КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2014 р. Справа№ 910/14424/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Зеленіна В.О.

Синиці О.Ф.

За участю секретаря судового засідання
Ворони В.В.

представників сторін:

від позивача - Старовойтова О.Е.,
дов. № б/н від 10.01.2014 року;

від відповідача - не з'явилися.

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
АЕК»

на рішення Господарського суду
міста Києва

від 08.10.2013 року

у справі № 910/14424/13 (суддя О.М.
Ярмак)

за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
АЕК»

до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Завод

енергетичного
машинобудування»

про стягнення 368 294,82 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста
Києва від 08.10.2013 року по справі № 910/14424/13
позов задоволено частково. Стягнуто з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод енергетичного
машинобудування» на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма АЕК» 24 739 грн.
71 коп. основного боргу, 124 грн. 03 коп.
річних, 497 грн. 27 коп. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Фірма АЕК»
звернулося до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить рішення
Господарського суду міста Києва від
08.10.2013 року по справі № 910/14424/13
скасувати повністю та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 02.12.2013 року
апеляційну скаргу було прийнято до
провадження в наступній колегії
суддів: головуючий суддя - Ткаченко Б.О.,
судді: Алданова С.О., Дідиченко М.А. та
призначено до розгляду на 14.01.2014 року.

14.01.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю «Завод
енергетичного машинобудування»
надійшов відзив на апеляційну скаргу, у
якому відповідач просить апеляційну
скаргу залишити без задоволення, а
оскаржуване судове рішення - без змін.

Розпорядженням секретаря судової
палати Київського апеляційного
господарського суду від 14.01.2014 року,
змінено склад судової колегії на
наступний - головуючий суддя Ткаченко
Б.О., судді: Зеленін В.О., Синиця О.Ф.

В судовому засіданні 14.01.2014 року по
справі № 910/14424/13 оголошено перерву до
29.01.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 29.01.2014 року
розгляд справи № 910/14424/13 відкладено на
19.02.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 року
розгляд справи № 910/14424/13 відкладено на
19.03.2014 року.

19.03.2014 року через Відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду від Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
АЕК» надійшли письмові пояснення до
апеляційної скарги, у яких відповідач
просить апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а оскаржуване судове
рішення - без змін.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 року
розгляд справи № 910/14424/13 відкладено на
26.03.2014 року.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.03.2014 року
розгляд справи № 910/14424/13 подовжено та
відкладено на 26.03.2014 року.

Вимоги та доводи апеляційної скарги
мотивовані тим, що судом першої
інстанції було неповно з'ясовано
обставини, які мають значення для
справи, а також невірно застосовано
норми матеріального і процесуального
права, що призвело до прийняття
невірного рішення по суті спору.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма АЕК» у
поясненнях, наданих у судовому
засіданні, підтримав доводи, викладені
в його апеляційній скарзі, просив суд
рішення Господарського суду міста
Києва від 08.10.2013 року по справі № 910/14424/13
скасувати повністю та прийняти нове
рішення, яким позовні вимоги
задовольнити в повному обсязі.

Представник Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод енергетичного
машинобудування» у поясненнях, наданих
у судовому засіданні 14.01.2014 року,
заперечував проти доводів апелянта,
викладених в апеляційній скарзі,
просив суд відмовити в задоволенні
скарги та залишити без змін
оскаржуване судове рішення місцевого
господарського суду як таке, що
прийняте з повним, всебічним та
об'єктивним з'ясуванням обставин, які
мають значення для справи, а також з
дотриманням норм матеріального і
процесуального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги,
заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши матеріали справи,
дослідивши докази, проаналізувавши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судом першої інстанції
норм законодавства, колегія встановила
наступне.

10.02.2012 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Фірма АЕК» (далі -
позивач, субпідрядник, ТОВ «Фірма АЕК»)
та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Завод енергетичного
машинобудування» (далі - відповідач,
генпідрядник, ТОВ «Завод енергетичного
машинобудування») був укладений
договір субпідряду № 020-02/12 (далі -
Договір).

