ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" березня 2014 р.
Справа № 911/475/14

Господарський суд Київської області в
складі судді Скутельника П.Ф., при
секретарі Жилі Б.В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні
матеріали справи №911/475/14

за позовом публічного акціонерного
товариства "Оболонь", ідентифікаційний
код: 05391057, місцезнаходження: 04655, м. Київ,
вул. Богатирська, 3,

до публічного акціонерного товариства
"Птахофабрика "Васильківська",
ідентифікаційний код: 05513193,
місцезнаходження: 08635, Київська обл.,
Васильківський р-н, с. Зелений Бір, вул.
Радянська, 19,

про стягнення,

за участю представників сторін:

від позивача: Сергієнко А.В., яка діє на
підставі довіреності від 06.11.2013 року
№163/0/25-13; Ордуханова А.П., яка діє на
підставі довіреності від 06.06.2011 року
б/н;

від відповідача: не з'явився, -

Обставини справи:

публічне акціонерне товариство
"Оболонь" (далі за текстом: Позивач)
звернулось до господарського суду
Київської області з позовною заявою до
публічного акціонерного товариства
"Птахофабрика "Васильківська" (далі за
текстом: Відповідач) про стягнення
заборгованості за договором
купівлі-продажу дробини пивної сухої
від 01.08.2009 року №34 у вигляді трьох
процентів річних у сумі 52 597,73 грн.
(п'ятдесят дві тисячі п'ятсот дев'яносто
сім гривень 73 коп.) та інфляційних втрат
у сумі 8 646,96 грн. (вісім тисяч шістсот
сорок шість гривень 96 коп.).

Позовні вимоги Позивач обґрунтовує
тим, що Відповідач не виконав належним
чином зобов'язання за договором
купівлі-продажу дробини пивної сухої
від 01.08.2009 року №34 з повної оплати
поставленого Позивачем товару, у
зв'язку з чим за Відповідачем
утворилась заборгованість у вигляді
трьох процентів річних у сумі 52 597,73 грн.
(п'ятдесят дві тисячі п'ятсот дев'яносто
сім гривень 73 коп.) та інфляційних втрат
у сумі 8 646,96 грн. (вісім тисяч шістсот
сорок шість гривень 96 коп.) за період з
25.01.2012 року по 30.01.2014 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 17.02.2014 року порушено
провадження у справі №911/475/14, розгляд
якої призначено на 24.03.2014 року.

24.03.2014 року через відділ діловодства
господарського суду Київської області
від Позивача надійшли додаткові
пояснення до позовної заяви б/н, б/д (вх.
№5084/14 від 21.03.2014 року) з доданим
документом.

24.03.2014 року в судове засідання з'явились
представники Позивача, які виконали
вимоги ухвали суду від 17.02.2014 року,
надали пояснення, позов підтримали та
просили задовольнити. Представник
Відповідач в судове засідання не
з'явився, про причини нез'явлення суд не
повідомив, вимоги ухвали суду від 17.02.2014
року не виконав. У зв'язку з цим, спір
розглядався за наявними у справі
матеріалами, після дослідження яких
суд видалився до нарадчої кімнати для
прийняття рішення у справі, оголошення
якого призначено на 24.03.2014 року.

Відповідно до абз. 3 п. 3.9.1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26.12.2011 року за №18,
в разі якщо ухвалу про порушення
провадження у справі було надіслано за
належною адресою (тобто повідомленою
суду стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Разом з тим, як вбачається з
рекомендованого повідомлення про
вручення поштового відправлення,
виплату поштового переказу Р 01 0,
Відповідач отримав ухвалу
господарського суду Київської області
від 17.02.2014 року про порушення
провадження у справі 27.02.2014 року.

Беручи до уваги викладене, а також те,
що Відповідач належним чином
повідомлений про подання до суду
позову, дату та час розгляду справи,
враховуючи те, що кореспонденція суду
направлена на адресу Відповідача та
враховуючи наявність в матеріалах
справи належних доказів отримання
Відповідачем ухвали суду від 17.02.2014
року, суд дійшов висновку, що
Відповідач були належним чином
повідомлений про час і місце розгляду
справи.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Оскільки Відповідач про час і місце
судового засідання був повідомлений
належним чином, доказів, на які він
посилався би, як на підставу для
відмови в задоволенні позову, суду не
надав, то відповідно до ст. 75
Господарського процесуального кодексу
України, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.

