м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

№ 910/335/13 16.04.14

За позовомПублічного акціонерного
товариства "Київенерго"до Комунального
підприємства "Житлово-експлуатаційна
організація-105 Голосіївського
району"третя особаКомунальне
підприємство "Головний
інформаційно-обчислювальний центр"
Київської міської державної
адміністраціїпростягнення 7 232 331,37 грн.

Головуюча суддя Літвінова
М.Є.

Судді
Борисенко І.І.

Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача: Кравчик С.М. -
представник за дов.;

від відповідача: Гамоля О.Ф. -
представник за дов.

від третьої особи: Науменко С.В. -
представник за дов.

У судовому засіданні 16.04.2014, на підставі
ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство
"Київенерго" звернулось до
господарського суду міста Києва з
позовом до Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація -
105" Голосіївського району про стягнення
7 232 331,37 грн. заборгованості за спожиту
теплову енергію відповідно до Договору
про постачання теплової енергії у
гарячій воді №320086 від 01.01.2011.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 08.01.2013 порушено провадження у
справі №910/335/13, розгляд справи
призначено на 28.01.2013.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 28.01.2013, на підставі ст.ст.27,77
ГПК України, залучено до участі у
справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на предмет спору
Комунальне підприємство "Головний
інформаційно-обчислювальний центр"
Київської міської державної
адміністрації, розгляд справи
відкладений на 13.02.2013.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 13.02.2013, на підставі ст.77 ГПК
України, розгляд справи відкладено на
04.03.2013.

В судовому засіданні 04.03.2013, відповідно
до ст.77 ГПК України, оголошено перерву
до 18.03.2013.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.03.2013 з ініціативи суду
призначено колегіальний розгляд
справи №910/335/13.

Розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
18.03.2013 справу №910/335/13 передано на
розгляд колегії суддів у наступному
складі: головуюча суддя Літвінова М.Є.,
суддя Домнічева І.О., суддя Трофименко
Т.Ю.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 18.03.2013 справа №910/335/13 прийнята
колегією суддів до провадження,
розгляд справи призначений на 10.04.2013.

У зв"язку із перебуванням судді
Домнічевої І.О. на лікарняному,
розпорядженням заступника Голови
господарського суду міста Києва від
10.04.2013 справу №910/335/13 передано на
розгляд колегії суддів у наступному
складі: головуюча суддя Літвінова М.Є.,
суддя Сташків Р.Б., суддя Трофименко Т.Ю.

Ухвалою господарського суду міста
Києва від 10.04.2013 №910/335/13 справу прийнято
колегією суддів до розгляду, розгляд
справи призначений на 27.05.2013.

24.05.2013 через Відділ діловодства
господарського суду міста Києва від
представника відповідача надійшло
клопотання про призначення судової
експертизи.

В судовому засіданні 27.05.2013, на підставі
ст.77 ГПК України, оголошено перерву
до10.06.2013.

За результатами розгляду справи, судом
призначена судова експертиза,
проведення якої доручено Київському
науково-дослідному інституту судових
експертиз (ухвала суду від 10.06.2013 наявна
в матеріалах справи).

Ухвалою від 10.06.2013 зупинено провадження
у справі №35/335/13 до проведення судової
експертизи та повернення справи до
господарського суду міста Києва.

15.01.2014 до суду повернулась справа
№910/335/13 з висновком судового експерта
від 13.01.2014 №7438/7439/13-45.

Ухвалою від 16.01.2014 провадження у справі
поновлено, розгляд справи призначено
на 05.02.2014.

Ухвалою від 05.02.2014 продовжено строк
вирішення спору на 15 днів та відкладено
розгляд справи на 19.02.2014, в порядку
ст.ст. 69, 77 Господарського
процесуального кодексу України.

Розпорядженням Голови господарського
суду міста Києва від 19.02.2013 справу
№910/335/13 передано на розгляд колегії
суддів у наступному складі: головуюча
суддя Літвінова М.Є., суддя Борисенко
І.І., суддя Сташків Р.Б., у зв'язку із
завантаженістю судді Трофименко Т.Ю.