За умовами Договору позивач
зобов'язався за завданням відповідача
на свій ризик виконати і здати
відповідачу у встановлені договором
строки, порядку, об'ємах
пусконалагоджувальні роботи, а також
привести всі необхідні види
випробувань електрообладнання в
рамках технічного переоснащення
енергоблоку № 9 Придніпровської ТЕС,
яке проводиться ПАТ «Дніпроенерго»
(замовник), а відповідач - прийняти від
позивача завершені роботи і оплатити
їх.

Відповідно до п.п. 1.2 - 1.4 Договору
об'єктом модернізації (робіт) є
електросилове обладнання енергоблоку
№ 9 Придніпровської ТЕС. Місцем
виконання робіт є енергоблок № 9
Придніпровської ТЕС, Україна, 49112,
Самарський район, м. Дніпропетровськ,
вул. Гаванська, 1. Склад, обсяг, етапи
робіт проводяться у відповідності до
кошторису (додаток № 2), календарного
графіку виконання робіт (додаток №3) і
технічної програми (додаток № 4), які є
невід'ємними частинами договору.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що
вартість робіт визначається
договірною ціною (додаток № 1) і складає
913 784,40 грн. з ПДВ.

Згідно п. 9.1 Договору,
приймання-передача виконаних
субпідрядником робіт здійснюється
шляхом підписання сторонами і
замовником Актів приймання виконаних
підрядних робіт (форми КБ-2в) і Довідки
про вартість виконаних підрядних робіт
(форми КБ-3) з доданими до них оформленої
у відповідному порядку звітною
документацією.

Як передбачено п. 10.1 Договору,
генпідрядник авансує субпідрядника з
метою забезпечення останнім своїх
зобов'язань за виконані роботи,
перераховуючи на поточний рахунок
субпідрядника кошти у розмірі 5% від
вартості договору протягом 30
календарних днів з моменту отримання
генпідрядником відповідного рахунку,
виставленого субпідрядником, при умові
отримання коштів генпідрядником від
замовника.

Оплата за виконані роботи проводиться
за фактично виконані і прийняті
сторонами обсяги робіт протягом 60
календарних днів з моменту отримання
оригіналу рахунка і податкової
накладної від субпідрядника,
виставленого на підставі підписаних
обома сторонами актів приймання -
передавання виконаних підрядних робіт
(форма КБ-2в) з довідкою про вартість
виконаних підрядних робіт (форма КБ-3). В
разі відсутності вказаних документів
строк оплати переноситься до отримання
повного пакета документів.

ТОВ «Фірма АЕК» виконало роботи по
Договору на суму 368 294,82 грн., а саме:

- у квітні 2012 року на суму 248 613,12 грн., що
підтверджується актом № 1 форми № КБ-2в
(а.с. 35-39) та довідкою форми № КБ3 (а.с. 47),
які підписані 28.04.2012 року,

- у липні 2012 року на суму 119 681,70 грн., що
підтверджується актом № 2 форми № КБ-2в
(а.с. 40-46) та довідку форми № КБ3 (а.с. 48),
які підписані 31.07.2012 року.

Вказані документи підписані та
скріплені печатками сторін.

По акту № 1 за квітень 2012 року, на суму 248
613,12 грн., позивачем виставлено
відповідачу для оплати рахунок -
фактуру № СФ 000044 (а.с. 29) та податкову
накладну № 7 (а.с. 31), які датовані 28.04.2012
року.

По акту № 2 за липень 2012 року, на суму 119
681,70 грн., позивачем виставлено
відповідачу для оплати рахунок -
фактуру СФ-000045 (а.с. 30) та податкову
накладну № 8 (а.с. 32), які датовані 31.07.2012
року.

Листом № 365 від 23.04.2013 року позивач
звернувся до відповідача з проханням
провести оплату за виконані роботи,
надіславши разом з листом
вищезазначені рахунки - фактури та
податкові накладні на загальну суму 368
294,82 грн. (а.с.33).

Вказаний лист з додатками отримано
відповідачем 07.05.2013 року, що
підтверджується повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с.34).

Позивач, звертаючись із позовом,
зазначає, що відповідач свої
зобов'язання щодо оплати прийнятих
робіт по Договору не виконав, у зв'язку
з чим у нього виникла заборгованість
перед позивачем на суму 368 294,82 грн.

