КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2014 р.
Справа№ 910/21373/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Рябухи В.І.

суддів: Кондес Л.О.

Ропій Л.М.

при секретарі:
Бовсунівській Л.О.,

за участю представників:

від позивача Головко П.В.,
дов. від 31.12.2013 ;1264-06-1,

від відповідача Горецький О.В.,
дов. від 17.02.2014,

розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства "Державний
інститут комплексних
техніко-економічних досліджень"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 23.12.2013

(дата підписання - 24.12.2013)

у справі №910/21373/13 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України

до Державного підприємства "Державний
інститут комплексних
техніко-економічних досліджень"

про стягнення 156000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 позов Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України (далі - позивач) до
Державного підприємства "Державний
інститут комплексних
техніко-економічних досліджень" (далі -
відповідач) про стягнення 156000,00 грн
задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь
позивача 80000,00 грн штрафу.

Стягнуто з відповідача в дохід
Державного бюджету України 1600,00 грн
судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням,
відповідач звернувся з апеляційною
скаргою до Київського апеляційного
господарського суду, в якій просить
рішення Господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 скасувати, постановити
нове, яким відмовити у задоволенні
позовних вимог. Апеляційна скарга
мотивована тим, що в діях відповідача
відсутня вина, затримка надання послуг
не залежала від відповідача, за що він
не може нести відповідальність. На
думку скаржника, ДП "Державний інститут
комплексних техніко-економічних
досліджень" вжив всіх заходів щодо
належного виконання зобов'язань за
договором, а затримка у їх виконанні
сталася не з його вини. Крім того, в
матеріалах справи наявні докази, які
свідчать, що відповідач докладав усіх
зусиль для виконання роботи у
визначені договором строки.

Розпорядженням Заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 24.01.2014 для
розгляду апеляційної скарги
сформовано колегію суддів у складі:
головуючий-суддя Рябуха В.І., судді
Кондес Л.О., Ропій Л.М.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.01.2014 прийнято
апеляційну скаргу до розгляду та
порушено апеляційне провадження,
розгляд справи призначено на 19.02.2014.
Дану ухвалу надіслано відповідно до
вимог Інструкції з діловодства в
господарських судах України,
затвердженої наказом Державної
судової адміністрації України від
20.02.2013 №28. Доказами належного
повідомлення сторін про час і місце
розгляду справи є повідомлення про
вручення поштового відправлення
(ухвали від 24.01.2014) позивачу - 29.01.2014 та
відповідачу - 30.01.2013, долучені до
матеріалів справи.

11.02.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду позивач надав
відзив на апеляційну скаргу.

17.02.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач надав
доповнення до апеляційної скарги.

19.02.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач надав
судову практику з вирішення
аналогічних спорів.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 розгляд
апеляційної скарги відкладено на
19.03.2014.

19.03.2014 у судовому засіданні оголошено
перерву до 09.04.2014.

21.03.2014 через відділ документального
забезпечення Київського апеляційного
господарського суду відповідач для
долучення до матеріалів справи надав
витяг з наказу Міністерства енергетики
та вугільної промисловості України від
19.12.2013 №967, витяг з видання Офіційний
вісник України від 18.03.2014 №21.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.03.2014 строк
розгляду справи продовжено на
п'ятнадцять днів.

У судовому засіданні 09.04.2014
представники сторін нових пояснень по
суті спору не надали, підтримали
пояснення, надані у попередніх
засіданнях.

Відповідно до ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) в апеляційній інстанції
справи переглядаються за правилами
розгляду цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.

Згідно зі ст.101 ГПК України у процесі
перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши представників сторін,
виходячи з вимог чинного
законодавства, апеляційний суд дійшов
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України),
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
та інших вимог, що звичайно ставляться,
одностороння відмова від виконання
зобов'язання або одностороння зміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.

