ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2014 р.
Справа № 2/12

Львівський апеляційний господарський
суд в складі колегії

головуючого-судді
Малех І. Б.

суддів
Желік М. Б.

Кузь В. Л.

при секретарі судового засідання
Кришталь М.Б.

за участю представників:

від позивача - Буртовий М. В.;

від відповідача - не з'явився;

від третьої особи 1, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - не з'явився;

від третьої особи 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - не з'явився.

від третьої особи 3, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний Банк "Надра"

на ухвалу господарського суду
Чернівецької області від 26.03.2014р. (суддя
Ніколаєв М.І.)

у справі № 2/12

за позовом: Публічного акціонерного
товариства "Комерційний Банк "Надра",
м. Київ

до відповідача: Відкритого
акціонерного товариства "Туристичний
комплекс "Черемош", м. Чернівці

треті особи, які не заявляють
самостійні вимоги на предмет спору на
стороні відповідача:

- гр. ОСОБА_4, м. Київ

- Колективне підприємство
"Екопласт" ГО "КМАІ Наша справа",м.
Бровари

- Регіональне відділення Фонду
державного майна України по
Чернівецькій області, м. Чернівці

про: звернення стягнення на предмет
іпотеки - 25181742,98грн.

ВСТАНОВИВ:

господарським судом Чернівецької
області (суддя Ніколаєв М.І.) винесено
ухвалу у справі № 2/12 за позовом
Публічного акціонерного товариства
"Комерційний банк "НАДРА" до
відповідача Відкритого акціонерного
товариства "Туристичний комплекс
"Черемош" за участю третьої особи 1, яка
не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
фізичної особи ОСОБА_4, за участю
третьої особи 2, яка не заявляє
самостійних вимог на предмет спору на
стороні відповідача Колективне
підприємство "Екопласт" Громадська
організація "Київська міська асоціація
інвалідів "Наша справа", відповідно до
якої прийнято заяву про збільшення
позовних вимог, залучено до участі у
справі в якості третьої особи без
самостійних вимог на стороні
відповідача Регіональне відділення
Фонду державного майна України по
Чернівецькій області, зупинено
провадження у справі № 2/12 до
закінчення судового розгляду справи №
727/2246/14-ц, зобов'язано сторони протягом 5
днів після закінчення судового
розгляду справи № 727/2246/14-ц повідомити
про це господарський суд для
поновлення провадження у справі.

Не погодившись із ухвалою суду першої
інстанції ПАТ "Комерційний банк "Надра"
подав апеляційну скаргу, в якій просить
скасувати ухвалу Господарського суду
Чернівецької області від 26.03.2014 року у
справі № 2/12 в частині зупинення
провадження у справі, а справу передати
на розгляд до Господарського суду
Чернівецької області.

В апеляційній скарзі скаржник
зазначає, зокрема, що зупинення
провадження у справі є наслідком
затягуванням відповідачем судового
розгляду, оскільки відсутні підстави
для такого зупинення. Вказує, що
правочин є правомірним, якщо його
недійсність прямо не встановлена
законом або якщо він не визнаний судом
недійсним, відтак сам факт подання
позову про визнання недійсним договору
іпотеки не має значення для даної
справи, оскільки виходячи із принципу
рівності сторін та неупередженості
судового розгляду, будь-яка із сторін
судового процесу не може наперед
передбачити результат судового
рішення. Окрім того, відповідач не
позбавлений права у випадку
задоволення таких позовних вимог
звертатися до суду з заявою про
перегляд рішення за нововиявленими
обставинами.

Представник позивача в судовому
засіданні навів доводи, аналогічні
викладеним в апеляційній скарзі,
просив скасувати ухвалу
Господарського суду Чернівецької
області від 26.03.2014 року у справі № 2/12 в
частині зупинення провадження у
справі, а справу передати на розгляд до
Господарського суду Чернівецької
області.

Треті особи та відповідач до суду не
з'явились, причин неявки не повідомили,
хоча належним чином були повідомленні
про час та місце судового засідання.

Розглянувши апеляційну скаргу,
дослідивши матеріали справи,
перевіривши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального
законодавства, перевіривши юридичну
оцінку обставин справи та повноту їх
встановлення, колегія суддів дійшла до
висновку, що ухвалу Господарського
суду Чернівецької області від 26.03.2014
року у справі № 2/12 слід скасувати в
частині зупинення провадження у
справі, вимоги апеляційної скарги
задоволити та направити справу на
розгляд господарському суду
Чернівецької області.

При цьому колегія суддів виходила з
наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 101
Господарського процесуального кодексу
України, у процесі перегляду справи
апеляційний господарський суд за
наявними у справі і додатково поданими
доказами повторно розглядає справу.

Відповідно до чинного законодавства
рішення суду є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
законодавства і всебічно перевіривши
обставини, вирішив справу у
відповідності з нормами матеріального
права, що підлягають застосуванню до
даних правовідносин, а за їх
відсутності - на підставі закону, що
регулює подібні відносини, або
виходячи із загальних засад і змісту
законодавства України.

Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам
не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи,
24.03.2014 року від Відкритого акціонерного
товариства "Туристичний комплекс
"Черемош" надійшло клопотання про
зупинення провадження у даній справі
до моменту розгляду Шевченківським
районним судом м.Чернівці справи №
727/2246/14-ц за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 до Генерального
агентства по туризму в Чернівецькій
області - Відкритого акціонерного
товариства "Черемош", ВАТ "КБ "Надра",
Фонду державного майна України по
Чернівецькій області про визнання
недійсними договорів іпотеки
укладених між Відкритим акціонерним
товариством "Туркомплекс "Черемош" та
ВАТ "КБ "Надра" ВЕЕ № 178304 та ВЕМ № 672019
від 15.02.2007 року.

При цьому заявник долучив копію ухвали
Шевченківського районного суду м.
Чернівці від 24.03.2014 року та копію
позовної заяви.

Суд першої інстанції задовольняючи
подану заяву виходив з того, що у разі
невиконання або неналежного виконання
боржником основного зобов'язання
іпотекодержатель вправі задовольнити
свої вимоги за основним зобов'язанням
шляхом звернення стягнення на предмет
іпотеки, однак відповідно до ст. 17
Закону України "Про іпотеку" іпотека
припиняється у разі визнання
іпотечного договору недійсним. У
зв'язку з тим, що договори іпотеки
оскаржуються в судовому порядку суд
вважав, що така заява підлягає до
задоволення.

З такими висновками суду першої
інстанції колегія суддів не
погоджується з огляду на таке.

Статтею 79 ГПК України встановлено
вичерпний перелік підстав зупинення
провадження у справі. Зупинення
провадження у справі з інших підстав є
неправомірним.

Зупинення провадження у справі - це
тимчасове й повне припинення всіх
процесуальних дій у справі, що
викликане настанням зазначених у
законі причин, що перешкоджають
подальшому руху процесу, і щодо яких
невідомо, коли вони можуть бути
усунені.

Відповідно до частини першої статті 79
ГПК України господарський суд зупиняє
провадження у справі в разі
неможливості розгляду даної справи до
вирішення пов'язаної з нею іншої
справи, що розглядається іншим судом.

Враховуючи вимоги закону, для
вирішення питання про зупинення
провадження у справі господарський суд
у кожному випадку повинен з'ясовувати,
як пов'язана справа, яка розглядається
даним судом із справою, що
розглядається іншим судом, а також чим
обумовлюється неможливість розгляду
даної справи.

При цьому, пов'язаність справ полягає в
тому, що рішення іншого суду, який
розглядає справу, встановлює
обставини, що впливають на зібрання та
оцінку доказів у даній справі, і ці
обставини повинні бути такими, що мають
значення для даної справи.

Під неможливістю розгляду даної справи
слід розуміти неможливість для даного
господарського суду самостійно
встановити обставини, які
встановлюються іншим судом в іншій
справі, - у зв'язку з непідвідомчістю
або непідсудністю іншої справи даному
господарському суду, одночасністю
розгляду двох пов'язаних між собою
справ різними судами або з інших
причин.

Іншим судом, про який йдеться у частині
першій статті 79 ГПК України, є будь-який
орган, що входить до складу судової
системи України згідно з статтею 3 та
частиною другою статті 17 Закону
України "Про судоустрій і статус
суддів"; іншим судом може вважатися й
інший склад суду (одноособовий чи
колегіальний) в тому ж самому судовому
органі, в якому працює суддя (судді), що
вирішує (вирішують) питання про
зупинення провадження у справі.

Відповідно до п. 2.17 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
29.05.2013 року № 11 "Про деякі питання
визнання правочинів (господарських
договорів) недійсними", якщо спір про
визнання недійсним правочину
(господарського договору) вирішується
одночасно з розглядом іншим судом
іншої справи, позовні вимоги в якій
ґрунтуються на цьому ж правочині
(зокрема, про стягнення коштів,
витребування майна тощо), то наведене
згідно з частиною першою статті 79 ГПК
може з урахуванням обставин конкретної
справи бути підставою для зупинення
провадження у такій іншій справі до
закінчення розгляду справи про
визнання правочину (господарського
договору) недійсним.

Отже, зупинення провадження у справі
про стягнення коштів до вирішення
справи, предметом якої є визнання
договору недійсним, на підставі якого
заявлена вимога про стягнення коштів, є
правом, а не обов'язком суду, і
вирішуючи питання про зупинення або
про відмову у зупиненні провадження у
справі, суд має враховувати обставини
конкретної справи.

Проте, місцевим господарським судом
при винесенні ухвали не обґрунтовано,
яким чином з'ясування обставин в ході
розгляду справи №727/2246/14-ц унеможливить
розгляд заявленої позовної вимоги у
справі №2/12, та яким чином встановлені у
вказаній справі обставини впливають на
оцінку доказів, якими сторони
обґрунтовують свої доводи у даній
справі, виходячи із предмету, підстави
позову та з урахуванням презумпції
правомірності правочину (ст. 204 ЦК
України).

