ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2014 року Справа № 916/2706/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючогоКравчука
Г.А.,суддівМачульського Г.М. (доповідач),
Швеця В О.,розглянувши у відкритому
судовому засіданнікасаційну
скаргуДержавного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі Феодосійської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (Адміністрація Феодосійського
морського порту)на постановуОдеського
апеляційного господарського
судувід04.02.2014р.у
справі№916/2706/13Господарського
судуОдеської областіза позовом
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" в особі Феодосійської філії
Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (Адміністрація Феодосійського
морського порту)доЧорноморського
головного морського агентства
"ІНФЛОТ"простягнення сумиза участю

- позивача:Сидоренко Д.О. (довіреність
від 26.12.2013р.)- відповідача:Гула О.Є.
(довіреність від 01.02.2013р.), -

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись у суд з даним позовом,
Державне підприємство "Адміністрація
морських портів України" в особі
Феодосійської філії Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" (далі - позивач) просило
стягнути з Чорноморського головного
морського агентства "ІНФЛОТ" (далі -
відповідач) 1668,63 доларів США, з яких 1656,88
дол. - заборгованість з урахуванням
індексу інфляції, 2,31 дол. - 3% річних, 9,44
дол. - пеня. Позовні вимоги обґрунтовані
тим, що відповідач всупереч взятих на
себе зобов'язань за договором не
оплатив повністю виставлені йому
рахунки позивачем, а саме - податок на
додану вартість, у зв'язку з чим у
відповідача виникла заборгованість, а
також обов'язки по сплаті пені,
передбаченої умовами договору, та по
сплаті трьох відсотків річних і
інфляційних втрат від суми
заборгованості.

Рішенням Господарського суду Одеської
області від 10.12.2013р. (суддя Рога Н.В.),
залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 04.02.2014р. (колегія суддів у
складі: головуючий суддя Мацюра П.Ф.,
судді Ліпчанська Н.В., Лисенко В.А.), у
позові відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить
скасувати вказані судові рішення та
прийняти нове, яким позов задовольнити,
посилаючись на неправильне
застосування і порушення судами норм
матеріального права.

У відзиві відповідач просить залишити
касаційну скаргу без задоволення,
вказуючи, що судами повно встановлено
обставини справи та правильно
застосовано норми права.

Переглянувши у касаційному порядку
оскаржені судові рішення, колегія
суддів Вищого господарського суду
України, приймаючи до уваги межі
перегляду справи в касаційній
інстанції, виходить з наступного.

Як встановлено судами попередніх
інстанцій, 13.06.2013р. між позивачем
(адміністрація) та відповідачем (агент)
був укладений Договір №7А, який
визначає порядок взаємовідносин між
адміністрацією та агентом при заході в
порт, на підході до причалів та якірних
стоянок у порту суден, що знаходяться
під агентським обслуговуванням агента.

Відповідно до розділу 4 Договору агент
до відходу судна з порту здійснює
перерахування грошових коштів на
поточний рахунок адміністрації в сумі,
що покриває розмір портових зборів, що
підлягають оплаті у зв'язку з
прийманням та обслуговуванням судна,
що агентується агентом. Оплата
здійснюється по судам, що плавають під
прапором України, в національній
валюті України; по судам, що плавають
під іноземним прапором - в доларах США.
Нарахування ПДВ здійснюється у
відповідності до діючого
законодавства України. Після відходу
судна адміністрацією оформлюється
дисбурментський рахунок, який
направляється (вручається) агенту.

Згідно п.5.2 цього Договору за
прострочення платежу агент сплачує
адміністрації пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, що діяла у період,
за який нараховується пеня, від суми
простроченого платежу за кожен день
прострочення до дати зарахування
коштів за надані послуги на рахунок
адміністрації. Сума боргу сплачується
з урахуванням індексу інфляції за весь
період прострочення, а також 3% річних з
простроченої суми.

Позивач у справі надав відповідачу
послуги по обслуговуванню судна "Magic
Victoria" на загальну суму 57616,44 дол. США, з
яких сума податку на додану вартість
визначена позивачем у розмірі 1656,88 дол.
США. Із урахуванням здійсненої
передплати в розмірі 50000 дол. США,
оплаті підлягало 7616,44 дол. США.
Відповідач здійснив лише часткову
оплату зазначеного рахунку, на суму
5959,56 дол. США. Позивач вважає, що за
відповідачем утворилася
заборгованість у сумі несплаченого
податку на додану вартість - 1656,88 дол.
США, що стало підставою для подання
даного позову.

Суд першої інстанції, з яким погодився
апеляційний суд, своє рішення про
відмову у позові мотивував тим, що
відповідно до приписів пункту 197.8
статті 197 Податкового кодексу України
послуги позивача звільнені від
оподаткування, оскільки є пов'язаними з
транзитним перевезенням вантажу
відповідачем.

