м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/1936/14 08.04.14Суддя Мудрий С.М.,
розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного
товариства "Державний ощадний банк
України" в особі територіально
відокремленого безбалансового
відділення №10026/045 філії-Головного
управління по м. Києву та Київській
області

до Державної
казначейської служби України

відділу Державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції в м. Києві

третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
відповідача ОСОБА_1

про стягнення збитків в розмірі
41 899,91 грн.

Представники сторін:

від позивача: Шевченко Т.В. -
представник за довіреністю № 1955 від
08.06.2013 року;

від відповідача-1: не з'явився;

від відповідача-2: Торбинська О.М. -
представник за довіреністю б/н
(посвідчення НОМЕР_2);

від третьої особи: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва
передані позовні вимоги публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі
територіально відокремленого
безбалансового відділення № 10026/045
філії-Головного управління по м. Києву
та Київській області до Державної
казначейської служби України про
стягнення збитків в розмірі 41 899,91 грн.

Свої позовні вимоги позивач
обґрунтовує тим, що дією державного
виконавця державної виконавчої служби
Дніпровського РУЮ м. Києва нанесено
йому збитки в розмірі 40 072,91 грн..
оскільки в ході проведення виконавчих
дій примусово було стягнено з ОСОБА_1 на
користь позивача: 10 645,28 грн., а судовий
наказ отримано на суму 50 601,61 грн. та на
даний час зазначений вище судовий
наказ перебуває на виконанні у відділі
державної виконавчої служби
Дніпровського РУЮ м. Києва, та вході
проведення виконавчих дій з'ясовано, що
відсутнє будь-яке рухоме та нерухоме
майно ОСОБА_1, на яке можливо звернути
стягнення з метою виконання рішення
Солом'янського районного суду м. Києва.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 10.02.2014 року порушено провадження у
справі, розгляд справи призначено на
25.02.2014 року.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 25.02.2014 року залучено до участі у
справі у якості співвідповідача відділ
Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції в м. Києві, розгляд справи
відкладено на 11.03.2014 року.

11.03.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач подав клопотання про
виправлення описки в позовній заяві.

В судове засідання 11.03.2014 року
представники відповідачів 1, 2 не
з'явилися, вимоги ухвали від 10.02.2014 року
не виконали, про поважні причини неявки
суд не повідомили, хоча про час та дату
судового засідання повідомлені
належним чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення № 010, 015
відповідно.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 11.03.2014 року розгляд справи
відкладено на 24.03.2014 року.

В судове засідання 24.03.2014 року
представники відповідачів 1, 2 не
з'явилися, вимоги ухвали від 10.02.2014 року
не виконали, про поважні причини неявки
суд не повідомили, хоча про час та дату
судового засідання повідомлені
належним чином, що підтверджується
повідомленнями про вручення поштового
відправлення № 013, 018
відповідно.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 24.03.2014 року розгляд справи
відкладено на 08.04.2014 року, залучено до
участі у справі у якості третьої особи,
яка не заявляє самостійних вимог на
предмет спору на стороні відповідача
ОСОБА_1.

04.04.2014 року до загального відділу
діловодства господарського суду міста
Києва позивач подав додаткові докази
по справі та клопотання про уточнення
позовних вимог.

В судове засідання 08.04.2014 року
представники відповідача 1 та третьої
особи не з'явилися, вимоги ухвали від
10.02.2014 року не виконали, про поважні
причини неявки суд не повідомили, хоча
про час та дату судового засідання
повідомлені належним чином, що
підтверджується повідомленнями про
вручення поштового відправлення № 011, 010 відповідно.

Представник позивача підтримав подане
клопотання про уточнення позовних
вимог.

Представник відповідача 2 надав суду
витребувані докази.

Представник позивача позовні вимоги
підтримав, просив суд задовольнити
позов з урахуванням заяви про
уточнення позовних вимог в розмірі 39
956,33 грн.