Ухвалою від 19.02.2014, на підставі ст. 86 ГПК
Уркїани, справу №910/335/13 прийнято до
провадження колегією суддів, розгляд
справи призначений на 17.03.2014.

В судовому засіданні 17.03.2014, на підставі
ст. 77 ГПК України, судом оголошено
перерву до 02.04.2014.

Ухвалою від 02.04.2014, розгляд справи
відкладено на 16.04.2014.

Відповідач заперечив проти позову та
зазначив, що позивач безпідставно
нарахував суму заборгованості та 3 %
річних, тому у задоволенні позову
необхідно відмовити.

В судовому засіданні 16.04.2014, на підставі
ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд міста Києва,-

В С Т А Н О В И В:

01.01.2011 між позивачем та відповідачем
було укладено Договір № 320086 (далі -
Договір) на постачання теплової
енергії у гарячій воді, згідно умов
якого позивач постачає теплову енергію
у гарячій воді на межу балансової
належності з відповідачем для потреб:
опалення - в період опалювального
сезону, гарячого водопостачання -
протягом року, в кількості та в обсягах
згідно з Додатком 1 до Договору, яку
відповідач зобов'язаний оплачувати
щомісяця своєчасно та в повному обсязі
(пп. 2.2.1. та 2.3.1. Договору).

Згідно частини 1 статті 275
Господарського кодексу України за
договором енергопостачання
енергопостачальне підприємство
(енергопостачальник) відпускає
електричну енергію, пару, гарячу і
перегріту воду (далі - енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Нарахування відповідачу за теплову
енергію здійснюється відповідно до
звертання-доручення про укладення
Договору на постачання теплової
енергії у гарячій воді по приладах
обліку за тарифами, встановленими і
затвердженими розпорядженням
Київської міської державної
адміністрації.

На підставі п. 9 Додатку 2 до договору
відповідач зобов'язався щомісячно з 12
по 15 число самостійно отримувати у
районному відділі теплозбуту
табуляграму фактичного споживання
теплової енергії за попередній період
та акт звірки на початок
розрахункового періоду (один примірник
оформленого акту звірки повертати у
РВТ).

Відповідно до п. 10 Додатка 2 до Договору
забезпечує не пізніше 10 числа місяця
наступного за розрахунковим оплату
коштів від населення за фактично
спожиту теплову енергію на
розрахунковий рахунок постачальника.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач взяті на себе зобов'язання
виконав належним чином.

Відповідно до умов Договору позивач в
період з 01.10.2011 по 01.12.2012 поставив
відповідачу теплову енергію на суму 15
181 453,41 грн., що підтверджується
відомостями обліку споживання
теплової енергії, табуляграми за
звітний період, копії яких містяться в
матеріалах справи.

Як визначено частинами 1, 2 статті 193
Господарського кодексу України,
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. Кожна сторона
повинна вжити усіх заходів, необхідних
для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

За змістом статті 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до статті 527 Цивільного
кодексу України боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок, а кредитор -
прийняти виконання особисто, якщо інше
не встановлено договором або законом,
не випливає із суті зобов'язання чи
звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(ч. 1 ст. 530 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до статті 599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до п 2.3.1. відповідач
зобов'язався дотримуватись кількості
споживання теплової енергії за кожним
параметром в обсягах, які визначені у
додатку 1 до Договору, не допускаючи їх
перевищення; своєчасно сплачувати
вартість спожитої теплової енергії в
терміни та за тарифами, зазначеними у
додатку 2 до Договору.

Відповідно до п 2.3.5 відповідач
зобов'язується забезпечувати:

• своєчасне надходження коштів на
транзитний рахунок ГІОЦ КМДА від
мешканців за спожиту теплову енергію;

• своєчасне надходження коштів на
рахунок "Постачальника" за теплову
енергію, спожиту орендарями;

• прийняття усіх заходів (в т.ч.
примусових) для стягнення коштів з
боржників згідно з чинним
законодавством України.

Вищезазначене свідчить про те, що
відповідач зобов'язаний забезпечити
надходження коштів до ГІОЦ в такому
розмірі, щоб даних коштів вистачило для
погашення щомісячних нарахувань
позивача за спожиту теплову енергію.

