м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 41/579 04.04.14
За позовомПублічного акціонерного
товариства «Київенерго» ДоТовариства
з обмежною відповідальністю «Україна
СБ»Простягнення 11 868,84 грн.
Суддя Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача: Кучкова Ю.М. - представник
за довіреністю № 91/2013/12/30-3 від 30.12.2013;
від відповідача: не з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Акціонерна енергопостачальна компанія
"Київенерго" в особі Структурного
відокремленого підрозділу "Енергозбут
Київенерго" звернулася до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Україна
СБ" про стягнення 11 868,84 грн.
Ухвалою від 03.09.2009 року було порушено
провадження по справі та призначено її
розгляд на 21.09.2009 року.
В судовому засіданні 21.09.2009 року,
представник позивача надав усні
пояснення по суті спору та додаткові
документи на вимогу ухвали суду.
Представник відповідача в судове
засідання 21.09.2009 року не з'явився,
вимоги ухвали про порушення
провадження у справі не виконав, про
причину неявки суд не повідомив, про
час та дату проведення судового
засідання був повідомлений належним
Ухвалою суду від 21.09.2009 р. Господарський
суд м. Києва зупинив провадження у
справі № 37/218 на підставі частини 1
статті 79 Господарського
процесуального кодексу України до
набрання законної сили судовим
рішенням у справі № 8/588 за
адміністративним позовом ВАТ
"Київгума" до виконавчого органу
Київської міської ради (КМДА) про
оскарження розпоряджень від 27.11.2008 р. №
№ 1661, 1662, 1663, від 25.12.2008 р. № № 1780, 1780/1, від
30.12.2008/ р. № 1792, від 16.01.2009 р. № 33 та у
справі № 8/131 за адміністративним
позовом ОСББ "Престиж" до виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА)
про оскарження розпоряджень від 30.05.2007
р. N 640, від 30.05.2007 р. N 641, від 30.05.2007 р. N 642,
від 30.05.2007 р. N 643.

07.02.2014 року позивач через відділ
діловодства Господарського суду м.
Києва звернувся із заявою про зміну
найменування позивача, відповідно до
якої просив суд змінити найменування
Акціонерної енергопостачальної
компанії "Київенерго" на Публічне
акціонерне товариство "Київенерго".

Судом встановлено, що обставини, які
були підставою для зупинення
провадження по справі 41/579 відпали,
зокрема, ухвалою Окружного
адміністративного суду м. Києва від
04.03.2009 у справі № 8/588 справу направлено
до Шевченківського районного суду
міста Києва за предметною підсудністю.

Постановою Шевченківського районного
суду м. Києва від 25.06.2011 у справі №
2а-1552/11 у задоволені адміністративного
позову ВАТ "Київгума" до виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА)
про оскарження розпоряджень від 27.11.2008
№№ 1661, 1662, 1663, від 25.12.2008 №№ 1780, 1780/1, від
30.12.2008 № 1792, від 16.01.2009 № 33 відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 10.04.2012 у
справі № 2а-1552/11 апеляційне провадження
за апеляційною скаргою ПАТ "Компанія
ФАХ" на Постанову Шевченківського
районного суду м. Києва від 25.06.2011 у
справі № 2а-1552/11 за адміністративним
позовом ВАТ "Київгума" до виконавчого
органу Київської міської ради (КМДА)
закрито, оскільки на день розгляду
апеляційної скарги ПП "Компанія ФАХ",
набрала законної сили ухвала
Київського апеляційного
адміністративного суду від 23.02.2012 р. в
справі № 2а-40/11 про оскарження
апелянтом цих самих розпоряджень
виконавчого органу Київради (КМДА),
винесена за результатом розгляду
апеляційної скарги ПП "Компанія ФАХ",
якою апеляційну скаргу залишено без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду від
18.04.2011р. без змін.

Не погоджуючись з ухвалою суду
апеляційної інстанції від 10.04.2012 року
ПП "Компанія ФАХ" звернулося до Вищого
адміністративного суду України з
касаційною скаргою. Ухвалою Вищого
адміністративного суду України від
14.02.2013 у справі № 2а-1552/11 касаційну
скаргу ПП "Компанія ФАХ" задоволено,
ухвалу КААС від 10.04.2012 скасовано, а
справу направлено до суду апеляційної
інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 25.04.2013 у
справі № 2а- 1552/11 апеляційну скаргу ПП
"Компанія ФАХ" залишено без
задоволення, а постанову
Шевченківського районного суду м.
Києва від 25.06.2011 - без змін.