Підстави для скасування судових рішень
відсутні виходячи з наступного.

Відповідно до статті 85 Кодексу
торговельного мореплавства України
під час перебування в морському порту
будь-яке судно зобов'язане
дотримуватись чинних законів і правил
України.

Згідно пункту 197.8 статті 197 Податкового
кодексу України звільняються від
оподаткування операції з постачання
послуг з перевезення (переміщення)
пасажирів та вантажів транзитом через
митну територію України, а також з
постачання послуг, пов'язаних із таким
перевезенням (переміщенням).

Тобто звільняються від оподаткування в
тому числі операції з постачання
послуг, що пов'язані з перевезенням
(переміщенням) вантажів транзитом
через митну територію України.

В касаційній скарзі позивач вказує на
те, що підставою для звільнення від
оподаткування ПДВ за положеннями
пункту 197.8 статті 197 Податкового
кодексу України є підтвердження того,
що однією зі сторін договору,
відповідно до якого надаються послуги,
пов'язані з транзитним перевезенням, є
вантажовласник (отримувач транзитних
послуг) як один з учасників транзиту,
яким відповідач не є, тому вказане
положення законодавства щодо надання
податкової пільги до спірних
правовідносин не застосовується.

Подібна правова позиція містилась
також в листі Державної податкової
служби України від 20.09.2011р. №246/7/15-3417-01
"Про обкладення ПДВ послуг при транзиті
вантажів".

Проте в подальшому в листі Державної
податкової служби України від 11.01.2013р.
№247/5/15-3416 "Про розгляд листа" було
повідомлено, що вищевказаний лист ДПС
України від 20.09.2011р. №246/7/15-3417-01
відкликаний листом ДПС України від
11.01.2013р. №331/7/15-3417-01, а питання
оподаткування операцій з постачання
послуг з перевезення (переміщення)
пасажирів та вантажів транзитом через
митну територію України висвітлене в
Узагальнюючій податковій консультації
щодо порядку оподаткування податком на
додану вартість
транспортно-експедиторської
діяльності, затвердженій наказом ДПС
України від 06.07.2012р. N610, яка є
обов'язковою до виконання як суб'єктами
господарювання, так і органами
податкової служби.

Відповідно до пункту 52.6. статті 52
Податкового кодексу України
центральний орган виконавчої влади, що
забезпечує формування та реалізує
державну податкову і митну політику,
проводить періодичне узагальнення
податкових консультацій, які
стосуються значної кількості
платників податків або значної суми
податкових зобов'язань, та затверджує
наказом узагальнюючі податкові
консультації, які підлягають
оприлюдненню, у тому числі за допомогою
Інтернет-ресурсів, а згідно пункту
14.1.173. статті 14 цього кодексу
узагальнююча письмова податкова
консультація - це оприлюднення позиції
контролюючого органу, що склалася за
результатами узагальнення податкових
консультацій, наданих платникам
податків.

В пункті 53.1 статті 53 названого кодексу
передбачено, що не може бути притягнуто
до відповідальності платника податків,
який діяв відповідно узагальнюючої
податкової консультації, зокрема і
тоді, якщо у майбутньому така податкова
консультація або узагальнююча
податкова консультація була змінена
або скасована.

Так, в Узагальнюючій податковій
консультації щодо порядку
оподаткування податком на додану
вартість транспортно-експедиторської
діяльності, затвердженій наказом ДПС
України 06.07.2012р. N610, на питання №13 - чи
мають право інші учасники
транспортно-експедиторської
діяльності, залучені до транзитного
перевезення на застосування пільги,
визначеної пунктом 197.8 статті 197
Кодексу, надано відповідь, що у випадку
залучення експедитором до транзитного
перевезення вантажів інших учасників
транспортно-експедиторської
діяльності, то звільнення від
оподаткування, визначене пунктом 197.8
статті 197 Кодексу, застосовується
такими іншими учасниками
транспортно-експедиторської
діяльності. Вартість наданих такими
іншими учасниками
транспортно-експедиторської
діяльності послуг в межах договорів
транзитного перевезення вантажів, не
збільшує базу оподаткування ПДВ у
експедитора при наданні
транспортно-експедиторських послуг
замовнику.

Отже враховуючи наведені положення
Податкового кодексу України судом
касаційної інстанції не встановлено
неправильного застосування чи
порушення судами норм матеріального
права.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119 п.1, 11111
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державного
підприємства "Адміністрація морських
портів України" в особі Феодосійської
філії Державного підприємства
"Адміністрація морських портів
України" (Адміністрація Феодосійського
морського порту) залишити без
задоволення, а постанову Одеського
апеляційного господарського суду від
04.02.2014р. у справі Господарського суду
Одеської області №916/2706/13, залишити без
змін.

Головуючий суддя
Г.А. Кравчук

Судді
Г.М. Мачульський

В. О. Швець