ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2014 року Справа № 922/3760/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого Кочерової Н.О.
(доповідач),суддівІванової Л.Б.,
Самусенко С.С.,розглянувши касаційну
скаргу фізичної особи-підприємця
ОСОБА_4на постановуХарківського
апеляційного господарського суду від
22.01.2014у справі№ 922/3760/13 господарського
суду Харківської області за
позовомфізичної особа-підприємця
ОСОБА_4докомунального підприємства
"Дергачівкомунсервіс",третя особа, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору, на стороні відповідача
Дергачівська міська
рада,прозобов'язання вчинити певні
діїза участю представників сторін:

від позивача: не з'явилися

від відповідача: не з'явилися

від третьої особи: не з'явилися

від прокуратури (ГПУ): Гудименко Ю.В.

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2013 року фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 звернувся до
господарського суду з позовом до
комунального підприємства
"Дергачівкомунсервіс", в якому просив
зобов'язати відповідача у триденний
строк з дати набуття чинності рішенням
суду припинити водопостачання та
водовідведення всього будинку літ. А-2
по АДРЕСА_1 шляхом фізичного
від'єднання технічних систем будинку
від своїх систем та встановлення
металевих заглушок та заборонити
відповідачу здійснювати діяльність з
водопостачання і водовідведення до та
з будь-яких приміщень вказаного
будинку до моменту отримання державної
ліцензії на зайняття цими видами
господарської діяльності та укладення
договору з позивачем, як єдиним
власником будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач
зазначав, що відповідач в порушення ст.
ст. 18, 19 Закону України "Про питну воду
та питне водопостачання", ст. 19 Закону
України "Про житлово-комунальні
послуги", ч. 3 ст. 3, ч. 1 ст. 8 та п. 17 ч. 3 ст. 9
Закону України "Про ліцензування
певних видів господарської
діяльності", п. 8 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджені
Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005,
Ліцензійних умов провадження
господарської діяльності з
централізованого водопостачання та
водовідведення, затверджених
Постановою національної комісії, що
здійснює регулювання у сфері
комунальних послуг № 279 від 10.08.2012,
здійснює водопостачання та
водовідведення вказаного будинку за
відсутності укладеного з позивачем, як
єдиним власником будинку, відповідного
на те договору та без виконання всіх
ліцензійних умов та без отримання
державної ліцензії, чим порушує права
позивача, як власника будинку.

Рішенням господарського суду
Харківської області від 04.11.2013 (суддя
Смірнова О.В.) позов задоволено
частково. Зобов'язано КП
"Дергачікомунсервіс" у 3-денний строк з
дати набуття чинності рішення суду
припинити водопостачання та
водовідведення гуртожитку літ. А-2 по
АДРЕСА_1. Стягнуто з КП
"Дергачікомунсервіс" на користь ФОП
ОСОБА_4 1147,00 грн. судового збору. В іншій
частині позову відмовлено.

При цьому, місцевий господарський суд
виходив того, що позовні вимоги в
частині зобов'язання відповідача
припинити водопостачання та
водовідведення гуртожитку є
обґрунтованими, оскільки наявними в
матеріалах справи доказами
підтверджено, що зазначений гуртожиток
належить позивачу на праві приватної
власності, а договорів на
водопостачання та водовідведення
відповідач з позивачем, як власником
будинку, не уклав; натомість такі
договори були укладені відповідачем з
громадянами - мешканцями гуртожитку, що
є порушенням ст. 19 Закону України "Про
питну воду та питне водопостачання".

Відмовляючи у задоволенні вимог про
заборону відповідачу здійснювати
діяльність з водопостачання та
водовідведення до та з будь-яких
приміщень вказаного будинку до моменту
отримання державної ліцензії на
зайняття цими видами господарської
діяльності та укладення договору з
позивачем, як єдиним власником будинку,
суд виходив з того, що дії відповідача
по здійсненню водопостачання та
водовідведення без ліцензії на
здійснення такої діяльності не
порушують права позивача, відповідачем
проводяться дії по отриманню
відповідної ліцензії, а суд не може
ухвалювати умовне рішення, виконання
якого залежить від настання чи не
настання відповідних умов.