У відповідності до статті 22
Господарського процесуального кодексу
України, позивач вправі до прийняття
рішення по справі збільшити розмір
позовних вимог за умови дотримання
встановленого порядку досудового
врегулювання спору у випадках,
передбачених статтею 5 цього Кодексу, в
цій частині, відмовитись від позову або
зменшити розмір позовних вимог. До
початку розгляду господарським судом
справи по суті позивач має право
змінити предмет або підставу позову
шляхом подання письмової заяви.

Згідно з пунктом 3.11. постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18
Господарським процесуальним кодексом,
зокрема статтею 22 цього Кодексу, не
передбачено права позивача на подання
заяв (клопотань) про "доповнення" або
"уточнення" позовних вимог, або
заявлення "додаткових" позовних вимог і
т.п. Тому в разі надходження до
господарського суду однієї із
зазначених заяв (клопотань) останній,
виходячи з її змісту, а також змісту
раніше поданої позовної заяви та
конкретних обставин справи, повинен
розцінювати її як: - подання іншого (ще
одного) позову, чи - збільшення або
зменшення розміру позовних вимог, чи-
об'єднання позовних вимог, чи- зміну
предмета або підстав позову.

Подана позивачем заява про уточнення
позовних вимог розцінюється судом як
заява про зменшення позовних вимог та
приймається до розгляду, позовні
вимоги розглядаються з урахуванням
поданої заяви.

Представник відповідача 2 заперечував
проти позову та просив відмовити у
задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача 2, дослідивши
наявні в матеріалах справи докази,
всебічно і повно з'ясувавши всі
фактичні дані, на яких ґрунтується
позов, об'єктивно оцінивши докази, які
мають значення для розгляду справи і
вирішення спору по суті, суд вважає, що
позовні вимоги позивача підлягають
задоволенню.

Відповідно до п.11 постанови Вищого
господарського суду України №10 від 24
жовтня 2011 року «Про деякі питання
підвідомчості і підсудності справ
господарським судам» господарським
судам підвідомчі на загальних
підставах справи зі спорів, пов'язані з
визнанням права на майно, на яке
накладено арешт, і про зняття з нього
арешту та з розглядом позовів до
юридичної особи, яка зобов'язана
здійснити стягнення коштів з боржника
у разі невиконання рішення з вини цієї
юридичної особи (статті 60 і 87 Закону
України "Про виконавче провадження"), -
за умови, коли сторонами у судовому
процесі є підприємства чи організації
у розумінні статті 1 ГПК.

09.02.2007 року між відкритим акціонерним
товариством «Державний ощадний банк
України» в особі філії Дарницького
відділення м. Києва та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір №1296, відповідно до
умов якого останній отримав кредит у
сумі 8 755,72 доларів США строком на 72
місяці з терміном остаточного
погашення кредиту не пізніше 08.02.2013
року. За користування кредитом була
встановлена плата у розмірі 12
відсотків річних. Кредит надався на
купівлю транспортного засобу.

Відповідно до наказу публічного
акціонерного товариства Державного
ощадного банку України №115 від 13.02.2012
року, реорганізовано філію Дарницьке
відділення №5397 шляхом перетворення у
територіально відокремленого
безбалансове відділення та відкрито
відділення на балансі філії - Головного
управління по м. Києву та Київській
області № 10026 АТ «Ощадбанк».

У зв'язку з порушенням умов кредитного
договору, Солом'янським районними
судом м. Києва 25.12.2009 року справа №2-4-677/09
видано судовий наказ, відповідно до
умов якого стягнуто з ОСОБА_1 на користь
відкритого акціонерного товариства
«Державний ощадний банк України» в
особі філії Дарницького відділення
№5397 ВАТ «Державний ощадний банк
України» заборгованість в сумі 50 320,01
грн. за кредитним договором №1296 від
09.02.2007 року та судові витрати в сумі 281,60
грн. а всього 50 601,61 грн.

На підставі судового наказу, 25.02.2010 року
державним виконавцем Державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження щодо
стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ
«Державний ощадний банк України»
заборгованості у розмірі 50 601,01 грн.

Листом №11386 (И-2010) від 01.04.2010 Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна, повідомило
ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві про
те, що станом на 29.03.2010р. згідно з даними
книг реєстрації Бюро 1/3 ч. АДРЕСА_1 на
праві власності зареєстрована за
ОСОБА_1.

Постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від
14.05.2010 року (ВП №17739297) накладено арешт
на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1.

Також, 14.05.2010 року постановою про арешт
майна боржника та оголошення заборони
на його відчуження ВДВС Дніпровського
РУЮ у м. Києві (ВП №17739297) накладено
арешт на автомобіль DAEWOO Sens 1.3, р.в. 2006,
колір сірий, днз НОМЕР_3, що належить
ОСОБА_1.

23.06.2010 року ОСОБА_1 подав заяву до
Дніпровського РУЮ у м. Києві в якій
просив долучити до матеріалів справи
виконавчого провадження договір № 712/1
дарування частки квартири.

06.07.2010 року ВДВС Дніпровського РУЮ у м.
Києві звернувся до приватного
нотаріуса Київського міського
нотаріального округу ОСОБА_4 з запитом
вих. №712/1-22823/03-81 щодо надання
інформації про те, чи договір дарування
зареєстрований в реєстрі за №2712 від
27.06.2001 є чинним станом на 06.07.2010 року.

06.07.2010 року державним виконавцем ВДВС
Дніпровського РУЮ у м. Києві (ВП №17739297)
винесено постанову про звільнення
майна боржника з-під арешту, якою
звільнено з-під арешту наступне майно
1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що
належить ОСОБА_1

22.10.2010 року ухвалою Дніпровського
районного суду м. Києва у справі №4-с-50/1
скаргу відкритого акціонерного
товариства «Державний ощадний банк
України», суб'єкт оскарження: відділ
Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції на дії державної виконавчої
служби Дніпровського району м. Києва
задоволено, скасовано постанову
відділу Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві від 06.07.2010 року серія
ВП 17739297 про звільнення майна боржника
з-під арешту. Судом встановлено, що в
постанові відсутні підстави для
звільнення майна боржника (ОСОБА_1М.)
з-під арешту якими обгрунтована
оскаржувана постанова, тому вона є
незаконною та такою, що суперечить
чинному законодавству.

Згідно протоколу №2-К-78-ДН-з проведення
аукціону від 06.09.2011р. транспортний
засіб DAEWOO Sens 1.3, р.в. 2006, колір сірий, днз
НОМЕР_3, що належить ОСОБА_1 реалізовано
та кошти від його реалізації в розмірі
10 145,28 грн. перераховані позивачу, що
підтверджується платіжним дорученням
№4381 від 09.09.2011 року.

Також, 20.10.2011 року позивачу було
перераховано ще 500,00 грн., що
підтверджується наявним в матеріалах
справи платіжним дорученням №438110 від
13.10.2011 року.

У постанові про закінчення виконавчого
провадження державної виконавчої
служби Дніпровського управління
юстиції (ВП №17739297) від 09.02.2012 року
зазначено, що боржник зареєстрований
АДРЕСА_1, але фактично мешкає м. АДРЕСА_6,
що територіально відноситься до ВДВС
Солом'янського РУЮ у м. Києві, у зв'язку
з чим керуючись п.10 ч.1 ст.49 Законом
України «Про виконавче провадження»
виконавче провадження з примусового
виконання судового наказу №2-н-677/09
виданий 25.12.2009 Солом'янським районним
судом про стягнення боргу з ОСОБА_1 на
користь ВАТ «Державний ощадний банк
України» у розмірі 50 601,01 грн.
закінчено.

Постановою про відкриття виконавчого
провадження від 24.02.2012 року (ВП №31369488)
ВДВС Солом'янського районного
управління юстиції відкрито виконавче
провадження з виконання судового
наказу №2-4-677 виданого 25.12.2009
Солом'янським районним судом про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ
«Державний ощадний банк України»
залишок боргу в сумі 3 816,08 грн. та
виконавчий збір у сумі 3 816,08 грн.

