ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року Справа № Б8/030-12 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

головуючого:Панової
І.Ю.,суддів:Білошкап О.В., Погребняка
В.Я.,

розглянувши касаційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Колос"на
ухвалугосподарського суду Київської
області від 15.08.2013та
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 09.01.2014

у справі№ Б8/030-12 господарського суду
Київської областіза позовомкеруючого
санацією Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Богуславщина",
арбітражного керуючого Толчеєва О.Ю.
доТовариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма
"Колос"провизнання недійсним договору
купівлі-продажу

в межах справи№ Б8/030-12 господарського
суду Київської областіза
заявоюПублічного акціонерного
товариства "Акціонерний комерційний
банк "Київ"доТовариства з обмеженою
відповідальністю
"Агро-Богуславщина"проБанкрутство

за участю представників сторін: від
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Колос" -
Капітанюк В.П., Паламарчук М.М., Гриша
В.В., від Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Богуславщина" -
Волинець В.А.

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою господарського суду Київської
області від 15.08.2013 у справі № Б8/030-12
позов Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Богуславщина"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Колос" про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу та застосування
наслідків недійсності договору, -
задоволено. Визнано укладений між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агро-Богуславщина"
та Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Колос"
договір купівлі-продажу № 01/04-п від
01.04.2009, - недійсним з моменту укладення.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Колос" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Богуславщина"
грошові кошти, сплачені Товариством з
обмеженою відповідальністю
"Агро-Богуславщина" за договором
купівлі-продажу № 01/04-п від 01.04.2009
відповідно до банківських виписок від
02.04.2009 на суму 224 000,00 грн., від 13.04.2009 на
суму 1 000,00 грн., від 07.10.2009 на суму 30 000, 00
грн. та від 28.10.2009 на суму 60 000, 00 грн., у
загальному розмірі 315 000,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Колос" на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Богуславщина"
господарські витрати у вигляді
судового збору у сумі 4 200,00 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 09.01.2014 у справі
№ Б8/030-12 апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Колос"
залишено без задоволення, а ухвалу
господарського суду Київської області
від 15.08.2013 у справі № Б8/030-12 залишено без
змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів
попередніх інстанцій, ТОВ "Агрофірма
"Колос" звернулось до Вищого
господарського суду України із
касаційною скаргою, просило скасувати
ухвалу господарського суду Київської
області від 15.08.2013 і постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 09.01.2014 у справі
№ Б8/030-12 повністю і припинити
провадження у справі, позов ТОВ
"Агро-Богуславщина" до ТОВ "Агрофірма
"Колос" про визнання недійсним договору
купівлі-продажу № 01/04-п від 01.04.2009 та
стягнення з ТОВ "Агрофірма "Колос" на
користь ТОВ "Агро-Богуславщина" 315 000,00
грн. та судового збору у сумі 4 200,00 грн.
залишити без розгляду повністю, судові
витрати у справі покласти на позивача -
ТОВ "Агро-Богуславщина", посилаючись на
порушення судами норм матеріального та
процесуального права, зокрема, ст.ст. 241,
256, 257, 267 ЦК України, ч. 3 ст. 92 ЦК України,
ст.ст. 4-2, 4-3, 33, 34, 43 ГПК України.

Переглянувши у касаційному порядку
прийняті у даній справі судові акти, на
підставі встановлених фактичних
обставин справи, перевіривши
застосування господарськими судами
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів Вищого
господарського суду України дійшла
висновку, що касаційна скарга підлягає
частковому задоволенню, з огляду на
таке.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 03.03.2012 за заявою ПАТ
"Акціонерний комерційний банк "Київ"
порушено провадження у справі № Б8/030-12
про банкрутство ТОВ
"Агро-Богуславщина".

Ухвалою господарського суду Київської
області від 09.07.2012 у справі № Б8/030-12
відкрито процедуру санації боржника,
призначено керуючим санацією ТОВ
"Агро-Богуславщина" арбітражного
керуючого Толчеєва О.Ю.

05.07.2013 до господарського суду Київської
області надійшла позовна заява ТОВ
"Агро-Богуславщина", в особі керуючого
санацією боржника - арбітражного
керуючого Толчеєва О.Ю. про визнання
недійсним договору купівлі-продажу, у
якій позивач просив визнати недійсним
договір купівлі-продажу № 01/04-п від
01.04.2009, укладений між ТОВ
"Агро-Богуславщина" та ТОВ "Агрофірма
"Колос".

14.08.2013 до господарського суду Київської
області від позивача надійшли
доповнення до позовної заяви про
визнання недійсною угоди з доданими
документами, у яких позивач просив суд:
застосувати наслідки недійсності
договору купівлі-продажу насіння
гібридів кукурудзи № 01/04-п від 01.04.2009,
укладеного між позивачем та
відповідачем; стягнути з відповідача
на користь позивача все отримане за
недійсним договором купівлі-продажу
насіння гібридів кукурудзи № 01/04-п від
01.04.2009, а саме 315 000,00 грн., перерахованих
на адресу відповідача відповідно до
банківських виписок від 02.04.2009 на суму
224 000,00 грн., від 13.04.2009 на суму 1 000,00
грн., від 07.10.2009 на суму 30 000, 00 грн. та від
28.10.2009 на суму 60 000,00 грн. шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок в національній
валюті № 001 у Богуславській філії
ПАТ "Банк "Київська Русь", МФО 319036, (адреса: 09700, Київська обл.,
м. Богуслав, вул. Миколаївська, 30).