Постановою Харківського апеляційного
господарського суду від 22.01.2014 (колегія
суддів у складі: Слободін М.М. -
головуючий, Гончар Т.В., Гребенюк Н.В.)
апеляційні скарги КП
"Дергачівкомунсервіс" та прокурора
Дергачівського району Харківської
області задоволено. Рішення
господарського суду Харківської
області від 04.112013 скасовано та прийнято
нове рішення, яким в задоволенні позову
відмовлено. Стягнуто з ФОП ОСОБА_4 на
користь КП "Дергачікомунсервіс" 573,50
грн. судового збору за подання
апеляційної скарги та в доход
державного бюджету 573,50 грн. витрат по
сплаті судового збору за подання
апеляційної скарги прокурором
Дергачівського району Харківської
області.

Постанова апеляційного господарського
суду мотивована тим, що об'єкт
нерухомості, який знаходиться у
власності позивача - гуртожиток літ. А-2
по АДРЕСА_1, має спеціальний правовий
статус, порядок його використання та
функціонування, а позовні вимоги, у
разі їх задоволення, будуть порушувати
конституційний принцип "власність
зобов'язує" та безпідставно
унеможливлять виконання цивільних
зобов'язань за договорами, укладеними
відповідачем з мешканцями гуртожитку,
дія яких не припинена у встановленому
законом порядку. Крім того, за
висновком суду, припинення
водопостачання гуртожитку призведе до
порушення прав мешканців цього
гуртожитку та обов'язків КП
"Дергачікомунсервіс" щодо виконання
договірних зобов'язань перед
мешканцями відносно водопостачання.

В касаційній скарзі фізична
особа-підприємець ОСОБА_4 просить
постанову апеляційного господарського
суду скасувати, а рішення місцевого
господарського суду залишити в силі,
посилаючись на порушення судом
апеляційної інстанції норм
матеріального та процесуального права.

Заслухавши пояснення представника
Генеральної прокуратури України,
перевіривши повноту встановлених
судом обставин справи та їх юридичну
оцінку, Вищий господарський суд
України вважає, що касаційна скарга не
підлягає задоволенню виходячи з
наступного.

Зі змісту ст.1117 Господарського
процесуального кодексу України
вбачається, що завданням
господарського суду касаційної
інстанції є перевірка застосування
судом першої чи апеляційної інстанції
норм матеріального та процесуального
права на підставі встановлених судами
фактичних обставин справи.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, фізичній особі-підприємцю
ОСОБА_4 (позивач) на праві приватної
власності на підставі договору
купівлі-продажу від 09.11.2010 належить
гуртожиток літ. А-1, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1. Державна реєстрація
права власності проведена комунальним
підприємством технічної
інвентаризації "Інвенрос" 12.11.2010,
реєстровий номер 118.

Рішенням Дергачівської міської ради
Харківської області № 4 від 01.03.2013
створено КП "Дегачікомунсервіс"
(відповідач) Дергачівської міської
ради з метою надання
житлово-комунальних послуг населенню.

Відповідно до пп.пп. "ж", "м" п.3.2. Статуту
КП "Дергачівкомунсервіс",
затвердженого вказаним рішенням
Дергачівської міської ради, предметом
діяльності підприємства є, в тому
числі, виконання робіт по
централізованому водопостачанню та
водовідведенню, укладання договорів на
надання житлово-комунальних послуг
споживачам з виконавцями послуг,
контроль за якістю послуг і виконання
умов договорів.

Здійснюючи свою діяльність, відповідач
уклав з мешканцями гуртожитку літ. А-1,
що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1
договори на постачання питної води та
водовідведення.

Звертаючись з позовом у даній справі,
позивач зазначав, що мешканці
гуртожитку не мають права на укладення
з відповідачем таких договорів,
оскільки не є ні власниками, ні
орендарями будь-яких приміщень
вказаної будівлі, а водопостачання та
водовідведення громадянам зазначеного
гуртожитку відповідач здійснює
безпідставно, за відсутності
укладеного з позивачем, як єдиним
власником будинку, відповідного
договору, за відсутності згоди
останнього та без виконання всіх
ліцензійних умов та без отримання
державної ліцензії, чим порушує права
власності позивача.

