КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2014 р.
Справа№ 910/15421/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Разіної Т.І.

Шевченка Е.О.

за участю секретаря Карпюк О.С.,

представників:

від позивача - Прудкий О.В. (дов. від
07.04.2014),

від відповідача - Красніков В.С. (дов.
від 28.08.2013), Кириченко І.А. (дов. від
28.02.2014), Деяк Я.В. (дов. від 15.01.2014),

розглянувши апеляційну скаргу
Державного підприємства "Антонов"

на рішення Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014

у справі № 910/15421/13 (головуючий суддя:
Дупляк О.М., судді: Курдельчук І.Д., Нечай
О.В.)

за позовом Державного підприємства
"Завод 410 ЦА"

до Державного підприємства "Антонов"

про визнання права попереднього
користування торговою маркою

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Завод 410 ЦА"
(далі - ДП "Завод 410 ЦА") звернулось я з
позовом до Державного підприємства
"Антонов" (далі - ДП "Антонов") про
визнання права попереднього
користування торговою маркою "АН" за 37
класом МКТП.

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014 у справі № 910/15421/13
позовні вимоги задоволено повністю,
визнано за позивачем право
попереднього користування знаком для
товарів і послуг "АН" за класом 37 МКТП:
Ремонт і технічне обслуговування
літаків, стягнуто з відповідача на
користь позивача 1147,00 грн. судового
збору.

Не погоджуючись з зазначеним судовим
рішенням, відповідач звернувся до
Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення суду першої інстанції від
03.02.2014 повністю та прийняти нове
рішення, яким в задоволенні позову
відмовити повністю, судові витрати
покласти на позивача.

Доводи апеляційної скарги
обгрунтовані неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
порушенням матеріального та
процесуального права.

Так, за твердженням заявника
апеляційної скарги, місцевий
господарський суд дійшов помилкового
висновку про наявність правових
підстав для визнання позивачем права
попереднього користування
торгівельною маркою "АН", оскільки
судом не з'ясовано з якої дати почалось
використання торгової марки у своїй
господарській діяльності,
добросовісність використання, а також
не зазначено у який спосіб
здійснювалась значна та серйозна
підготовка для використання позивачем
торговельної марки.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 12.03.2014 прийнято
до провадження апеляційну скаргу
Державного підприємства "Антонов".

01.04.2014 в судовому засіданні оголошено
перерву до 08.04.2014 відповідно до ст. 77 ГПК
України.

Розпорядженням секретаря судової
палати суду від 07.04.2014 доручено
здійснити розгляд даної справи колегії
суддів у складі: Сотніков С.В. -
головуючий, судді: Разіна Т.І., Шевченко
Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 08.04.2014 прийнято
до провадження апеляційну скаргу
Державного підприємства "Антонов".

08.04.2014 в судовому засіданні оголошено
перерву до 16.04.2014 відповідно до ст. 77 ГПК
України.

16.04.2014 в судовому засіданні оголошено
перерву до 17.04.2014 відповідно до ст. 77 ГПК
України.

Колегія суддів, розглянувши доводи
апеляційної скарги, дослідивши наявні
матеріали справи, заслухавши пояснення
представників сторін, вважає, що скарга
підлягає задоволенню з огляду на
наступне.

В обгрунтування позовних вимог щодо
визнання права попереднього
користування на торговельну марку "АН"
позивач послався на те, до дати подання
відповідачем заявки на реєстрацію
знака "АН", використовував вказану
марку в Україні і здійснював значну і
серйозну підготовку для такого
використання, оскільки є єдиним
підприємством на території України та
СНД, яке починаючи з 1948 року здійснює
ремонт та технічний огляд літаків
сімейства "Антонов", а відтак
відповідно до ст.ст. 16, 500 Цивільного
кодексу України має право на
безоплатне продовження такого
використання.

На підтвердження позовних вимог
позивачем були надані копії наступних
документів: "Технология окраски
наружной поверхности воздушного судна
АН-26" від 06.08.1984; "Титульный список
капитального строительства по Заводу
410 ЦА"; "Эталонное дело ремонта самолета
АН-24" від 02.01.1984; "Программа серийного
капитального ремонта самолетов АН-74 и
их модификаций на заводе № 410 ГА" від
20.08.1992; "Договор подготовки и
переоснащения производства серийного
выпуска № ПКО-410-1" від 27.07.1992;
"Календарный план работ подготовки и
переоснащении производства серийного
капитального ремонта самолетов Ан-74 и
их модификаций на 1992 г."; "Акт о
выполнении работ по подготовке
производства к ремонту самолета Ан-74"
від 25.01.1993; "Работы по подготовке
производства к серийному ремонту с-та
АН-74 в І-ІІ квартале 1993 г.".