Постановою від 03.05.2012 року (ВП №31369488)
ВДВС Солом'янського районного
управління юстиції виправлено
арифметичну помилку допущену у
постанові про відкриття провадження №
31369488 від 24.02.2012 року. В графі
резолютивної частини виконавчого
документу замість «залишок боргу
ОСОБА_1 перед ВАТ «Державний ощадний
банк України становить 3 816,08 грн.»
вважати написаним «стягнути з ОСОБА_1
на користь ВАТ «Державний ощадний банк
України залишок боргу в сумі 40456,33 грн.
та виконавчий збір у сумі 3 816,08 грн.».

Постановою про повернення виконавчого
документа стягувачеві від 23.08.2012 року
(ВП №31369488) встановлено, що згідно
довідки УДАІ м. Києва за боржником не
зареєстровано рухомого майна. Згідно
довідки АБ м.Києва боржник за адресою
АДРЕСА_6 не зареєстрований. Згідно акту
державного викнавця боржник не
проживає за вищевказаною адресою,
майно, на яке може бути звернено
стягнення, відсутнє. Стягнення не
проводились. Залишок боргу за
виконавчим документом складає 40456,33
грн. Залишок нестягнутого виконавчого
збору становить 3816,08 грн., у зв'язку з
чим, керуючись п.2 ч.1 ст.47, статтею 50
Закону України "Про виконавче
провадження" виконавчий документ
повернуто стягувачу.

Постановою про відкриття виконавчого
провадження від 16.10.2012 року (ВП №34719713)
державною виконавчою службою
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві відкрите виконавче
провадження з виконання судового
наказу №2-4-677 виданого 25.12.2009
Солом'янським районним судом про
стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ
«Державний ощадний банк України» боргу
в сумі 50 601,61 грн.

Постановою про арешт майна боржника та
оголошення заборони на його відчуження
ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від
06.11.2012 року (ВП №34719713) накладено арешт
на все майно, що належить боржнику
ОСОБА_1 у межах суми звернення
стягнення 50 601,61 грн.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути: 1) визнання
права; 2) визнання правочину недійсним;
3) припинення дії, яка порушує право; 4)
відновлення становища, яке існувало до
порушення; 5) примусове виконання
обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 56 Конституції
України кожен має право на
відшкодування за рахунок держави чи
органів місцевого самоврядування
матеріальної та моральної шкоди,
завданої незаконними рішеннями, діями
чи бездіяльністю органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування, їх посадових і
службових осіб при здійсненні ними
своїх повноважень.

Відповідальність згідно даної статті
несе сама держава, а не її органи або
посадові чи службові особи. Останні
здійснюють свої функції не як приватні
особи в своїх інтересах, а від імені
держави та в межах покладеної на них
державної компетенції.

Частиною 3 статті 11 Закону України "Про
державну виконавчу службу"
передбачено, що шкода, заподіяна
державним виконавцем фізичним чи
юридичним особам під час виконання
рішення, підлягає відшкодуванню у
порядку, передбаченому законом, за
рахунок держави.

Відповідно до ч.1 статті 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Згідно статті 1173 цього Кодексу шкода,
завдана фізичній або юридичній особі
незаконними рішеннями, дією чи
бездіяльністю органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування при здійсненні ними
своїх повноважень, відшкодовується
державою, Автономною Республікою Крим
або органом місцевого самоврядування
незалежно від вини цих органів.

Статтею 87 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено, що
стягувач має право звернутися з
позовом до юридичної особи, зазначеної
у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана
здійснити стягнення коштів з боржника,
у разі невиконання рішення з вини такої
юридичної особи.

Збитки, завдані державним виконавцем
фізичним чи юридичним особам під час
проведення виконавчого провадження,
підлягають відшкодуванню в порядку,
встановленому законом.

Таким чином, необхідною підставою для
притягнення органу державної
виконавчої служби до відповідальності
у вигляді стягнення збитків є факти
неправомірних дій - бездіяльності
державного виконавця при виконанні
вимог виконавчого документа,
виникнення шкоди та причинний зв'язок
між бездіяльністю державного
виконавця і заподіяною ним шкодою.

Як встановлено судом, ухвалою
Дніпровського районного суду м. Києва у
справі №4-с-50/1 від 22.10.2010 року скасовано
постанову відділу Державної
виконавчої служби Дніпровського
районного управління юстиції у м. Києві
від 06.07.2010 року серія ВП 17739297 про
звільнення майна боржника з-під арешту.