Також постановою Окружного
адміністративного суду міста Києва №
8/131 від 24.01.2008 року визнано
протиправними та скасовано
розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) від
30.05.2007 р. N 640, від 30.05.2007 р. N 641, від 30.05.2007 р.
N 642, від 30.05.2007 р. N 643.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 09.01.09 р. у
справі № 22-а-14381/08 вищевказану
постанову Окружного адміністративного
суду міста Києва № 8/131 від 24.01.2008 р. було
залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду
України № К-2608/09 від 02.07.09 р. касаційні
скарги Київської міської державної
адміністрації та АЕК "Київенерго"
задоволено частково; касаційну скаргу
ЗАТ "Енергогенеруюча компанія
"ДАРтеплоцентраль" задоволено;
постанову Окружного адміністративного
суду м. Києва № 8/131 від 24.01.08 р. та ухвалу
Київського апеляційного
адміністративного суду № 22-а-14381/08 від
09.01.09 р. скасовано, а справу направлено
на новий розгляд до суду першої
інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 28.07.10 р. у справі №
2а-673/2010 провадження у справі за
адміністративним позовом ОСББ
"Престиж" до Київської міської
державної адміністрації,третя особа,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору АЕК "Київенерго" про
визнання протиправними та скасування
розпоряджень КМДА закрито.

Ухвалою Київського апеляційного
адміністративного суду від 19.10.10 р. у
справі № 2а-673/10 апеляційні скарги ЖБК
"Буревісник-3", ЖБК "Ремонтник", ЖБК
"Суднобудівник-18", ЖБК "Алмазний", ОСББ
"Мотор", ВАТ "Універсам № 14", ОСОБА-13 на
ухвалу Шевченківського районного суду
м. Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
задоволено частково; ухвалу
Шевченківського районного суду м.
Києва від 28.07.10 р. у справі № 2а-673/2010
скасовано як таку, що перешкоджає
подальшому провадженню у справі і
направлено справу для продовження
розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного
суду м. Києва від 27.04.11 р. у справі №
2а-376/2011 залишено без розгляду
адміністративний позов ОСББ "Престиж"
до Виконавчого органу Київської
міської ради (КМДА), третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору АЕК "Київенерго", про визнання
протиправними та скасування
розпоряджень.

Згідно з частиною 3 статті 79 ГПК
України, господарський суд поновлює
провадження у справі після усунення
обставин, що зумовили його зупинення.

У зв'язку з тим, що відпали обставини,
які зумовили зупинення провадження у
справі № 41/579, ухвалою суду від 11.03.2014
року було поновлено провадження у
даній справі та призначено її до
розгляду на 04.04.2014 року.

Представник позивача через відділ
діловодства Господарського суду міста
Києва подав клопотання про зміну
найменування позивача на Публічне
акціонерне товариство «Київенерго».

В судовому засіданні 04.04.2014 року
представник позивача підтримав подану
ним 07.02.2014 року заяву про зміну
найменування позивача, відповідно до
якої просив суд змінити найменування
Акціонерної енергопостачальної
компанії "Київенерго" на Публічне
акціонерне товариство "Київенерго". Суд
розглянув та задовольнив вказану
заяву.

Також, в судовому засіданні
представник позивача надав усні
пояснення по справі, відповідно до яких
підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача в судове
засідання 04.04.2014 року не з'явився, про
причину неявки суд не повідомив, про
час та дату проведення судового
засідання був повідомлений належним
чином.

В судовому засіданні 04.04.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.

Розглянувши та дослідивши матеріали
справи, а також заслухавши пояснення
представника позивача, Господарський
суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

26.12.2001 року між Акціонерною
енергопостачальною компанією
"Київенерго", яка в подальшому змінила
найменування на Публічне акціонерне
товариство "Київенерго" (далі -
енергопостачальна організація,
позивач) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Україна СБ» (далі -
абонент, відповідач) було укладено
договір № 821168 на постачання теплової
енергії в гарячій воді (далі - Договір),
відповідно до умов якого
енергопостачальна організація
постачає теплову енергію у вигляді
гарячої пари на потреби: опалення та
вентиляцію - в період опалювального
сезону; гарячого водопостачання -
протягом року; в кількості та в обсягах
згідно з додатками до договору, а
споживач додержуватися кількості
споживання теплової енергії та
своєчасно сплачувати вартість
спожитої теплової енергії.

Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором енергопостачання.

У відповідності до частини 1 статті 275
Господарського кодексу України, за
договором енергопостачання
підприємство (енергопостачальник)
відпускає електричну енергію, пару,
гарячу і перегріту воду (далі-енергію)
споживачеві (абоненту), який
зобов'язаний оплатити прийняту енергію
та дотримуватися передбаченого
договором режиму її використання, а
також забезпечити безпечну
експлуатацію енергетичного
обладнання, що ним використовується.

Пунктом 2.3.1 договору № 821168 від 26.01.2001 р.
передбачено, що споживач
зобов'язується додержуватися
кількості спожитої теплової енергії по
кожному параметру в обсягах, які
визначені у додатку 1 до договору, не
допускаючи їх перевищення, своєчасно
оплачувати вартість спожитої теплової
енергії.

Відповідно до пункту 4 додатку № 1 до
вищевказаного договору, дата зняття
абонентом показників приладів обліку -
по 25 число поточного місяця; надання
звіту в РВТ № 4 - не пізніше 28 числа. При
відсутності звіту розрахунок
виконується згідно максимальних
договірних навантажень.