Згідно пп. 3.2 Договору, позивач не несе
відповідальності за відносини
відповідача з третьою стороною. Таким
чином, підписання договору з КП "ГІОЦ"
КМДА (договір №1101 від 02.01.2009) на
розщеплення грошових коштів, які
надходять від населення, не звільняє
відповідача від обов'язку вчасної
сплати за поставлений позивачем товар.

На відповідача покладається обов'язок
вчинити дії, які б забезпечили
надходження коштів від кінцевих
споживачів до КП "ГІОЦ" КМДА (претензії,
позови, роз'яснювальна робота, угоди
про реструктуризацію боргу та інше.).

Однак, суду не надано доказів на
підтвердження вчинення відповідачем
дій покликаних забезпечити
надходження коштів.

Крім того, відповідно ст. 528 Цивільного
кодексу України, виконання обов'язку
може бути покладене боржником на іншу
особу, якщо з умов договору, вимог
кодексу, інших актів цивільного
законодавства або суті зобов'язання не
випливає обов'язок боржника виконати
зобов'язання особисто.

В даному випадку передоручивши
виконання обов'язку оплати за
договором на КП "ГІОЦ" КМДА, відповідач
не змінив сторону у зобов'язанні та не
позбувся зобов'язань визначених
договором на постачання теплової
енергії, а отже нести відповідальність
передбачену законодавством та умовами
договору у разі неналежного виконання
його умов.

Відповідно до п.10 Додатку 2 до Договору
відповідач зобов'язаний забезпечити
надходження коштів на розрахунковий
рахунок КП "ГІОЦ" КМДА від кінцевих
споживачів (мешканців).

Оскільки, відповідач не зміг
забезпечити виконання умов договору в
частині оплати, а саме не вчинив жодних
дій, які б забезпечили надходження
коштів на розрахунковий рахунок КП
"ГІОЦ" КМДА від мешканців, в результаті
чого КП "ГІОЦ" КМДА не перерахувало
кошти за спожиту теплову енергію у
необхідному обсязі, відповідальність
за неналежне виконання зобов'язання
повинен нести відповідач.

Отже, відповідно до умов Договору,
величина фактично спожитої теплової
енергії, що визначена в Гігакалоріях
визначена в облікових картках, які
щомісяця оформляються постачальником
для споживача.

Слід зазначити, що на дослідження
експерта були надані щомісячні
облікові картки за Договором 320086 по КП
ЖЕО-105" Голосіївської районної в м.
Києві ради за період з 01.10.2011 по 01.12.2012, в
яких відображено загальне нарахування
по договору за типами теплових
навантажень гарячого водопостачання
та спожитої теплової енергії (Гкал) в
гігакалоріях, її вартість, згідно
затверджених тарифів на теплоенергію
за відповідною категорією споживачів
(шифр тарифу), що відповідають тарифам,
затвердженим розпорядженнями КМДА та
постановами НКРЕ по кожному особовому
рахунку споживача за розрахунковий
період (місяць) складені позивачем.

Відповідно даних, відображених в
облікових картках по Договору №320086
відносно споживача - КП "ЖЕО-105"
Голосіївської районної в м. Києві ради
за період з 01.10.2011 по 01.12.2012 щодо обсягу
загального нарахування по договору за
типами теплових навантажень гарячого
водопостачання та теплової енергії
(Гкал) в гігакалоріях, спожитої
відповідачем за вказаний період,
становить 50 587,45243 Гкал., загальною
вартістю 15 181 453,41 грн. (з ПДВ), при цьому,
що у розрахунку ціни позову, позивач у
колонці "нараховано" зазначив - 15 181 601,92
грн. (з ПДВ), тобто на 148,51 грн. є більшим.

Наведені дані також підтверджені
висновком експертизи №7438/7439/13-45 від
13.01.2014 та не спростовано позивачем.