У частині 1 ст.901 ЦК України зазначено,
що за договором про надання послуг одна
сторона (виконавець) зобов'язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

Як вбачається з матеріалів справи,
17.11.2011 між позивачем (замовник) та
відповідачем (виконавець) укладено
договір №197-Ф-11 державного управління
загального характеру 75.11.1 (розроблення
та перегляд нормативно-правових актів
з охорони праці (НПАОП) згідно з
планами, затвердженими уповноваженим
центральним органом виконавчої влади з
охорони праці (п.1.1.1) "Норми безоплатної
видачі спеціального одягу,
спеціального взуття та інших засобів
індивідуального захисту працівникам
добровільних гірничорятувальних
команд" (далі - договір), відповідно до
якого відповідач зобов'язується
протягом строку дії договору надати
замовникові послуги державного
управління загального характеру 75.11.1
(далі - послуги), а позивач - прийняти і
оплатити такі послуги (п.1.1 договору).

Згідно п.3.1 договору в редакції
додаткової угоди від 28.12.2012 №3 ціна
договору встановлюється в
національній валюті України та
становить 80000,00 грн: 2011 рік - 64000,00 грн; 2012
рік - 12000,00 грн; 2013 рік - 4000,00 грн.

Строк надання послуг зазначений в
календарному плані (додаток №2) (п.5.1
договору).

Результати наданих послуг
здійснюються поетапно, з підписанням
актів приймання-передачі послуг та
приймання-передачі документації по
кожному етапу (п.5.4 договору).

Додатковою угодою від 28.12.2012 №3 сторони
внесли зміни у договір, технічні
вимоги, календарний план, калькуляцію
кошторисної вартості та реєстр
результатів видів робіт, та визначили,
що строк надання послуг з 28.12.2012 по
01.10.2013, а четвертий етап 2012 року
вважається четвертим етапом 2013 року.

Відповідно до п.7.3 договору у разі
затримки надання послуг або надання їх
не в повному обсязі, заявленому
замовником, виконавець сплачує
неустойку у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
ненаданих послуг за кожен день
затримки; у разі ненадання послуг в
повному обсязі в межах строку дії
договору, виконавець сплачує штраф в
розмірі вартості договору (п.7.3
договору, п.2 додаткової угоди від 28.12.2012
№3).

Договір набуває чинності з дати
підписання та діє до 01.10.2013 (п.10.1
договору в редакції додаткової угоди
від 28.12.2012 №3).

02.10.2013 позивач надіслав відповідачу
претензію №646-06-13, в якій просив
сплатити штраф в сумі 80000,00 грн за
порушення строків надання послуг.

Відповідачем претензія залишена без
задоволення.

Як зазначає позивач, ним сплачено
відповідачу 76000,00 грн.

Проте, відповідач в передбачений
договором строк - 01.10.2013 послуги за 4
етапом не надав, а отже зобов'язаний
сплатити позивачу 80000,00 грн штрафу та
76000,00 грн збитків.

Судом першої інстанції позовні вимоги
задоволено частково, стягнуто з
відповідача 80000,00 грн штрафу в зв'язку з
порушенням строків надання послуг, у
стягненні 76000,00 грн збитків відмовлено
з підстав їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції про
відмову у задоволенні позовних вимог
щодо стягнення 76000,00 грн збитків та
вважає необґрунтованим висновок про
стягнення з відповідача 80000,00 грн
штрафу за порушення строків надання
послуг з огляду на наступне.

Згідно листа Державної служби
гірничого нагляду та промислової
безпеки України (далі -
Держгірпромнагляд України) від 27.12.2011
№01/3-61/1048 щодо строків затвердження та
реєстрації НПАОП строки узгодження,
затвердження та реєстрації проекту
НПАОП становлять 144-223 дні. Проте, у
випадку наявності зауважень від
центральних органів виконавчої влади
при зовнішньому погодженні загальний
строк може бути збільшений на 15-40 днів;
строк затвердження та реєстрації НПАОП
також може бути збільшений в зв'язку з
реорганізацією центральних органів
виконавчої влади.

