінитись та могла змінитись їх
вартість.

Відповідач у відзиві на апеляційну
скаргу (вхід.№02-48/2564/14 від 23.03.2014року)
просив рішення господарського суду
Луганської області залишити без змін,
апеляційну скаргу без задоволення.

У письмових поясненнях від
04.04.2014року (вхід.№02-48/3052) відповідач
зазначив, що рішенням загальних зборів
учасників ТОВ «Універсал-2» від
15.12.2010року вирішено здійснити виплату
ОСОБА_4 вартість частки майна
товариства у розмірі 9507,80грн.,
одночасно ОСОБА_4 вже отримав від
відповідача 3362,65грн. на виконання
рішення Жовтневого районного суду м.
Луганська, яке не набуло чинності.

По справі була оголошена перерва з
25.03.2014року на 08.04.2014року на 11год.00хвил.

Відповідач також зазначив, що згідно
постанови Донецького апеляційного
суду від 01.11.2010року ОСОБА_4 був
зобов'язаний повернути відповідачу
суму державного мита 850,00грн. Залишок в
сумі 5295,15грн. сплачено ОСОБА_4 шляхом
поштового відправлення.

Згідно з положеннями ст.101
Господарського процесуального кодексу
України апеляційний господарський суд
не зв'язаний доводами апеляційної
скарги і перевіряє законність і
обґрунтованість рішень місцевого
господарського суду в повному обсязі.

У відповідності до п.п. 2, 3, 4 частини 3
ст.129 Конституції України, основними
засадами судочинства є рівність усіх
учасників судового процесу перед
законом та судом, забезпечення
доведеності вини, змагальність сторін
та свободи в наданні ними суду своїх
доказів і у доведенні перед судом їх
переконливості.

Правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом та змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами (ст.ст. 42, ст.43 Господарського
процесуального кодексу України).

Вивчивши матеріали справи,
проаналізувавши доводи апеляційної
скарги, перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, Донецьким апеляційним
господарським судом встановлено:

Згідно установчого договору (нової
редакції) (а.с.68-71, т.1) про створення ТОВ
«Універсал-2» від 10.07.1996року ОСОБА_4 є
одним із засновників ТОВ «Універсал-2»
із часткою 13,88%.

10.11.1998року ОСОБА_4 було складено та
нотаріально посвідчено заяву про вихід
зі складу учасників Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Універсал-2" (а. с. 8, т.1).

В матеріалах справи наявна копія
виписки з протоколу №7 загальних
зборів учасників ТОВ «Універсал-2» від
01.11.1998року, пунктом 1 якого вирішено
вивести зі складу засновників
товариства ОСОБА_4 за власним бажанням
з виплатою частки майна товариства,
пропорційно частці у статутному фонді
товариства. (а.с.142, т.1) Тобто протокол
складений за 10 днів до підписання
позивачем та засвідченої нотаріально
заяви від 10.11.1998року.

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Луганська від 11.11.2009року у справі №
2-3/09 позовні вимоги ОСОБА_4 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Універсал-2" про
стягнення вартості частки майна
відповідача: торгівельний зал 50 кв. м.,
підсобні приміщення 30 кв. м., підвал 50
кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 (з
урахуванням уточнених позовних вимог),
задоволені, стягнуто з відповідача на
користь позивача вартість частки в
статутному капіталі Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Універсал-2" у розмірі 280540 грн. 00 коп. та
судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду
Луганської області від 19.08.2010р.
апеляційне провадження за апеляційною
скаргою ТОВ "Універсал-2" було
закрите, справа з апеляційною скаргою
ТОВ "Універсал-2" на рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 11.11.2009р.
передано на розгляд до Донецького
апеляційного господарського суду.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 01.11.2010року у
справі № 22ц-2677/10 рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від
11.11.2009року скасовано. Прийнято нове
рішення про відмову у задоволенні
позовних вимог, оскільки суд першої
інстанції дійшов помилкового висновку
про те, що обраний позивачем спосіб
захисту порушених прав відповідає
вимогам чинного законодавства, у
зв'язку з тим, що позивачем не надано
доказів того, що обране ним майно
дорівнює 13,88% від статутного капіталу
товариства в грошовому еквіваленті на
момент його виходу зі складу учасників
ТОВ «Універсал-2» у 1998 році, докази того,
що вказане майно є вкладом в статутному
капіталі товариства також були
відсутні (а. с. 13-16, т.1).