З таблиці №2 наведеній у висновку
судового експерта вбачається, що за
даними облікових карток відповідачу
нараховано за типами теплових
навантажень гарячого водопостачання
споживання теплової енергії (Гкал),
згідно Договору від 01.01.2011 №320086 за
період з 01.10.2011 по 01.12.2012 в обсязі 50 587,45243
Гкал., у тому числі: з 01.10.2011 по 31.12.2011 - 15
941,88589 Гкал; з 01.01.2012 по 01.12.2012 - 34 645,56654
Гкал. Загальна вартість спожитої
відповідачем теплової енергії, що
вказана в облікових картках за
вказаний період в обсязі 50 587,45243 Гкал,
становить 15 181 456,41 грн. (з ПДВ), у тому
числі: з 01.10.2011 по 31.12.2011 - 4 825 854,73 грн., з
01.01.2012 по 01.12.2012 - 10 355 598,68 грн.

З розрахунку заборгованості
вбачається, що відповідач сплатив за
спірний період 8 135 578,36 грн., доказів
протилежного суду не надано.

На вимогу суду та експерта, ні позивач,
ні відповідач не надав первинні
документи (банківські виписки,
платіжні доручення) на дослідження не
надали, тому суд розглядає справу за
наявними матеріалами.

Щодо твердження відповідача щодо
повторного стягнення коштів у розмірі
308 873,98 грн., оскільки в постанові
Київського апеляційного
господарського суду від 29.05.2012 у справі
№7/294 судом встановлено переплату у
розмірі 308 873,98 грн. (передчасне
підвищення тарифів) за період з 01.01.2011
по 01.09.2011, слід зазначити, що в суду
відсутні підстави самостійно
зараховувати переплату в рахунок
погашення заборгованості за спірний
період. При цьому, в матеріалах справи
відсутні будь-які звертання
відповідача до позивача щодо
зарахування вказаної суми переплати в
рахунок погашення заборгованості за
спірний період.

Безпідставним та необґрунтованим є
посилання відповідача щодо того, що
стягнення боргу на користь позивача у
розмірі 350 618,60 грн., яка не врахована
позивачем в оплату в 2011 році, що
свідчить про повторне її стягнення.

Такого ж висновку суд дійшов і щодо
аналогічних заперечень та тверджень
відповідача.

Посилання відповідача щодо не
врахування в 2011 році оплати наданих
послуг мешканцями квартир за вересень
2011 року у розмірі 628 878,80 грн., судом
також не може братись до уваги,
оскільки заборгованість заявлена до
стягнення за період з 01.10.2011 по 01.12.2012.

Судом також встановлено, що на рахунок
позивача за спірний період від ГІОЦ
надійшли кошти у розмірі 8 092 394,56 грн., що
враховано позивачем при визначенні
суми заборгованості.

Крім того, згідно листів Управління
праці та соціального захисту населення
Голосіївської районної у м. Києві
державної адміністрації, згідно
постанови Кабінету Міністрів України
від 11.01.2005 №20 "Про затвердження порядку
перерахування деяких субвенцій з
державного бюджету місцевим бюджетам
та надання пільг, субсидій та
компенсацій" (зі змінами), Закону
України "Про основні засади
соціального захисту ветеранів праці та
інших громадян похилого віку", Закону
України "Про соціальний захист дітей
війни", Закону України "Про статус
ветеранів війни, гарантії їх
соціального захисту", Закону України
"Про реабілітацію жертв політичних
репресій на Україні", Закону України
"Про статус та соціальний захист
громадян, які постраждали внаслідок
Чорнобильської катастрофи" мало місце
зменшення заборгованості КП "ЖЕО-105"
Голосіївського району перед ПАТ
"Київенерго" за надані послуги, в тому
числі за Договором № 320086.

Відповідач у відзиві на позов зазначає,
що позивач не врахував пільги і
субсидії за спірний період, при цьому
заперечив посилання позивача, що 693 647,27
грн. він зарахував на інші договори, які
укладені між позивачем та
відповідачем, які є діючими, а 43 183,80 грн.
на Договір №320086. При цьому відповідач
зазначив, що за Договором №320086
рахується 132 житлові будинки, при цьому,
що за іншими договорами - по декілька
будинків.