Вказаним листом спростовуються
твердження позивача про те, що
процедура узгодження проекту НПАОП та
його реєстрація в Мін'юсті України
складає близько 135 днів.

Відповідно до "Положення про
опрацювання, прийняття, перегляд та
скасування державних міжгалузевих і
галузевих нормативних актів про
охорону праці", затвердженого наказом
Державної служби гірничого нагляду та
промислової безпеки України від 16.03.1994
№19, процедура розгляду, погодження та
затвердження правил здійснюється
виключно центральним органом
виконавчої влади з нагляду за охороною
праці - Державною службою гірничого
нагляду та промислової безпеки
України.

Держгірпромнагляд України поклав на
підпорядковану йому установу -
Національний науково-дослідний
інститут промислової безпеки та
охорони праці обов'язки по
супроводженню проектів нормативних
актів під час їх розгляду в управліннях
Держгірпромнагляду України,
погодження з центральними органами
виконавчої влади та затвердження
Мін'юстом України, чим відсторонив
розробників норм від супроводження
проходження процедур розгляду,
погодження та затвердження норм.

З матеріалів справи вбачається, що
листом від 26.04.2012 №10-167 відповідач
направив Держгірпромнагляду України
остаточну редакцію Норм безоплатної
видачі спеціального одягу,
спеціального взуття та інших засобів
індивідуального захисту працівникам
гірничорятувальних та газорятувальних
команд. Просив розглянути, затвердити
та направити норми на реєстрацію в
Мін'юст України.

20.07.2012 Держгірпромнагляд України
надіслав відповідачу лист №01-3-61/595, де
повідомив про погодження без зауважень
проекту норм.

Однак, лише 30.08.2013 Держгірпромнагляд
України направив на затвердження
остаточний проект норм Міністерству
енергетики та вугільної промисловості
України для подальшої державної
реєстрації в Мін'юсті України.

22.03.2013 відповідач звернувся до
Держгірпромнагляду України з листом
№10-108, в якому вказав на встановлені
договірні строки надання послуг
позивачу та повідомив про їх порушення
не з вини відповідача, а в зв'язку з
затримкою їх погодження та реєстрації
через реформування системи
центральних органів виконавчої влади
на підставі наказу Президента України
від 24.12.2012 №726/2012 "Про деякі заходи з
оптимізації системи центральних
органів виконавчої влади". Просив
Держгірпромнагляд України посприяти
прискоренню процедури затвердження
НПАОП, а також надати інформацію про
строки їх затвердження.

У відповідь на вказаний лист
відповідача Держгірпромнагляд України
у листі від 29.04.2013 №4122/0/6.1-13/6-13
повідомив, що НПАОП знаходяться на
стадії пере погодження із
заінтересованими органами виконавчої
влади.

Відповідач ще неодноразово звертався
до Держгірпромнагляду України з
проханням прискорити процедуру
погодження НПАОП (листи від 28.05.2013 №10-245,
від 03.09.2013 №10-405).

Держгірпромнагляд України повідомив,
що підготовка проекту НПАОП та їх
затвердження здійснюється
управліннями Держгірпромнагляду
України з дотриманням термінів, що
визначені у орієнтовному плані служби
на 2013 рік.

11.09.2013 відповідач звернувся до позивача
з листом №10-421, де просив укласти
додаткову угоду про продовження
строків надання послуг.

23.09.2013 позивач листом №355-03-3 попросив
відповідача документально підтвердити
об'єктивність причин продовження
строку надання послуг та нагадав, що
термін надання послуг 01.10.2013.

27.09.2013 відповідач звернувся до
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України щодо сприяння
розгляду та затвердження НПАОП (лист
№10-452).