Також, 01.11.2010року Донецьким
апеляційним господарським судом
винесено окрему ухвалу (а. с. 17-18, т.1).

Перевіривши повноту встановлених
судом першої інстанції обставин справи
та правильність їх юридичної оцінки,
Донецький апеляційний господарський
суд дійшов висновку про
необґрунтованість апеляційних скарг
виходячи з наступного.

Зміст корпоративних прав та
корпоративних відносин встановлює ст.
167 ГК України.

Відповідно до частини першої
наведеної правової норми корпоративні
права - це права особи, частка якої
визначається у статутному фонді (майні)
господарської організації, що
включають правомочності на участь цієї
особи в управлінні господарською
організацією, отримання певної частки
прибутку (дивідендів) даної
організації та активів у разі
ліквідації останньої відповідно до
закону, а також інші правомочності,
передбачені законом та статутними
документами.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст. 116 ЦК України,
учасники господарського товариства
мають право у порядку, встановленому
установчими документом товариства та
законом вийти у встановленому
порядку з товариства.

Згідно приписів ч.1 ст.148 ЦК України,
учасник товариства з обмеженою
відповідальністю має право вийти з
товариства, повідомивши товариство про
свій вихід не пізніше ніж за три місяця
до виходу, якщо інший строк не
встановлений статутом.

Подання заяви про вихід з товариства
є дією, спрямованою на припинення
корпоративних прав та обов'язків
учасника товариства. Право учасника
товариства на вихід з товариства не
залежить від згоди товариства чи інших
його учасників.

Відповідно до ч.1 ст.88 ГК України,
учасники товариства мають право вийти
в передбаченому установчими
документами порядку зі складу
товариства.

Відповідно до п.28 Постанови Пленуму
Верховного суду України від 24.10.2008 13
„Про практику розгляду судами
корпоративних спорів", - 28. При
вирішенні спорів, пов'язаних із виходом
учасника з товариства, господарські
суди повинні керуватися тим, що
відповідно до ЦК та Закону про
господарські товариства учасник ТОВ чи
ТДВ вправі у будь-який час вийти з
товариства незалежно від згоди інших
учасників та самого товариства.

Вихід зі складу учасників
товариства не пов'язується ні з
рішенням зборів учасників, ні з
внесенням змін до установчих
документів товариства. У зв'язку з цим
моментом виходу учасника з товариства
є дата подачі ним заяви про вихід
відповідній посадовій особі
товариства або вручення заяви цим
особам органами зв'язку.

Положення установчих документів, які
обмежують чи забороняють право на
вихід учасника з товариства, є
незаконними.

Одним з Основоположних прав учасника
товариства з обмеженою
відповідальністю є право вийти з
товариства в установленому порядку,
яке надано та гарантовано ст. 10 Закону
України "Про господарські товариства".
При цьому виходячи з вимог п. 24
Положення про державну реєстрацію
суб'єктів підприємницької діяльності,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 25 травня 1998 р. N 740
(в редакції, що діяла станом на
10.11.1998року) для реалізації такого
виходу фізичним особам достатньо
подання Товариству нотаріально
посвідченої заяви в якій зафіксовано
волевиявлення учасника про вихід з
числа учасників

Для виготовлення нотаріально
посвідченої копії заяви фізичної особи
про вихід зі складу засновників
(учасників) товариства, яка подається
товариством для внесення змін до
установчих документів, що пов'язані зі
зміною складу засновників (учасників)
юридичної особи, необхідний оригінал
заяви, справжність підпису фізичної
особи на якому засвідчена нотаріусом,
або учасник товариства повинен
особисто підтвердити, що така заява
підписана ним. Наведене вище вказує на
необхідність нотаріального
посвідчення заяви учасника товариства
про його вихід із ТОВ, а подані
позивачем заяви у простій письмовій
формі є неналежно оформленими та не
можуть бути підставою для прийняття
загальними зборами рішення про
виключення учасника з товариства,
проведення відповідних виплат та
внесення змін до установчих документів
(вказана позиція викладена у Постанові
Верховного Суду України від 14 березня
2011 р. у справі №12/198 та є обов'язковою
для врахування судом відповідно до
ст.82 ГПК України ).