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 83 ГПК
України господарський суд, приймаючи
рішення, має право визнати недійсним
повністю або у певній частині
пов'язаний з предметом спору договір,
який суперечить законодавству.

Отже, пункт 1 частини 1 ст. 83 ГПК України
передбачає право господарського суду
визнати недійсним повністю чи в певній
частині пов'язаний із предметом спору
договір, який суперечить
законодавству; тобто, мається на увазі
ситуація, коли визнання недійсним
договору не є предметом позову, тобто
позовна вимога не полягає у визнанні
договору недійсним, а лише ґрунтується
на договорі, який суд може визнати
недійсним в силу наведеної вимоги. При
цьому, вказана норма не містить умови
про її застосування, виключно за
наявності тотожності суб'єктного
складу сторін спору зі сторонами
оспорюваного договору.

Таким чином, розглядаючи позовні
вимоги, що випливають з договору, суд, у
будь-якому випадку, має перевірити
правомірність цього договору, що ще раз
підтверджує безпідставність зупинення
судом першої інстанції провадження у
даній справі до розгляду іншої справи,
предметом якої є вимоги про визнання
недійсним договору.

Враховуючи наявність права суду, а не
обов'язку щодо зупинення провадження у
справі, виключно конкретні обставини
даного спору та підстави позову про
визнання договору недійсним, наявність
інших способів захисту права чи
законного інтересу відповідача навіть
у разі визнання недійсним спірного
правочину, колегія суддів апеляційного
господарського суду приходить до
висновку про необґрунтованість
висновків суду першої інстанції про
неможливість розгляду даної справи до
вирішення іншої, яка перебуває у
провадженні Шевченківського районного
суду м. Чернівці.

Провадження у даній справі порушено
ухвалою Господарського суду
Чернівецької області від 11.02.2010 року, і
ухвалами суду від 22.12.2010 року та 25.04.2013
року вже двічі зупинявся, відтак
повторне зупинення провадження у
справі може спричинити порушення прав
позивача на справедливий і публічний
розгляд його справи упродовж розумного
строку.

Колегія суддів також звертає увагу на
те, що зокрема, із врахуванням ст. 106 ГПК
України ухвала суду першої інстанції в
частині залучення до участі у справі
третьої особи та в частині збільшення
позовних вимог оскарженню в
апеляційному та у касаційному порядку
не підлягають, відтак оскаржувана
ухвала згідно положень закону та вимог
апеляційної скарги переглядається
лише в частині зупинення провадження у
справі.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Згідно ч. 7 ст. 106 ГПК України у випадках
скасування апеляційною інстанцією
ухвал про відмову у прийнятті позовної
заяви або заяви про порушення справи
про банкрутство, про повернення
позовної заяви або заяви про порушення
справи про банкрутство, зупинення
провадження у справі, припинення
провадження у справі, про залишення
позову без розгляду або залишення
заяви у провадженні справи про
банкрутство без розгляду справа
передається на розгляд місцевого
господарського суду.

За таких умов, колегія суддів діючи в
межах повноважень передбачених ст. ст.
103, 104 Господарського процесуального
кодексу України вважає, що ухвалу
Господарського суду Чернівецької
області від 26.03.2014 року у справі № 2/12
слід скасувати в частині зупинення
провадження у справі, вимоги
апеляційної скарги задоволити та
направити справу на розгляд
господарському суду Чернівецької
області.

Разом з тим, судова колегія звертає
увагу на наступне.

Якщо судом апеляційної інстанції
скасовано ухвалу місцевого
господарського суду з числа зазначених
у частині сьомій статті 106 ГПК з
передачею справи на розгляд суду
першої інстанції, то розподіл сум
судового збору, пов'язаного з розглядом
відповідних апеляційних скарг,
здійснюється судом першої інстанції за
результатами розгляду ним справи,
згідно із загальними правилами статті
49 ГПК України.

Таким чином, розподіл судових витрат за
результатами розгляду апеляційної
скарги покладається на суд першої
інстанції за наслідками вирішення
спору по суті (прийняття рішення у
справі).

Відповідно до ст.ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.
Господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський
суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 104, 105, 106 ГПК
України, Львівський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Комерційний
банк "НАДРА", м. Київ, вул. Кудрявська, 11
(вх. № 01-05/1680/14 від 07.04.2014 року)
задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду
Чернівецької області від 26.03.2014 року у
справі № 2/12 в частині зупинення
провадження у справі № 2/12 до
закінчення судового розгляду справи №
727/2246/14-ц скасувати.

3. Справу направити на розгляд до
Господарського суду Чернівецької
області.

4. Постанова набирає законної сили
з дня її прийняття та може бути
оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи направити на
адресу місцевого господарського суду.

Повний текст постанови
виготовлений 22.04.2014 р.

Головуючий суддя
Малех І. Б.

Суддя
Желік М. Б.

Суддя
Кузь В. Л.