Крім того, позивач, у зв'язку зі
збільшенням розміру позовних вимог,
просив стягнути з відповідача 368 294,82
грн. основного боргу, 1 104,89 грн.
інфляційних втрат, 1 842,20 грн. 3% річних, 8
986,52 грн. пені та судові витрати: 16 350,00
грн. вартості послуг адвоката, 1720,50 грн.
судового збору.

Відповідно до ст. ст. 11, 629 ЦК України
договір є однією з підстав виникнення
зобов'язань та є обов'язковим для
виконання сторонами.

Статтею 837 ЦК України передбачено, що за
договором підряду одна сторона
(підрядник) зобов'язується на свій
ризик виконати певну роботу за
завданням другої сторони (замовника), а
замовник зобов'язується прийняти та
оплатити виконану роботу. Договір
підряду може укладатися на
виготовлення, обробку, переробку,
ремонт речі або на виконання іншої
роботи з переданням її результату
замовникові.

За приписами ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України та ст. 193
Господарського кодексу України
одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, зобов'язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
- п. 1 ст. 530 ЦК України.

Доказів погашення відповідачем
заборгованості у сумі 368 294,82 грн. суду
не надано.

Відповідач погодився з сумою
заборгованості в розмірі 24 739,71 грн.,
проти стягнення іншої частини боргу
заперечив, з огляду на наступне.

Листом № 020-02/12/ВЗ від 31.07.2012 року
відповідач звертався до позивача з
проханням передоплату по договору №
257-04/11 від 12.04.2011 року в сумі 321 457,42 грн.
вважати оплатою по договору № 020-02/12 від
10.02.2012 року. Вказаний лист отримано
31.07.2012 року, представником позивача
ОСОБА_3, що підтверджується відповідною
відміткою із зазначенням дати та
підпису (а.с. 101).

Умовами пункту 10.4 Договору передбачено
оплату послуг генпідряду шляхом
перерахування від загальної вартості
виконаних субпідрядником робіт 6 % від
їх вартості.

Оскільки роботи були виконані на суму
368 294,82 грн., то послуги генпідряду в
розмірі 6 % складають 22 097,69 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку
про стягнення 24 739,71 грн. боргу за
Договором, погодившись із вказаними
доводами відповідача, що сума боргу в
розмірі 368 294,82 грн. підлягає зменшенню
на суму оплати 321 457,42 грн. та вартості
послуг генпідряду в сумі 22 097,69 грн.

Колегія суддів не може погодитись з
висновками суду першої інстанції в
частині зменшення заборгованості за
Договором № 020-02/12 від 10.02.2012 року на
суму 321 457,42 грн., на підставі листа №
020-02/12/ВЗ від 31.07.2012 року, з огляду на
наступне.

Вказаний лист підписаний ОСОБА_3 31.07.2012
року, проте на листі відсутня посада
вказаної особи та відтиск печатки
позивача.

Представник ТОВ «Фірма АЕК» в судових
засіданнях зазначав, що позивач
дізнався про існування даного листа
лише з матеріалів справи, а також
зазначив, що особа, яка отримала лист не
є працівником позивача.

За таких обставин, колегія суддів
дійшла висновку, що лист № 020-02/12/ВЗ від
31.07.2012 року не є достатнім та належним
доказом.

Крім того, позивачем також надано
рішення Господарського суду міста
Києва від 02.12.2013 року у справі № 910/13915/13
між цими ж сторонами, яким було
звернуто стягнення за договором №
257-04/11 від 12.04.2011 року, передплату за яким
відповідач просив вважати сплатою за
договором № 020-02/12 від 10.02.2012 року, який є
предметом даної справи. З вказаного
рішення вбачається, що всі платежі, які
сплачувались за договором № 257-04/11 від
12.04.2011 року були враховані без
зменшення на суму 321 457,42 грн., яку
відповідач просив вважати сплатою за
договором № 020-02/12 від 10.02.2012 року.
Зазначене рішення вступило в законну
силу. Отже, зарахування вказаної суми,
як сплати за договором № 020-02/12 від
10.02.2012 року, призведе до подвійного
зарахування сплаченої один раз суми, що
порушить право позивача на отримання
винагороди.