Згідно ч. 2 ст. 82 Господарського
процесуального кодексу України,
рішення приймається господарським
судом за результатами оцінки доказів,
поданих сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Детально розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
Позивача, з'ясувавши фактичні
обставини, які мають значення для
розгляду справи і вирішення спору по
суті, дослідивши подані докази, суд -

Встановив:

відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу
України, господарські договори
укладаються за правилами,
встановленими Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом, іншими
нормативно-правовими актами щодо
окремих видів договорів.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України встановлено, що до
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 202 Цивільного
кодексу України, правочином є дія
особи, спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків. Правочини можуть бути
односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правововідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утримуватися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Детально дослідивши матеріали справи,
судом встановлено, що рішенням
господарського суду Київської області
від 22 листопада 2011 року у справі №16/139-11
позов публічного акціонерного
товариства "Оболонь" до відкритого
акціонерного товариства "Птахофабрика
"Васильківська" про стягнення
заборгованості по Договору
купівлі-продажу № 34 від 01.08.2009 року
задоволено частково; вирішено стягнути
з відкритого акціонерного товариства
"Птахофабрика "Васильківська" на
користь публічного акціонерного
товариства "Оболонь" 1 030 176,24 грн.
основної заборгованості, 10 301,76 грн.
державного мита та 235,90 грн. за
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Як вбачається з рішення господарського
суду Київської області від 22 листопада
2011 року у справі №16/139-11, господарським
судом Київської області встановлено,
що між Публічним акціонерним
товариством "Оболонь" та Відкритим
акціонерним товариством "Птахофабрика
"Васильківська" укладено Договір
купівлі-продажу дробини пивної сухої №
34 від 01.08.2009 року, згідно якого позивач
зобов'язується в порядку та на умовах,
визначених цим Договором, передати у
власність відповідача товар, а
відповідач зобов'язується прийняти та
оплатити його в термін і в розмірі, що
передбачені цим Договором (п. 1.2.
Договору). Предметом даного договору є
придбання відповідачем у позивача на
умовах визначених цим договором
дробини пивної сухої (п. 1.1 Договору).
Відповідно до п. 2.3 Договору, датою
поставки вважається дата підписання
уповноваженими на те представниками
сторін видаткової накладної, що є
невід'ємною частиною цього Договору.
Згідно з п. 2.4 Договору, разом з товаром
позивач передає відповідачу
посвідчення якості, видаткову накладну
та податкову накладну. Сторони
домовились, що поставка товару може
здійснюватися на підставі замовлення
(усного або письмового) відповідача та
згідно видаткової накладної без
оформлення специфікації. В цьому
випадку приймання відповідачем товару
в асортименті, кількості та по цінам,
вказаним у видатковій накладній, є
згодою відповідача на покупку цього
товару (п. 2.5 Договору). Відповідно до п.
3.2 Договору, загальна вартість товару,
що постачається по даному договору
складає - суму всіх поставок здійснених
по даному Договору згідно підписаних
сторонами документів на відпуск
товарів, які з моменту підписання їх
повноважними представниками стають
невід'ємною частиною договору. Між
Публічним акціонерним товариством
"Оболонь" та Відкритим акціонерним
товариством "Птахофабрика
"Васильківська" укладено Додаткову
угоду № 1 від 31.12.2009 року до Договору № 34
від 01.08.2009 року. Відповідно до п. 1.
Додаткової угоди, сторони доповнили
договір пунктом 8.1, який виклали в
наступній редакції: "п. 8.1 продовжити
термін дії Договору № 34 від 01.08.2009р. до
31.12.2010 р.". Згідно п. 3.4 Договору, оплата
товару покупцем здійснюється шляхом
перерахування безготівкових коштів в
розмірі, встановленому в п. 3.1 цього
Договору, на поточний рахунок позивача
не пізніше 30 банківських днів з моменту
отримання від позивача товару. Оплата
вважається здійсненою після
надходження грошових коштів на
поточний рахунок позивача (п. 3.5
Договору).

При розгляді справи №16/139-11
господарським судом Київської області
встановлено, що станом на час прийняття
рішення борг відкритого акціонерного
товариства "Птахофабрика
"Васильківська" становить 1 030 176,24 грн.
(згідно накладних доданих до позовної
заяви). Відкритим акціонерним
товариством "Птахофабрика
"Васильківська" заборгованість в сумі 1
030 176,24 грн. оплачена не була, доказів
сплати до суду не надано. Судом
встановлено факт неналежного
виконання відкритим акціонерним
товариством "Птахофабрика
"Васильківська" своїх зобов'язань за
Договором купівлі-продажу № 34 від
01.08.2009 року.