На підставі вказаних доказів суд
першої інстанції зробив висновок про
наявність у позивача права
попереднього користування на
торговельну марку "АН" за 37 класом МКТП
та задовольнив позов.

Разом з тим, колегія суддів перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права та відповідність
висновків суду обставинам справи,
дійшла висновку про наявність підстав
для скасування ухваленого у даній
справі рішення про задоволення позову,
виходячи з наступного.

Відповідно до статті 492 Цивільного
кодексу України торговельною маркою
може бути будь-яке позначення або
будь-яка комбінація позначень, які
придатні для вирізнення товарів
(послуг), що виробляються (надаються)
однією особою, від товарів (послуг), що
виробляються (надаються) іншими
особами. Такими позначеннями можуть
бути, зокрема, слова, літери, цифри,
зображувальні елементи, комбінації
кольорів.

Статтею 494 Цивільного кодексу України
передбачено, що набуття права
інтелектуальної власності на
торговельну марку засвідчується
свідоцтвом. Умови та порядок видачі
свідоцтва встановлюються законом.
Обсяг правової охорони торговельної
марки визначається наведеними у
свідоцтві її зображенням та переліком
товарів і послуг, якщо інше не
встановлено законом.

Згідно зі статтею 495 Цивільного кодексу
України майновими правами
інтелектуальної власності на
торговельну марку є: право на
використання торговельної марки;
виключне право дозволяти використання
торговельної марки; виключне право
перешкоджати неправомірному
використанню торговельної марки, в
тому числі забороняти таке
використання; інші майнові права
інтелектуальної власності,
встановлені законом. Майнові права
інтелектуальної власності на
торговельну марку належать володільцю
відповідного свідоцтва, володільцю
міжнародної реєстрації, особі,
торговельну марку якої визнано в
установленому законом порядку добре
відомою, якщо інше не встановлено
договором.

Положення статті 5 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" передбачають, що правова
охорона надається знаку, який не
суперечить публічному порядку,
принципам гуманності і моралі та на
який не поширюються підстави для
відмови в наданні правової охорони,
встановлені цим Законом. Об'єктом знака
може бути будь-яке позначення або
будь-яка комбінація позначень. Такими
позначеннями можуть бути, зокрема,
слова, у тому числі власні імена,
літери, цифри, зображувальні елементи,
кольори та комбінації кольорів, а також
будь-яка комбінація таких позначень.
Право власності на знак засвідчується
свідоцтвом. Строк дії свідоцтва
становить 10 років від дати подання
заявки до Установи і продовжується
Установою за клопотанням власника
свідоцтва щоразу на 10 років, за умови
сплати збору в порядку, встановленому
пунктом 2 статті 18 цього Закону. Порядок
продовження строку дії свідоцтва
встановлюється центральним органом
виконавчої влади, що забезпечує
формування державної політики у сфері
інтелектуальної власності.

Частиною 3 статті 157 Господарського
кодексу України передбачено, що
свідоцтво надає право його
володільцеві забороняти іншим особам
використовувати зареєстровану
торговельну марку без його дозволу, за
винятком випадків правомірного
використання торговельної марки без
його дозволу.

Відповідно до статті 16 Закону України
"Про охорону прав на знаки для товарів і
послуг" права, що випливають із
свідоцтва, діють від дати подання
заявки. Свідоцтво надає його власнику
право використовувати знак та інші
права, визначені цим Законом. Виключне
право власника свідоцтва забороняти
іншим особам використовувати без його
згоди зареєстрований знак не
поширюється, зокрема, на здійснення
будь-якого права, що виникло до дати
подання заявки або, якщо було заявлено
пріоритет, до дати пріоритету заявки.

З матеріалів справи вбачається, що
відповідач є володільцем Свідоцтва на
знак для товарів і послуг № 8008 від
25.04.1997, відповідно до якого був
зареєстрований знак "АН" для 12, 37, 39, 42
класів МКТП.

16.04.1993 відповідачем було подано заявку
на реєстрацію вказаної торговельної
марки. Тобто, з цієї дати торговельна
марка "АН" отримала правову охорону на
території України.

Позивач є правонаступником Київської
авіаремонтної бази № 409, створеної на
підставі наказу начальника Головного
управління цивільного повітряного
флоту СРСР від 01.07.1948 № 182, наказом
Головного управління цивільного
повітряного транспорту 03.03.1962 № 124
Київській авіаремонтній базі № 409 було
змінено найменування на ДП "Завод 410
цивільної авіації".

Основними видами діяльності позивача
згідно зі Статутом, є: виробництво
повітряних і космічних літальних
апаратів, супутнього устаткування;
ремонт і технічне обслуговування
повітряних і космічних літальних
апаратів, установлення та монтаж машин
і устаткування.