27.09.2013 відповідач повторно звернувся до
позивача з листом №10-421, в якому
пояснивши обставини затримки строків
надання послуг, наголосив, що договірні
строки не узгоджуються з орієнтовним
планом служби на 2013 рік та просив
підписати додаткові угоди про
продовження строків надання послуг зі
створення НПАОП на 4 квартал.

03.10.2013 відповідач надіслав витребувані
позивачем документи на підтвердження
необхідності продовження строків
надання послуг та просив підписати
додаткову угоду про зміну строків
виконання послуг.

Позивач продовження строків надання
послуг не погодив, відповідної
додаткової угоди не підписав,
обґрунтованої причини відмови не
навів.

Наведені вище листи спростовують
висновок суду першої інстанції, що
відповідач не звертався до позивача з
пропозиціями продовжити строк надання
послуг та не вжив усіх залежних від
нього заходів щодо прискорення
процедури погодження, затвердження та
реєстрації НПАОП.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа,
яка порушила зобов'язання, несе
відповідальність за наявності її вини
(умислу або необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.
Особа є невинуватою, якщо вона доведе,
що вжила всіх залежних від неї заходів
щодо належного виконання зобов'язання.
Відсутність своєї вини доводить особа,
яка порушила зобов'язання.

Враховуючи те, що відповідачем
вживалися заходи щодо належного
виконання зобов'язання, а затримка
надання послуг за договором, зокрема,
четвертого етапу, сталася не з вини
відповідача, а в зв'язку зі змінами
законодавчого порядку погодження
НПАОП, про що відповідач повідомляв
позивача неодноразово, то вимога
позивача про стягнення з відповідача
штрафу в сумі 80000,00 грн не підлягає
задоволенню.

Тому, оскаржуване рішення
Господарського суду міста Києва в
частині стягнення 80000,00 грн штрафу
підлягає скасуванню з прийняття нового
рішення про відмову у задоволенні
вказаної позовної вимоги.

Висновок місцевого господарського
суду про відмову у стягненні 76000,00 грн
збитків є вірним, оскільки для
застосування такої міри
відповідальності, як відшкодування
збитків, потрібна наявність повного
складу цивільного правопорушення,а
саме: протиправна поведінка, дія чи
бездіяльність особи; шкідливий
результат такої поведінки (збитки);
причинний зв'язок між протиправною
поведінкою та збитками; вина
правопорушника. Проте, позивачем
наявність усіх складових, необхідних
для стягнення збитків, не доведено.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постанові від 31.03.2014 у справі
№920/1879/13.

Слід зазначити, що з наявного в
матеріалах справи наказу №967
Міністерства енергетики та вугільної
промисловості України вбачається, що
спірні норми затверджені 19.12.2013 та
супровідним листом №03/37-7194 передані на
реєстрацію в Мін'юст України, яке 24.02.2014
зареєструвало НПАОП за №332/25109.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна
особа повинна довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України встановлено, що
обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Отже, з огляду на викладене вище,
рішення Господарського суду міста
Києва від 23.12.2013 у справі №910/21373/13
підлягає скасуванню в частині
стягнення 80000,00 грн штрафу, як таке, що
прийняте з порушенням норм
матеріального права, при неповному
з'ясуванні обставин, що мають значення
для справи.

Керуючись ст.ст. 99-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Державний інститут
комплексних техніко-економічних
досліджень" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 23.12.2013 у справі №910/21373/13
скасувати в частині задоволення позову
щодо стягнення з Державного
підприємства "Державний інститут
комплексних техніко-економічних
досліджень" 80000,00 грн штрафу та прийняти
нове рішення про відмову у задоволенні
позову в цій частині.

3. В іншій частині рішення
Господарського суду міста Києва від
23.12.2013 у справі №910/21373/13 залишити без
змін.

4. Матеріали справи №910/21373/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

Дану постанову може бути оскаржено в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя
В.І. Рябуха

Судді
Л.О. Кондес

Л.М. Ропій