Зазначені твердження відповідача та
позивача, були перевірені судом з
урахуванням документів, що долучені до
матеріалів справи та встановлено
наступне.

Дійсно, в матеріалах справи наявні
листи Управління праці та соціального
захисту населення Голосіївської
районної у м. Києві державної
адміністрації, які містять інформацію
щодо перерахування коштів пільг,
субсидій (986 741,70 грн.), тобто мало місце
зменшення заборгованості відповідача
перед позивачем. Зі змісту вказаних
листів, вбачається, що у них не вказано
на які саме договори ПАТ "Київенерго" ці
кошти були зараховані.

Сторони у справі повідомили суду, що
між ними укладено чотири договори на
теплопостачання №320086, 1532190, 1532910, 1533282 у
додатках до переліку об'єктів до яких
вказані різні будинки та нежитлові
приміщення, які знаходяться за різними
адресами.

Кошти, які надійшли від Управління за
спірний період за Договором №320086 у
розмірі 43 183,80 грн. від вказаної
загальної суми відображені у довідці
про надходження коштів позивача, тобто
були ним зараховані саме в цьому
розмірі за спірним Договором.

Тобто твердження позивача що кошти у
розмірі 986 741,70 грн. надходили по всім
вказаним договорам, підтверджується
матеріалами справи, зокрема реєстрами
зменшення заборгованості по наданих
пільгах та субсидіях мешканцям
Голосіївського району міста Києва, які
додані до кожного з листів Управління
та які кожного місяця надсилаються ним
на адресу позивача.

З урахуванням вищенаведеного, суд
погоджується з позицією позивача щодо
того, що за Договором №320086 були
зараховані кошти у розмірі 43 183,80 грн.
(пільги та субсидії), що
підтверджується матеріалами справи.

Акти звірки взаєморозрахунків, на які
посилається відповідач, та в яких
відображено, що станом на 01.05.2012 існує
переплата у розмірі 2 654 783,04 грн., судом
не може бути взято до уваги як належний
доказ, враховуючи, що він є
одностороннім.

Також, слід зазначити, що згідно
інформації КП ГІОЦ за договором про
постачання теплової енергії у гарячій
воді №320086 від 01.01.2011 за період з 01.10.2011
по 01.12.2012 з помісячною розбивкою,
відповідно до якої за розрахунковий
рахунок ПАТ "Київенерго" зараховано
кошти у розмірі 8 092 394,56 грн. (з ПДВ), що
враховано позивачем при здійсненні
розрахунку заборгованості, як
підтверджується наявними в матеріалах
справи доказами.

Що стосується кількості та вартості
поставленої теплової енергії, слід
зазначити наступне.

Відносини між позивачем та
відповідачем регулюються
законодавством у сфері
енергопостачання: Законом України "Про
теплопостачання", Законом України "Про
електроенергетику", тощо.

За приписами частини 6 статті 276
Господарського кодексу України
розрахунки за договорами
енергопостачання здійснюються на
підставі цін (тарифів), встановлених
відповідно до вимог закону.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону
тариф (ціна) на теплову енергію -
грошовий вираз витрат на виробництво,
транспортування, постачання одиниці
теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням
рентабельності виробництва,
інвестиційної та інших складових, що
визначаються згідно із методиками,
розробленими центральним органом
виконавчої влади у сфері
теплопостачання.

Згідно з приписами статті 20 вказаного
Закону тарифи на теплову енергію
повинні забезпечувати відшкодування
всіх економічно обґрунтованих витрат
на виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії. Тарифи на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії
затверджуються органами місцевого
самоврядування та повинні враховувати
повну собівартість теплової енергії і
забезпечувати рівень рентабельності
не нижче граничного рівня
рентабельності, встановленого
Кабінетом Міністрів України за
поданням центрального органу
виконавчої влади у сфері
теплопостачання.

При цьому, вартість теплової енергії,
яка є грошовим виразом витрат на
виробництво, транспортування,
постачання одиниці теплової енергії (1
Гкал) з урахуванням рентабельності
виробництва, інвестиційної та інших
складових, визначається тарифом, що
забезпечує відшкодування всіх
економічно обґрунтованих витрат на
виробництво, транспортування та
постачання теплової енергії.