Вважаючи, що до подачі заявки на
реєстрацію торговельної марки "АН"
позивач добросовісно використовував
її і здійснював значну і серйозну
підготовку для такого використання,
звернувся з позовом про визнання за ним
права попереднього користувача знаком
для товарів і послуг "АН" за 37 класом
МКТП (ремонт і технічне обслуговування
літаків).

Згідно зі статтею 500 Цивільного кодексу
України будь-яка особа, яка до дати
подання заявки на торговельну марку
або, якщо було заявлено пріоритет, до
дати пріоритету заявки в інтересах
своєї діяльності добросовісно
використала торговельну марку в
Україні або здійснила значну і
серйозну підготовку для такого
використання, має право на безоплатне
продовження такого використання або
використання, яке передбачалося
зазначеною підготовкою (право
попереднього користувача).

За загальним правилом під здійсненням
та серйозною підготовкою для набуття
права попереднього користувача на
торговельну марку розуміється така
підготовка, яка потребувала певних
інтелектуальних, організаційних,
промислових, фінансових та трудових
зусиль і затрат, необхідних для
виготовлення товару або для надання
послуги. Право попереднього
користувача виникає за одночасної
наявності таких умов:

- має бути створений тотожний об'єкт
права інтелектуальної власності в
результаті самостійної творчої роботи
іншими особами;

- ця торговельна марка має бути реально
застосована особою, яка претендує на
визнання її попереднім користувачем,
або, принаймні, вона має здійснити
значну підготовку для застосування
цього об'єкта права інтелектуальної
власності;

- зазначені дії мають бути вчинені до
дати подання заявки на торговельну
марку або до дати її пріоритету.

Відповідно до частини 2 статті 157
Господарського кодексу України
використанням торговельної марки у
сфері господарювання визнається
застосування її на товарах та при
наданні послуг, для яких вона
зареєстрована, на упаковці товарів, у
рекламі, друкованих виданнях, на
вивісках, під час показу експонатів на
виставках і ярмарках, що проводяться в
Україні, у проспектах, рахунках, на
бланках та в іншій документації,
пов'язаній з впровадженням зазначених
товарів і послуг у господарський
(комерційний) обіг.

Частиною 4 статті 16 Закону України "Про
охорону прав на знаки для товарів і
послуг" визначено, що використанням
знака визнається: нанесення його на
будь-який товар, для якого знак
зареєстровано, упаковку, в якій
міститься такий товар, вивіску,
пов'язану з ним, етикетку, нашивку,
бирку чи інший прикріплений до товару
предмет, зберігання такого товару із
зазначеним нанесенням знака з метою
пропонування для продажу, пропонування
його для продажу, продаж, імпорт
(ввезення) та експорт (вивезення);
застосування його під час пропонування
та надання будь-якої послуги, для якої
знак зареєстровано; застосування його
в діловій документації чи в рекламі та
в мережі Інтернет. Знак визнається
використаним, якщо його застосовано у
формі зареєстрованого знака, а також у
формі, що відрізняється від
зареєстрованого знака лише окремими
елементами, якщо це не змінює в цілому
відмінності знака.

Отже, в даному випадку, позивач повинен
довести, що ним використовувалась
торгова марка "АН" під час пропонування
та надання послуг з ремонту та
технічного обслуговування літаків, як
основного виду своєї господарської
діяльності, застосування знака в
діловій документації чи в рекламі та в
мережі Інтернет, у рекламі, друкованих
виданнях, на вивісках, під час показу
експонатів на виставках і ярмарках, що
проводяться в Україні, у проспектах,
рахунках, на бланках та в іншій
документації, пов'язаній з
впровадженням своїх послуг у
господарський (комерційний) обіг, тощо.

Подана позивачем технічна
документація, яка регламентує роботи
при здійсненні послуг з ремонту
літаків серії АН ("Технология окраски
наружной поверхности воздушного судна
АН-26" від 06.08.1984; "Титульный список
капитального строительства по Заводу
410 ЦА"; "Эталонное дело ремонта самолета
АН-24" від 02.01.1984; "Программа серийного
капитального ремонта самолетов АН-74 и
их модификаций на заводе № 410 ГА" від
20.08.1992; "Договор подготовки и
переоснащения производства серийного
выпуска № ПКО-410-1" від 27.07.1992;
"Календарный план работ подготовки и
переоснащении производства серийного
капитального ремонта самолетов Ан-74 и
их модификаций на 1992 г."; "Акт о
выполнении работ по подготовке
производства к ремонту самолета Ан-74"
від 25.01.1993; "Работы по подготовке
производства к серийному ремонту с-та
АН-74 в І-ІІ квартале 1993 г."), не
приймається колегією суддів до уваги,
оскільки не є доказом на підтвердження
використання торговельної марки у
своїй господарській діяльності чи
здійсненню значної та серйозної
підготовки для такого використання в
розумінні статті 500 Цивільного кодексу
України.