З огляду на вказане вище, колегія
суддів дійшла висновку про відсутність
підстав для зменшення заборгованості
за Договором на суму 321 457,42 грн.

Стосовно зменшення суми
заборгованості на суму послуг
генпідряду в розмірі 6 % від суми
виконаних робіт, що складають 22 097,69
грн., колегія суддів погоджується з
вказаним зменшенням заборгованості,
оскільки дане зменшення відповідає п.
10.4 Договору.

Крім того, в судовому засіданні
представник позивача також погодився з
вказаним зменшенням.

Отже, сума заборгованості складає 346
197,13 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку,
що відповідач отримав повний пакет
документів саме 28.04.2012 року та 31.07.2012
року, що є підставою для оплати
вартості виконаних робіт у визначений
договором строк - протягом 60
календарних днів. Оскільки позивачем
та відповідачем підписані:

- акти виконаних робіт № 1 за
квітень 2012 року,

- акти виконаних робіт № 2 за
липень 2012 року,

- довідка про вартість виконаних
робіт за квітень 2012 року,

- довідка про вартість виконаних
робіт за липень 2012 року,

а рахунки-фактури та податкові
накладні по вказаних актах оформлені
28.04.2012 року та 31.07.2012 року відповідно.
Суд також зазначив, що отримання
рахунків-фактур та податкових
накладних саме 28.04.2012 року та 31.07.2012 року
відповідач не оспорює.

На підставі зазначеного місцевий
господарський суд дійшов висновку, що
строк оплати за виконані в квітні та
липні 2012 року роботи по вказаних актах
за Договором настав по акту № 1 від
28.04.2012 року - 27.06.2012 року та по акту № 2
від 31.07.2012 року - 29.09.2012 року відповідно.

Проте, колегія суддів не може
погодитись з даним висновком суду, з
огляду на наступне.

Докази отримання відповідачем
рахунків-фактур № СФ-000044 від 28.04.2012 року
на суму 248 613,12 грн., № СФ-000045 на суму 119
681,70 грн., податкових накладних № 7 від
28.04.2012 року, № 8 від 31.07.2012 року разом з
актами виконаних робіт форми КБ-2в №1, №
2 та довідками про вартість виконаних
будівельних робіт (форми КБ3) саме 28.04.2012
року та 31.07.2012 року в матеріалах справи
відсутні.

Посилання відповідача не можуть бути
належними та достатніми доказами в
силу ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України.

Як досліджено вище, листом № 365 від
23.04.2013 року позивач направив вказані
рахунки-фактури та податкові накладні
та просив відповідача провести оплату
за виконані роботи.

Даний лист отримано відповідачем 07.05.2013
року.

У відповідності до умов п. 10.1 Договору,
саме з моменту отримання вказаних
документів починається перебіг
60-денного строку на протязі якого
відповідач зобов'язаний сплатити суму
заборгованості.

Враховуючи, що рахунки-фактури та
податкові накладні отримані
відповідачем разом з листом 07.05.2013 року,
колегія суддів дійшла висновку, що
згідно з вимогами п. 10.1 Договору
відповідач мав сплатити
заборгованість до 07.07.2013 року.

Таким чином, прострочення відповідача
почалось саме з 07.07.2013 року.

Відповідно до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Стосовно вимоги позивача про стягнення
з відповідача 8 986,52 грн. за період з
07.07.2013 року по 05.09.2013 року, колегія судів
зазначає наступне.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання (ст.
549 Цивільного кодексу України).

Штрафними санкціями згідно з ч. 1 ст. 230
ГК України визнаються господарські
санкції у вигляді грошової суми
(неустойка, штраф, пеня), яку учасник
господарських відносин зобов'язаний
сплатити у разі порушення ним правил
здійснення господарської діяльності,
невиконання або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Згідно ст.ст. 1, 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

У відповідності до п. 12.6 Договору, за
невчасне виконання зобов'язань зі
сплати виконаних робіт генпідрядник
сплачує субпідряднику неустойку у
вигляді пені розміром 0,5% від суми
заборгованості за кожен день
прострочення платежу, але не більше
подвійної облікової ставки НБУ, діючої
в період стягнення пені за кожен день
прострочення.