Однак, колегія суддів вважає позовні
вимоги ФОП ОСОБА_4 безпідставними з
огляду на таке.

Основні засади організаційних,
господарських відносин, що виникають у
сфері надання та споживання
житлово-комунальних послуг між їхніми
виробниками, виконавцями і
споживачами, а також їхні права та
обов'язки визначені Законом України
"Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 1 вказаного Закону, в
якій наведено визначення основних
термінів, житлово-комунальні послуги -
результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Статтею 19 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначено,
що відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах. Учасниками
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг є: власник, споживач, виконавець,
виробник.

Власник приміщення, будинку, споруди,
житлового комплексу або комплексу
будинків і споруд (далі - власник) -
фізична або юридична особа, якій
належить право володіння, користування
та розпоряджання приміщенням,
будинком, спорудою, житловим
комплексом або комплексом будинків і
споруд, зареєстроване у встановленому
законом порядку; виконавець - суб'єкт
господарювання, предметом діяльності
якого є надання житлово-комунальної
послуги споживачу відповідно до умов
договору; споживач - фізична чи
юридична особа, яка отримує або має
намір отримати житлово-комунальну
послугу.

Разом з цим, відповідно до п. 1 Правил
надання послуг з централізованого
опалення, постачання холодної та
гарячої води і водовідведення,
затвердженої постановою КМУ № 630 від
21.07.2005, централізоване водовідведення -
послуга, спрямована на задоволення
потреб споживача у відведенні стічних
вод, яка надається виконавцем з
використанням внутрішньобудинкових
централізованих систем
водовідведення; централізоване
постачання холодної та гарячої води -
послуга, спрямована на задоволення
потреб споживача у холодній та гарячій
воді, яка надається виконавцем з
використанням внутрішньобудинкових
систем холодного та гарячого
водопостачання.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про
питну воду та питне водопостачання"
централізоване питне водопостачання -
господарська діяльність із
забезпечення споживачів питною водою
за допомогою комплексу об'єктів,
споруд, розподільних водопровідних
мереж, пов'язаних єдиним технологічним
процесом виробництва та
транспортування питної води;
централізоване водовідведення -
господарська діяльність із відведення
та очищення комунальних та інших
стічних вод за допомогою комплексу
об'єктів, споруд, колекторів,
трубопроводів, пов'язаних єдиним
технологічним процесом; споживач
питної води - юридична або фізична
особа, яка використовує питну воду для
забезпечення фізіологічних,
санітарно-гігієнічних, побутових та
господарських потреб.

З огляду на викладене, саме мешканці
гуртожитку літ. А-1, що знаходиться за
адресою: АДРЕСА_1 є споживачами питної
води та послуг з водопостачання та
водовідведення в розумінні наведених
положень законодавства.

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Статуту
комунального підприємства
"Дергачікомунсервіс" Дергачівської
міської ради підприємство створено з
метою сприяння збереженню цілісності
та подальшого розвитку
житлово-комунального господарства,
максимального задоволення потреб
населення, надання житлово-комунальних
послуг. Предметом діяльності
підприємства є, в тому числі, виконання
робіт по централізованому
водопостачанню та водовідведенню,
укладення договорів на надання
житлово-комунальних послуг споживачем
з виконавцями послуг, контроль за
якістю послуг і виконання умов
договорів (пп. пп. "ж", "м" п. 3.2. Статуту).

З огляду на викладене, також в розмінні
наведених норм законодавства та згідно
положень Статуту, відповідач -
комунальне підприємство
"Дергачікомунсервіс" є виконавцем
послуг з водопостачання та
водовідведення.

Статтями 20, 21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" визначені
права та обов'язки споживача та
виконавця, до яких віднесено, зокрема,
укладення між виконавцем та споживачем
договору на надання
житлово-комунальних послуг згідно з
типовим договором.

Слід зазначити, що положення вказаного
Закону не передбачають обов'язку
власника на укладення відповідних
договорів ні з виконавцем, ні зі
споживачем.

Крім того, частиною 2 статті 19 Закону
України "Про питну воду та питне
водопостачання" передбачено, що
договір про надання послуг з питного
водопостачання укладається
безпосередньо між підприємством
питного водопостачання або
уповноваженою ним юридичною чи
фізичною особою і споживачем.