Отже, в розумінні зазначених норм,
підставою для виходу з Товариства з
обмеженою відповідальністю" є
нотаріально посвідчена заява учасника
товариства, подана відповідній
посадовій особі товариства або за
наявності доказів вручення заяви цим
особам органами зв'язку.

Відповідно до ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Згідно
ст.43 Господарського процесуального
кодексу України господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

У матеріалах справи відсутні докази
подання позивачем відповідачеві заяви
про вихід з числа учасників ТОВ
«Універсал-2», відсутні і докази
направлення зазначеної заяви засобами
поштового зв'язку.

Посилання апелянта на окрему ухвалу
Донецького апеляційного
господарського суду від 01.11.2010року у
справі № 22ц-2677/10, як на підтвердження
факту виходу ОСОБА_4 зі складу
учасників товариства у 1998 році, є
хибними, оскільки зазначена ухвала не
містить встановленого судом факту
подання ОСОБА_4 нотаріально
посвідченої заяви від 10.11.1998року
відповідачу про вихід зі складу
учасників Товариства з обмеженою
відповідальністю "Універсал-2".

Крім того, як вбачається з
матеріалів справи згідно наявної в
матеріалах справи копії протоколу №1
від 20 травня 2000року (а.с.161-170, т.1) на
загальних зборів учасників ТОВ
«Універсал-2» був присутній ОСОБА_4 -
діючий на підставі довіреності АВК
№577414 від 25.04.2000року, який представляє
права ОСОБА_7 - 0,76%голосів; ОСОБА_8 -
діючий на підставі довіреності №АВК
577416 від 25.04.2000року, який представляє
права ОСОБА_9 - 13,88% голосів.

Згідно протоколу №1 від 12 травня
2001року (а.с.171-179,т.1) на загальних зборах
учасників ТОВ «Универсал-2» були
присутні також ОСОБА_8, що представляє
права ОСОБА_4 - частка у товаристві 13,88%
(довіреність АВК №577416 від 25.04.2000року);
ОСОБА_4, що представляє права ОСОБА_7 -
частка у товаристві 0,76%, (довіреність
АВК №577414 від 25.04.2000р.) На загальних
зборах було вирішено на підставі ч.1
ст.53 Закону України «Про господарські
товариства» задовольнити прохання
ОСОБА_7 про уступку 0,76% в Статутному
фонді ТОВ «Універсал-2» частку
Товариства ОСОБА_4; встановлено частку
ОСОБА_4 в Статутному фонді ТОВ
«Універсал-2» в сумі 9676грн., що складає
14,64%.

Крім того, п.4 зазначеного протоколу
розглядалося питання виключення із
складу учасників товариства позивача
та було прийняте рішення про
виключення (а.с.175-178,т.1) із виплатою
частини вартості майна пропорційно
його долі в Статутному фонді, яка йому
належить та прибутку товариства станом
на 12.05.2001року, перерахування вирішено
здійснити в грошовому еквіваленті
згідно із п.16 Засновницького договору
та п.2.4 Статуту.

В матеріалах справи відсутні докази
визнання недійсним цього рішення у
судовому порядку. Відтак позивач не
позбавлений права вимагати виконання
рішення зборів від 12 травня 2001року у
судовому порядку.

Як вбачається з рішення Жовтневого
районного суду м. Луганська від 21
жовтня 2005року по справі №2-2255/05 (а.с.39-40,
т.1) судом встановлено, що ОСОБА_4 був
співзасновником ТОВ «Універсал-2» з
вересня 1996року із часткою у статутному
фонді спочатку 8,17%, а з 1997року - із
часткою 13,88%, що становить 9176грн. Згідно
рішення Жовтневого райсуду від
14.03.2002року був встановлений факт
придбання останнім частки ОСОБА_7 і
його частка в статутному фонді
збільшилася й стала становити 14,64%.

Крім того, зазначеним рішенням
встановлено, що ОСОБА_4 09.03.2000р.
нотаріально склав заяву про свій вихід
зі складу засновників товариства й про
передачу своїй частки позивачеві
ОСОБА_8. З даною заявою він не звертався
до товариства у встановленому порядку.
Товариство не приймало свого рішення
про його вихід на загальних зборах, не
вирішувалося питання про переважне
право придбання частки учасника
товариством, про переуступку частки
третій особі. Факт складення заяви від
05.03.2000року підтверджується листом
нотаріуса від 09.09.2001року вх. №81 (а.с.154,
т.1) та витягом із книги реєстрації
(а.с.156,т.1) про підпис позивача на заяві
до начальника ТОВ «Універсал-2».