Судом у вищезазначеній ухвалі
зазначено, що суд вправі виявити
порушення допущені державною
виконавчою службою визнати дії чи
бездіяльність неправомірними, а
наслідки таких дії незаконними.

Тобто, даною ухвалою суду також
встановлено неправомірні дії
(бездіяльність) державного виконавця
відділу Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві.

Судом встановлено, що на даний час
судовий наказ №2-4-677 виданий 25.12.2009
Солом'янським районним судом перебуває
на виконанні у відділі державної
виконавчої служби Дніпровського РУЮ м.
Києва, та вході проведення виконавчих
дій з'ясовано, що відсутнє будь-яке
рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1, на яке
можливо звернути стягнення з метою
виконання рішення Солом'янського
районного суду м. Києва.

Таким чином, враховуючи те, що судовий
наказ не виконано в повному обсязі, а
ухвалою суду встановлено неправомірні
дії державного виконавця відділу
Державної виконавчої служби
Дніпровського районного управління
юстиції у м. Києві, а також, наявний між
протиправними діями ДВС та заподіяною
шкодою причинно-наслідковий зв'язок,
вимоги позивача про стягнення 39 956,33
грн. є обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно з ч.3 положення про Державну
казначейську службу України,
затвердженого Указом Президента
України від 13 квітня 2011 року № 460/2011,
основними завданнями Казначейства
України є: реалізація державної
політики у сфері казначейського
обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до пп. б п.9 ч.1 статті 87
Бюджетного кодексу України, до
видатків, що здійснюються з державного
бюджету України належать видатки на
соціальний захист та соціальне
забезпечення, зокрема, відшкодування
збитків, заподіяних громадянам.

Пунктом 47 Порядку виконання рішень про
стягнення коштів державного та
місцевих бюджетів або боржників,
затвердженого постановою Кабінету
Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №
845 (у редакції постанови Кабінету
Міністрів України від 30 січня 2013 р. № 45)
безспірне списання коштів,
передбачених за бюджетною програмою
для забезпечення виконання судових
рішень та виконавчих документів,
здійснюється Казначейством на
підставі поданих:1) органом
Казначейства: документів та
відомостей, надісланих стягувачами та
боржником; інформації про неможливість
виконання безспірного списання коштів
з рахунків боржника; 2) керівником
органу державної виконавчої служби
зазначених у пункті 7 цього Порядку
документів та відомостей.

Для забезпечення безспірного списання
коштів державного бюджету згідно з
пунктом 47 цього Порядку в Казначействі
відкривається в установленому порядку
відповідний рахунок (п.48
вищезазначеного Порядку)

Таким чином, кошти в сумі 39 956,33 грн., що
відповідають розміру заподіяної
позивачу шкоди мають бути стягнуті з
Державного бюджету України.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України,
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України,
судові витрати складаються з судового
збору, сум, що підлягають сплаті за
проведення судової експертизи,
призначеної господарським судом,
витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи. Розмір
судового збору, порядок його сплати,
повернення і звільнення від сплати
встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати
по сплаті судового збору покладаються
на відповідача 1.

На підставі викладеного, керуючись ч.1
ст.32, ч.1 ст. 33, ст. 44, ч. 5 ст. 49 ст.ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державної казначейської
служби України (01601, м. Київ, вул.
Бастіонна, 6; ідентифікаційний код:
37567646) на користь публічного
акціонерного товариства "Державний
ощадний банк України" в особі
територіально відокремленого
безбалансового відділення № 10026/045
філії-Головного управління по м. Києву
та Київській області АТ «Ощадбанк» (02096,
м. Київ, Харківське шосе 21/6;
ідентифікаційний код: 09322277) кошти в
сумі 39 956 (тридцять дев'ять тисяч
дев'ятсот п'ятдесят шість) грн. 33 коп. та
витрати по сплаті судового збору в
розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот
двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної
сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК
України, рішення господарського суду
набирає законної сили після закінчення
строку подання апеляційної скарги,
якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Дата підписання рішення: 15.04.2014 року.

Суддя
С.М.Мудрий