При цьому, з огляду на вимоги статей 492,
494, 495 Цивільного кодексу України,
колегія суддів також не може прийняти у
якості доказів у справі вказану вище
технічну документацію, оскільки
позивач на час її розроблення та
затвердження відповідними державними
органами, не здійснило будь-яких дій
щодо розробки торговельної марки ("АН")
чи його реєстрації у державних органах,
у той час, як використання терміну
"торговельна марка" з її найменуванням
можливо тільки після державної
реєстрації такої торговельної марки.

Таким чином, оскільки право на
використання об'єкта права
інтелектуальної власності -
торговельної марки "АН" належить
відповідачу - Державному підприємству
"Антонов", а позивач в порушення вимог
статті 33 Господарського
процесуального кодексу України не
надав жодних належних доказів по
здійсненню значної та серйозної
підготовки, як того вимагає стаття 500
Цивільного кодексу України, до
використання торговельної марки "АН" у
власній господарській діяльності, а
саме - понесення значних фінансових
затрат та великих інтелектуальних,
організаційних, трудових зусиль тощо,
також не надано будь-яких доказів на
підтвердження використання
торговельної марки під час
пропонування та надання послуг з
ремонту та технічного обслуговування
літаків, як основного виду своєї
господарської діяльності,
застосування спірного знака в діловій
документації тощо, до дати подання
заявки на реєстрацію знака для товарів
та послуг (16.04.1993), суд апеляційної
інстанції дійшов висновку про
відсутність у позивача права на
використання торговельної марки "АН"
без дозволу особи, яка володіє
майновими правами на вказану
торговельну марку на підставі
Свідоцтва на знак для товарів і послуг
№ 8008 від 25.04.1997, яке було видано
державною установою відповідно до
встановленого чинним законодавством
порядку.

Оскільки згідно з пунктом 1 статті 16
Закону України "Про охорону прав на
знаки для товарів і послуг" з датою
подання заявки на знак пов'язується
виникнення прав, які випливають із
свідоцтва про право власності на знак,
у вирішенні питання про момент
виникнення у власника свідоцтва на
знак для товарів і послуг права
забороняти його використання іншими
особами господарському суду необхідно
точно з'ясовувати дату подання заявки
на знак і дату видачі відповідного
свідоцтва. Право попереднього
користувача виникає з факту
використання ним знака для товарів і
послуг до дати подання заявки
власником свідоцтва на знак або, якщо
було заявлено пріоритет, - до дати
пріоритету заявки.

При цьому, якщо стороною у справі не
доведено обставин, що свідчать про
добросовісне використання нею знака
для товарів і послуг в Україні або
здійснення значної і серйозної
підготовки до такого використання до
дати подання іншою стороною заявки на
цей знак, у господарського суду
відсутні підстави для висновку про
наявність права попереднього
користувача на відповідний знак.

На підставі наведеного, колегія суддів
дійшла висновку про те, що позивач не
набув права попереднього користування
торговельною маркою "АН", у зв'язку з чим
у задоволенні позову належить
відмовити.

Невідповідність висновків, викладених
у рішенні місцевого господарського
суду, обставинам справи та порушення
судом першої інстанції норм
матеріального права визнаються
колегією суддів беззаперечними
підстави для скасування прийнятого у
справі рішення та відмови у позові.

Відповідно до ст. 49 ГПК України
підлягають перерозподілу судові
витрати. Судові витрати слід покласти
на позивача за розгляд справи в суді
першої та апеляційної інстанції у
зв'язку з задоволенням апеляційної
скарги та відмовою у позові.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103 - 105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного
підприємства "Антонов" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста
Києва від 03.02.2014 у справі № 910/15421/13
скасувати.

3. Прийняти нове рішення.

4. В позові відмовити повністю.

5. Стягнути з Державного підприємства
"Завод 410 ЦА" (03151, м. Київ,
Повітрофлотський проспект, 94;
ідентифікаційний код 01128297) на користь
Державного підприємства "Антонов" (03062,
м. Київ, вул. Академіка Туполєва, 1;
ідентифікаційний код 14307529) 609 (шістсот
дев'ять) грн. витрат по сплаті судового
збору за подання апеляційної скарги.

6. Видачу відповідного наказу доручити
Господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя
С.В. Сотніков

Судді
Т.І. Разіна

Е.О. Шевченко