Згідно з п 5.1. договору № 821168 від 26.01.2001
р. визначення кількості спожитої
енергії проводиться по приладах обліку
.

В додатку 4 до договору № 821168 від 26.01.2001
р. визначено порядок розрахунків за
теплову енергію.

Пунктом 5 зазначеного додатку
передбачено, що абонент щомісяця з 12 по
15 число самостійно отримує у районному
відділі теплозбуту табуляграму
фактичного споживання теплової
енергії за попередній період та акт
звірки на початок розрахункового.

Відповідно до п.3 додатку № 4 до
договору, відповідач оплачує вартість,
використаної теплової енергії не
пізніше 28 числа поточного місяця.

Позивач пояснив, що ним належним чином
виконувалися зобов'язання за договором
№ 821168 від 26.01.2001 р., зокрема, на
виконання умов Договору позивач
поставив, а відповідач за період з
01.12.2008 року по 01.08.2009 року спожив
теплової енергії на загальну суму 10 929,19
грн., що засвідчується обліковими
картками за спірний період.

В свою чергу, відповідач не
розрахувався за спожиті послуги, в
результаті чого в останнього перед
позивачем виникла заборгованість в
сумі 10 929,19 грн., про стягнення якої
позивач звернувся з даним позовом.

Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю з наступних
підстав.

Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідно до статті 530 Цивільного
кодексу України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

В ході судового розгляду справи судом
було встановлено, що зобов'язання щодо
оплати заборгованості за період з
01.12.2008 р. до 01.08.2009 р. у розмірі 10 929,19 грн.
відповідач не виконав, незважаючи на
те, що строк виконання цих зобов'язань
настав.

Згідно зі статтею 32 Господарського
процесуального кодексу України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до статті 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Таким чином, враховуючи те, що наявні у
справі матеріали свідчать про
обґрунтованість вимог позивача в
частині стягнення 10 929,19 грн. основного
боргу, а відповідач в установленому
законом порядку обставини, які
повідомлені позивачем, не спростував,
розміру позовних вимог не оспорив та не
довів суду належними і допустимими
доказами належного виконання ним своїх
зобов'язань, то позов Публічного
акціонерного товариства «Київенерго»
в частині стягнення з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Україна
СБ» суми основного боргу у розмірі 10
929,19 грн. визнається судом таким, що
підлягає задоволенню.

Публічне акціонерне товариство
«Київенерго» просить суд також
стягнути з відповідача 787,17 грн.
інфляційної складової боргу та 152,48 грн.
трьох відсотків річних у зв'язку з
неналежним виконанням відповідачем
грошового зобов'язання за договором №
821168 від 26.01.2001 р.

Згідно зі ст. 614 Цивільного кодексу
України, особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлене договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного
кодексу України, боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Таким чином, частина 1 статті 625
Цивільного кодексу України встановлює
виняток із загального правила статті 614
Цивільного кодексу України, що
закріплює принцип вини як підставу
відповідальності боржника.

Отже, відсутність у боржника грошей у
готівковій формі або грошових коштів
на його рахунку в банку, і як наслідок,
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, якщо навіть у цьому немає
його провини, не звільняють боржника
від відповідальності за прострочення
грошового зобов'язання.

Слід зазначити, що передбачене законом
право кредитора вимагати стягнення
боргу враховуючи індекс інфляції та
відсотків річних є способом захисту
майнових прав та інтересів кредитора,
сутність яких складається з
відшкодування матеріальних втрат
кредитора та знецінення грошових
коштів внаслідок інфляційних процесів,
а також отримання компенсації (плати)
від боржника за користування ним
грошовими коштами, які належать до
сплати кредитору.

Оскільки матеріалами справи
підтверджується прострочення
відповідачем грошового зобов'язання в
сумі 10 929,19 грн., з нього, на підставі
статті 625 Цивільного кодексу України,
підлягають стягненню 787,17 грн.
інфляційних нарахувань та 152,48 грн.
річних відсотків.

Відповідно до вимог статті 49 ГПК
України, судові витрати покладаються
відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Україна
СБ» (місцезнаходження: 03146, м. Київ, вул.
Жмеринська, 30, ) на
користь Публічного акціонерного
товариства «Київенерго»
(місцезнаходження: 01001, м. Київ,
Печерський р-н, площа Івана Франка, буд.
5, ) 10 929 (десять тисяч
дев'ятсот двадцять дев'ять) грн. 19 коп.
основного боргу, 152 (сто п'ятдесят дві)
грн. 48 коп. - 3% річних, 787 (сімсот
вісімдесят сім) грн. 17 коп. - інфляційних
втрат, 118 (сто вісімнадцять) грн. 69 коп. -
державного мита та 236 (двісті тридцять
шість) грн. 00 коп. - витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

09.04.2014 р.

Суддя
О.М. Спичак