Рішенням Жовтневого районного суду
м. Луганська встановлено, що загальні
збори 01.11.1998року не проводилися, й
питання про вихід позивача із
товариства у встановленому законом
порядку не вирішувалося. ОСОБА_4 не
була дотримана процедура виходу з
господарчого товариства, встановлена
Законом України «Про господарські
товариства».

Відповідно до ст.35 ГПК України факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішення інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Таким чином твердження позивача, що
він вийшов зі складу учасників ТОВ
«Універсал-2» у 1998році спростовуються
наявними в матеріалах справи
документами, оскільки ОСОБА_4 у
2000-2001роках приймав участь у загальних
зборах товариства, шляхом участі його
представника, приймав рішення на
загальних зборах шляхом голосування,
надання заперечень та інших питань, які
стосуються діяльності товариства.

Відтак є вірним висновок
господарського суду Луганської
області, що позовні вимоги про
виділення частки позивача у майні
товариства пропорційно частки у
статутному капіталі, яка становить 13,88%
у грошовому еквіваленті та про
стягнення з ТОВ «Універсал-2» на
користь позивача вартості частки
майна товариства пропорційно його
частки у статутному капіталі у
грошовому еквіваленті є
необґрунтованими та такими, що не
підлягають задоволенню.

Крім того, як вбачається з позовної
заяви позивачем не визначено свою
частку у грошовому еквіваленті,
натомість заявлені вимоги про
зобов'язання відповідача провести
інвентаризацію основних фондів станом
на кінець 1998року.

Судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду
погоджується із місцевим
господарським судом щодо відмови
позивачу у задоволенні вимог про
зобов'язання відповідача провести
інвентаризацію основних фондів станом
на кінець 1998року, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Способи захисту порушених
цивільних прав визначені в ст.16 ЦК
України.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу
України способами захисту цивільних
прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової
шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної
Республіки Крим або органу
місцевого самоврядування, їхніх
посадових і службових осіб.

Статтею 20 Господарського кодексу
України передбачено, що кожний суб'єкт
господарювання та споживач має право
на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом: визнання наявності або
відсутності прав; визнання повністю
або частково недійсними актів
органів державної влади та органів
місцевого самоврядування, актів інших
суб'єктів, що суперечать законодавству,
ущемляють права та законні інтереси
суб'єкта господарювання або
споживачів; визнання недійсними
господарських угод з підстав,
передбачених законом; відновлення
становища, яке існувало до
порушення прав та законних
інтересів суб'єктів господарювання;
припинення дій, що порушують право або
створюють загрозу його порушення;
присудження до виконання обов'язку в
натурі; відшкодування збитків;
застосування штрафних санкцій;
застосування оперативно-господарських
санкцій; застосування
адміністративно-господарських
санкцій; установлення, зміни і
припинення господарських
правовідносин; іншими способами,
передбаченими законом.

Таким чином при зверненні до
господарського суду позивачем не вірно
обраний спосіб захисту свого
порушеного права шляхом зобов'язання
відповідача провести інвентаризацію
основних фондів станом на кінець
1998року.

Враховуючи викладене, колегія
суддів Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку
про правомірність та обґрунтованість
рішення господарського суду
Луганської області від 23.12.2013року по
справі №913/2914/13 підстав для його
скасування та задоволення апеляційної
скарги ОСОБА_4, м. Луганськ не
вбачається.

Результати апеляційного
провадження у справі №913/2914/13 оголошені
в судовому засіданні.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О
В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, м. Луганськ
на рішення господарського суду
Луганської області від 23 грудня 2013року
(повний текст складений та підписаний
26.12.2013р.) у справі №913/2914/13 - залишити без
задоволення.

Рішення господарського суду
Луганської області від 23 грудня 2013року
(повний текст складений та підписаний
26.12.2013р.) у справі №913/2914/13 - залишити без
змін.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття та може бути оскаржена
до Вищого господарського суду України
у касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів.

Головуючий
Кододова О.В.

Судді:
Агапов О.Л.

Геза Т.Д.

Надруковано 5 екз.: 1-позивачу,
1-відповідачу, 1-у справу, 1-ДАГС, 1-ГСЛО .