Враховуючи суму заборгованості в
розмірі 346 197,13 грн., період прострочення
сплати заборгованості з 07.07.2013 року по
05.09.2013 року, колегія суддів провівши
розрахунок, дійшла висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача пені у розмірі 7 872,43 грн.

Стосовно вимоги позивача про стягнення
з відповідача 1 104,89 грн. інфляційних
втрат, 1 842,20 грн. 3% річних за період з
07.07.2013 року по 05.09.2013 року, колегія
суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Враховуючи суму заборгованості в
розмірі 346 197,13 грн., період прострочення
сплати заборгованості з 07.07.2013 року по
05.09.2013 року, колегія суддів провівши
розрахунок, дійшла висновку про
стягнення з відповідача на користь
позивача 1 735,73 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що
інфляційні втрати не можуть бути
стягнуті, оскільки в зазначений період
була дефляція.

Крім того, колегія суддів погоджується
з висновком суду першої інстанції про
відмову в задоволенні вимоги позивача
про покладення на відповідача оплати
послуг адвоката в розмірі 16 350,00 грн., з
огляду на те, що оплата позивачем
здійснювалась за договором про надання
юридичних послуг № 04-07/13 від 01.07.2013 року,
предметом якого є надання за плату
юридичних послуг. Це підтверджується
Актом № ОУ-0000025 здачі-приймання робіт
(надання послуг) від 28.08.2013 року по
договору № 04-07/13 від 01.07.2013 року,
платіжне доручення № 733 від 28.08.2013 року
на суму 16 350,00 грн. з призначенням
платежу: «за юридичні послуги зг. дог. №
04-07/13 від 01.07.2013р.». Зазначена оплата не
відповідає ч. 3 ст. 48 Господарського
процесуального кодексу України та не
підтверджує понесення позивачем
витрат на оплату послуг саме адвоката,
а свідчить про оплату юридичних послуг
по договору № 04-07/13 від 01.07.2013 року.

Згідно ст. 33 ГПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини справи, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Обставини, викладені Товариством з
обмеженою відповідальністю «Фірма
АЕК» в апеляційній скарзі, знайшли своє
часткове підтвердження під час
розгляду даної справи.

Зважаючи на вищенаведене, колегія
суддів дійшла висновку про те, що
рішення Господарського суду міста
Києва від 08.10.2013 року по справі № 910/14424/13
прийнято з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
у зв'язку з чим апеляційна скарга
позивача підлягає частковому
задоволенню, а оскаржуване рішення
частковому скасуванню.

Крім того, за подання апеляційної
скарги апелянт мав сплатити 3 965,38 грн.
судового збору, оскільки просив
скасувати оскаржуване рішення в
повному обсязі, проте сплачено було
лише 860,25 грн. Таким чином з позивача
слід достягнути розмір несплаченого
судового збору на користь бюджету в
сумі 3 105,13 грн. А також, стягнути на
користь позивача витрати по сплаті
судового збору пропорційно
задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 32-34, 48, 49, 99, 101-105 ГПК
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
АЕК» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду
міста Києва від 08.10.2013 року по справі №
910/14424/13 скасувати.

3. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Завод енергетичного
машинобудування» (02002, м. Київ, вул.
Луначарського, 4, ) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма АЕК» (49127, м.
Дніпропетровськ, вул. 20-річчя Перемоги,
буд. 49, кв. 48, ) 346 197,13 грн.
основного боргу, 1 735,73 грн. 3 % річних, 7
872,43 грн. пені та 7 931,57 грн. судового
збору за подання позовної заяви.

В іншій частині позовних вимог
відмовити.

4. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
АЕК» (49127, м. Дніпропетровськ, вул.
20-річчя Перемоги, буд. 49, кв. 48, ) на користь Державного
бюджету України 3 105,13 грн. судового
збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу відповідних наказів на
виконання даної постанови доручити
Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/14424/13
повернути до Господарського суду міста
Києва.

7. Постанова набирає законної сили
з моменту її прийняття і може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України протягом двадцяти днів з
дня її прийняття.

Головуючий суддя
Б.О. Ткаченко

Судді
В.О. Зеленін

О.Ф. Синиця

Повний текст рішення складено 14.04.2014
року.