Підприємство питного водопостачання -
суб'єкт господарювання, що здійснює
експлуатацію об'єктів
централізованого питного
водопостачання, забезпечує населення
питною водою за допомогою пунктів
розливу (в тому числі пересувних),
застосування установок (пристроїв)
підготовки питної води та виробництво
фасованої питної води (ст. 1 Закону
України "Про питну воду та питне
водопостачання").

Згідно пп. "а" п. 3.2. Статуту КП
"Дергачікомунсервіс" збір, очищення та
розподілення води, водопостачання,
ремонт та експлуатація водопровідних
мереж належить до предмету діяльності
підприємства відповідача, а відтак,
згідно вимог вказаного Закону та
відповідно до положень Статуту
відповідач є підприємством питного
водопостачання.

Таким чином, врахувавши наведені вище
вимоги чинного законодавства, колегія
суддів касаційної інстанції вважає, що
відповідачем було правомірно укладено
договори на постачання питної води та
водовідведення саме з мешканцями
гуртожитку по АДРЕСА_1, як споживачами
таких послуг, оскільки вимогами
чинного законодавства передбачено
обов'язок виконавця послуг підготувати
та укласти договір на надання певної
житлово-комунальної послуги саме зі
споживачами.

При цьому, як встановлено судом
апеляційної інстанції, станом на час
розгляду справи в апеляційному
господарському суді угоди між
мешканцями гуртожитку та комунальним
підприємством "Дергачікомунсервіс" не
розірвані та не визнані недійсними, а
відтак, ці угоди створюють обов'язки,
які підлягають виконанню, оскільки
згідно ст.ст. 20, 21 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги" споживач
має право одержувати вчасно та
відповідної якості житлово-комунальні
послуги, а виконавець зобов'язаний
забезпечувати своєчасність та
відповідну якість житлово-комунальних
послуг згідно із законодавством та
умовами договору, в тому числі шляхом
створення систем управління якістю
відповідно до національних або
міжнародних стандартів. Відповідно до
ст. 629 Цивільного кодексу України,
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.6 Закону
України "Про питну воду та питне
водопостачання" державна політика у
сфері питної води та питного
водопостачання будується на принципах
гарантованого першочергового
забезпечення питною водою населення
для забезпечення питних,
фізіологічних, санітарно-гігієнічних
та побутових потреб.

Згідно п. 3 Правил надання послуг з
централізованого опалення, постачання
холодної та гарячої води і
водовідведення, затверджених
постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, послуги
надаються споживачам безперебійно,
виключно за винятком часу перерв,
визначених відповідно до частини
третьої статті 16 Закону України "Про
житлово-комунальні послуги".

З огляду на викладене, суд апеляційної
інстанції дійшов обґрунтованого
висновку, що згідно наведених положень
законодавства відповідач не міг
зупинити здійснення водопостачання
мешканцям гуртожитку, оскільки
припинення водопостачання гуртожитку
призвело б до порушення прав його
мешканців та обов'язків КП
"Дергачікомунсервіс" щодо виконання
договірних зобов'язань перед
мешканцями відносно водопостачання.

Таким чином, апеляційний господарський
суд дійшов обґрунтованого висновку про
відсутність підстав для задоволення
позову у даній справі та вірно скасував
рішення місцевого господарського суду,
прийнявши нове рішення про відмову в
позові.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає, що оскаржувана відповідачем
постанова апеляційного господарського
суду прийнята з дотриманням норм
матеріального та процесуального права,
а твердження скаржника про порушення
господарським судом апеляційної
інстанції норм матеріального та
процесуального права при прийнятті
оскаржуваної постанови не знайшли
свого підтвердження, в зв'язку з чим
підстави для зміни чи скасування
законного та обґрунтованого судового
акту відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фізичної
особи-підприємця ОСОБА_4 залишити без
задоволення, а постанову Харківського
апеляційного господарського суду від
22.01.2014 у справі № 922/3760/13 - без змін.

Головуючий
Н. Кочерова

Судді:
Л. Іванова

С. Самусенко