Як зазначалось вище, згідно пункту 2.1
договору при виконанні умов цього
договору, а також вирішенні всіх
питань, що не обумовлені цим договором,
сторони зобов'язуються керуватися
тарифами, затвердженими органом
виконавчої влади, що здійснює державне
регулювання у сфері теплопостачання -
Національною комісією регулювання
ринку комунальних послуг України.

Додатком №1 до Договору, визначено
обсяги постачання теплової енергії
абоненту. Пунктом 1.4 зазначеного
додатку, визначено розподіл теплової
енергії в Гігакалоріях по кварталам,
згідно якого вбачається, що позивачем в
жодному місяці не було виставлено
відповідачу більше ніж визначено
додатком №1.

Зважаючи на встановлені обставини
справи та вимоги правових норм
викладених вище, а також на те, що
відповідач в установленому порядку
обставини, які повідомлені позивачем,
не спростував, розміру позовних вимог
не оспорив, господарський суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги в частині стягнення основного
боргу в розмірі 7 045 875,05 грн. нормативно
та документально доведені, а тому
підлягають задоволенню в цій частині,
враховуючи, що послуги надані
позивачем на суму 15 181 453,41 грн.

Відповідач в порядку ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, не довів належними доказами,
обставини на які посилався у своїх
поясненнях та заперечення та не
спростував - наведені позивачем.

Крім того позивач, керуючись статтею 625
Цивільного кодексу України, просить
суд стягнути на свою користь 186 307,81 грн.
- 3 % річних.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу
особа, яка порушила зобов'язання несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Приймаючи до уваги вищенаведені
приписи Цивільного кодексу України
щодо наявності у позивача права за
порушення грошового зобов'язання
відповідачем вимагати сплати
останнім 3% річних, перевіривши
здійснений позивачем розрахунок
поданий до суду, дійшов висновку, що він
здійснений без врахування умов
договору (п.10 додатку №2 до договору).

У розрахунку 3 % позивач не вірно
визначив початкову дату прострочення,
що враховано судом при здійсненні
перерахунку 3 % річних.

При перерахунку 3 % річних, судом взято
до уваги, що за червень 2012 року, як було
встановлено судом при вирішенні спору,
вартість наданих послуг була дещо
меншою ніж вказана позивачем у
розрахунку.

За перерахунком суду розмір 3 % річних,
що підлягає задоволенню становить 125
488,67 грн.

Відповідно до частини 1 статті 32
Господарського процесуального кодексу
України Згідно зі статтею 32
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, які мають
значення для правильного вирішення
господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33
Господарського процесуального кодексу
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог і
заперечень.

Статтею 34 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що господарський суд
приймає тільки ті докази, які мають
значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування

Таким чином, позовні вимоги підлягають
задоволенню в частині суми основного
боргу - 7 045 875,05 грн. та 3 % річних - 125 488,67
грн. В іншій частині позовних вимог
слід відмовити.

Відповідно до статті 49 ГПК України
судові витрати покладаються на
відповідача пропорційно розміру
задоволених вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позовні вимоги задовольнити частково.

2.Стягнути з Комунального підприємства
"Житлово-експлуатаційна організація -
105 Голосіївського району" (01033, м. Київ,
вул. Тарасівська, 2, код 26385486) на користь
Публічного акціонерного товариства
"Київенерго" (01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5,
код 00131305) суму основного боргу у
розмірі 7 045 875,05 грн. (сім мільйонів
сорок п'ять тисяч вісімсот сімдесят
п'ять гривень 05 коп.), 125 488,67 грн. (сто
двадцять п'ять тисяч чотириста
вісімдесят вісім гривень 67 коп.) та 63
837,28 грн. (шістдесят три тисячі вісімсот
тридцять сім гривень 28 коп.) судового
збору.

3.В іншій частині позову відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

5.Після набрання рішенням законної сили
видати наказ.

Дата підписання

повного тексту рішення: 22.04.2014

Головуючий суддя

М.Є. Літвінова

Судді

І.І.Борисенко

Р.Б.
Сташків