Факт неналежного виконання
Відповідачем зобов'язань за договором
купівлі-продажу дробини пивної сухої
від 01.08.2009 року №34 щодо оплати у повному
обсязі за отриманий товар також
встановлено рішенням господарського
суду Київської області від 28.03.2012 року у
справі №14/011-12.

Згідно ч. 1 ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України,
Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського
процесуального кодексу України, факти,
встановлені рішенням господарського
суду (іншого органу, який вирішує
господарські спори), за винятком
встановлених рішенням третейського
суду, під час розгляду однієї справи, не
доводяться знову при вирішенні інших
спорів, в яких беруть участь ті самі
сторони.

Таким чином, факт неналежного
виконання Відповідачем зобов'язань за
договором купівлі-продажу дробини
пивної сухої від 01.08.2009 року №34 з повної
оплати отриманого товару встановлено
рішенням господарського суду
Київської області від 22 листопада 2011
року у справі №16/139-11 та рішенням
господарського суду Київської області
від 28.03.2012 року у справі №14/011-12.

На підставі викладеного, суд дійшов
висновку, що факт неналежного
виконання Відповідачем зобов'язань за
договором купівлі-продажу дробини
пивної сухої від 01.08.2009 року №34 з повної
оплати отриманого товару є
встановленим рішеннями господарського
суду та в силу положень ч. 2 ст. 35
Господарського процесуального кодексу
України є доведеним та не підлягає
доказуванню.

Як вказує Позивач, Відповідач не
виконав належним чином зобов'язання за
договором купівлі-продажу дробини
пивної сухої від 01.08.2009 року №34,
сплативши заборгованість за вказаним
договором у повному обсязі лише 31.01.2014
року.

Частиною 1 ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Доказів, які б спростовували
твердження Позивача, Відповідачем суду
не подано; жодних пояснень щодо
неможливості подання таких доказів
Відповідачем суду не надано.

У позовній заяві від 12.02.2014 року №432/0/2-14
Позивач просить стягнути з Відповідача
за прострочення виконання
Відповідачем грошового зобов'язання за
договором купівлі-продажу дробини
пивної сухої від 01.08.2009 року №34 три
проценти річних у сумі 52 597,73 грн. за
період з 25.01.2012 року по 30.01.2014 року.
Розрахунок суми трьох процентів річних
знаходиться в матеріалах справи.

Відповідно до абз.абз. 1-3 п. 7.1. постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань» від 17.12.2013 року
№14, за відсутності інших підстав
припинення зобов'язання, передбачених
договором або законом, зобов'язання, в
тому числі й грошове, припиняється його
виконанням, проведеним належним чином
(стаття 599 ЦК України). Саме лише
прийняття господарським судом рішення
про задоволення вимог кредитора, якщо
таке рішення не виконано в
установленому законом порядку, не
припиняє зобов'язальних відносин
сторін і не звільняє боржника від
відповідальності за невиконання
грошового зобов'язання та не позбавляє
кредитора права на отримання
передбачених частиною другою статті 625
ЦК України сум. Отже, якщо судове
рішення про стягнення з боржника
коштів фактично не виконано, кредитор
вправі вимагати стягнення з нього в
судовому порядку сум інфляційних
нарахувань та процентів річних аж до
повного виконання грошового
зобов'язання.

Як встановлено судом, рішенням
господарського суду Київської області
від 28.03.2012 року у справі №14/011-12 вирішено
стягнути з відкритого акціонерного
товариства „Птахофабрика
„Васильківська" на користь Публічного
акціонерного товариства „Оболонь" 22
776,77 грн. 3 % річних та судові витрати 455,53
грн. судового збору. З вказаного
рішення вбачається, що сума 3% річних
нарахована за період з 01.05.2011 року по
24.01.2012 року.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України визначено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Перевіркою правильності визначення
Позивачем вищевказаної суми трьох
процентів річних, судом встановлено, що
остання визначена Позивачем вірно і
обґрунтовано.

На час розгляду справи Відповідачем не
надано суду доказів сплати Позивачу
суми трьох процентів річних у розмірі 52
597,73 грн. (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот
дев'яносто сім гривень 73 коп.),
нарахованих за період з 25.01.2012 року по
30.01.2014 року.

Поряд з цим, Позивач, за прострочення
виконання Відповідачем грошового
зобов'язання за договором
купівлі-продажу дробини пивної сухої
від 01.08.2009 року №34, просить суд стягнути
з Відповідача інфляційні втрати у сумі
8 646,96 грн. (вісім тисяч шістсот сорок
шість гривень 96 коп.) за період з 25.01.2012
року по 30.01.2014 року. Розрахунок суми
інфляційних втрат знаходиться в
матеріалах справи.

Як зазначено судом, згідно ч. 2 ст. 625
Цивільного кодексу України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Згідно абз.абз. 2, 3 п. 2 Інформаційного
листа Вищого господарського суду
України «Про практику застосування
Вищим господарським судом України у
розгляді справ окремих норм
матеріального права» від 17.07.2012 року №
01-06/928/2012, сума боргу з урахуванням
індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці (тобто мала місце не
інфляція, а дефляція). При застосуванні
індексу інфляції слід мати на увазі, що
індекс розраховується не на кожну дату
місяця, а в середньому на місяць і
здійснюється шляхом множення суми
заборгованості на момент її виникнення
на сукупний індекс інфляції за період
прострочення платежу. При цьому сума
боргу, яка сплачується з 1 по 15 день
відповідного місяця, індексується з
врахуванням цього місяця, а якщо сума
боргу сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця.

Перевіркою правильності визначення
Позивачем вищевказаної суми
інфляційних втрат, судом встановлено,
що сума інфляційних втрат у розмірі 8
646,96 грн. за період з 25.01.2012 року по 30.01.2014
року визначена Позивачем вірно та
обґрунтовано; при розрахунку
інфляційних втрат Позивачем враховано
періоди, в яких індекс інфляції був
менше одиниці.

На час розгляду справи Відповідачем не
надано суду доказів сплати Позивачу
суми інфляційних втрат у розмірі 8 646,96
грн., нарахованих за період з 25.01.2012 року
по 30.01.2014 року.

За таких обставин, позовні вимоги про
стягнення з Відповідача
заборгованості за договором
купівлі-продажу дробини пивної сухої
від 01.08.2009 року №34 у вигляді трьох
процентів річних у сумі 52 597,73 грн.
(п'ятдесят дві тисячі п'ятсот дев'яносто
сім гривень 73 коп.) та інфляційних втрат
у сумі 8 646,96 грн. (вісім тисяч шістсот
сорок шість гривень 96 коп.) за період з
25.01.2012 року по 30.01.2014 року є
обґрунтованими та доведеними за
допомогою належних і допустимих
доказів, у зв'язку з чим підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України, доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Господарський процесуальний кодекс
України у ст. 36 встановлює, що
письмовими доказами є документи і
матеріали, які містять дані про
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку про те, що копії документів,
які знаходяться в матеріалах справи та
надавались суду Позивачем у справі в
якості доказів, є належними та
допустимими письмовими доказами, які
стосуються предмету спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог і заперечень.

Надані Позивачем докази не
спростовані, та не заперечувались
Відповідачем протягом розгляду справи.

Поряд з цим, Позивач просить суд
стягнути з Відповідача судовий збір у
сумі 1 827,00 грн. (одна тисяча вісімсот
двадцять сім гривень 00 коп.).

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, судовий збір покладається: у
спорах, що виникають при виконанні
договорів та з інших підстав, - на
сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з
задоволенням позовних вимог у повному
обсязі, витрати по сплаті судового
збору у сумі 1 827,00 грн. (одна тисяча
вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.),
відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються судом на
Відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України,
ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов публічного акціонерного
товариства "Оболонь" до публічного
акціонерного товариства "Птахофабрика
"Васильківська" про стягнення
заборгованості, - задовольнити
повністю.

2. Стягнути з публічного
акціонерного товариства "Птахофабрика
"Васильківська", ідентифікаційний код:
05513193, місцезнаходження: 08635, Київська
обл., Васильківський р-н, с. Зелений Бір,
вул. Радянська, 19, на користь публічного
акціонерного товариства "Оболонь",
ідентифікаційний код: 05391057,
місцезнаходження: 04655, м. Київ, вул.
Богатирська, 3, заборгованість за
договором купівлі-продажу дробини
пивної сухої від 01.08.2009 року №34 у
вигляді трьох процентів річних у сумі 52
597,73 грн. (п'ятдесят дві тисячі п'ятсот
дев'яносто сім гривень 73 коп.) та
інфляційних втрат у сумі 8 646,96 грн.
(вісім тисяч шістсот сорок шість
гривень 96 коп.) та судовий збір у сумі 1
827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять
сім гривень 00 коп.).

3. Видати наказ після набрання
рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня його
належного оформлення та підписання і
може бути оскаржено в апеляційному
порядку.

Суддя
Скутельник П.Ф.

Повний текст рішення складено та
підписано 28 березня 2014 року