Судом першої інстанції в оскаржуваній
ухвалі встановлено, що 01.04.2009 між ТОВ
"Агро-Богуславщина", в особі директора
ОСОБА_9, що діє на підставі статуту
(Покупець), та ТОВ "Агрофірма "Колос", в
особі директора Центила Леоніда
Васильовича, що діє на основі статуту
підприємства (Продавець), укладено
договір купівлі-продажу № 01/04-п (далі за
текстом: Договір), згідно п. 1.1 якого,
продавець зобов'язується передати у
власність покупця насіння гібридів
кукурудзи першого покоління, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити його.

Відповідно до п.п. 1.2. Договору загальна
кількість товару становить 45,0 тон по
ціні 7 000,00 грн./тону з ПДВ. Вартість
товару становить 315 000, 00 грн., в т.ч. ПДВ 52
500, 00 грн.

Відповідно до п.п. 1.3. Договору точна
кількість та назва гібридів вказуються
у накладній на відпуск товару.

Пунктом 9.1. Договору визначено, що
договір набуває чинності в день
підписання його обома сторонами та діє
до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань.

Також, господарським судом
встановлено, що позивачем та
відповідачем, на виконання вимог п.п.
1.1., 1.2., 1.3. Договору, підписано накладну
№ 102 від 09.04.2009, згідно якої,
відповідачем було передано насіння
гібридів кукурудзи, загальна вартість
якої складає 231 000,00 грн., а також
підписано накладну № 117 від 13.04.2009,
згідно якої, відповідачем було
передано насіння гібридів кукурудзи,
загальна вартість якої складає 84 000,00
грн.

Крім того, судом першої інстанції
встановлено, що 02.04.2009, 13.04.2009, 07.10.2009 та
28.10.2009 ТОВ "Агро-Богуславщина", на
виконання умов Договору, перерахувало
на рахунок ТОВ "Агрофірма "Колос"
грошові кошти, в рахунок оплати за
насіння гібридів кукурудзи першого
покоління, у розмірі 315 000,00 грн., що
підтверджується банківськими
виписками за 02.04.2009 на суму 224 000,00 грн.,
за 13.04.2009 на суму 1 000,00 грн., за 07.10.2009 на
суму 30 000, 00 грн. та 28.10.2009 на суму 60 000, 00
грн., копії яких знаходяться в
матеріалах справи та достовірність
яких відповідач не заперечує.

Господарським судом зазначено, що
обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач
посилався на порушення п.п. 9.2.10, 9.2.11, 9.3.3,
9.7.5 статуту ТОВ "Агро-Богуславщина",
допущені невідомою особою, яка діяла
від імені ТОВ "Агро-Богуславщина".

Дослідивши матеріали справи, зокрема
статут ТОВ "Агро-Богуславщина" в
редакції, чинній станом на момент
укладення договору купівлі-продажу №
01/04-п від 01.04.2009, судом першої інстанції
встановлено, що згідно п. 9.3.3. Статуту,
до компетенції голови зборів учасників
належить надання повноважень
генеральному директору товариства на
укладення, зміну та розірвання
цивільно-правових угод, сума по яких не
перевищує 100 000 грн. в місяць.

Відповідно до абз. 5 п. 9.7.5. Статуту,
укладати цивільно-правові угоди від
імені товариства, які не суперечать
діючому законодавству України, з
урахуванням обмежень, передбачених у
п.п. 9.2.10; 9.2.11; 9.2.12; 9.3.2; 9.3.3. цього Статуту.

Враховуючи положення п.п. 1.2 спірного
Договору, господарський суд дійшов
висновку, що договір купівлі-продажу №
01/04-п від 01.04.2009 укладено ОСОБА_9 від
імені ТОВ "Агро-Богуславщина" з
порушенням вимог п.п. 9.3.3, 9.7.5 Статуту
ТОВ "Агро-Богуславщина" та ст.ст. 203, 207 ЦК
України, оскільки на момент підписання
Договору, ОСОБА_9 не мав необхідного
обсягу правоздатності, був
неуповноваженою особою на укладення
угод та був неуповноваженою особою на
укладення угод, сума яких перевищує 100
000,00 грн. в місяць.

Також судом першої інстанції із
матеріалів справи встановлено, що
довіреність № 73 від 09.04.2009 на отримання
кукурудзи посівної, довіреність № 78
від 13.04.2009 на отримання насіння
кукурудзи, накладна №102 від 09.04.2009 та
накладна № 117 від 13.04.2009 підписано від
імені ТОВ "Агро-Богуславщина" однією і
тією ж особою, що і договір
купівлі-продажу № 01/04-п від 01.04.2009, -
ОСОБА_9

Крім того, господарським судом
встановлено, що 12.08.2013 начальником
сектора технічної експертизи
документів та почерку відділу
криміналістичних досліджень НДКЦ при
ГУМВС України в Донецькій області
полковником міліції Причиною Надією
Борисівною проведено почеркознавчу
експертизу документів, зокрема,
договору купівлі-продажу №
01/04-п від 01.04.2009, укладеного між ТОВ
"Агро-Богуславщина" та ТОВ "Агрофірма
"Колос". За результатами почеркознавчої
експертизи документів, начальником
сектора технічної експертизи
документів та почерку відділу
криміналістичних досліджень НДКЦ при
ГУМВС України в Донецькій області
полковником міліції Причиною Надією
Борисівною складено висновок експерта
від 12.08.2013 № 591, згідно якого підпис від
імені ОСОБА_9 на документі договір
купівлі-продажу № 01/04-п від 01.04.2009,
укладений між ТОВ "Агро-Богуславщина"
та ТОВ "Агрофірма "Колос" у графі
"Місцезнаходження та реквізити сторін:
від Покупця ОСОБА_9." не відповідає
зразкам підпису ОСОБА_9, наданим у
якості порівняльного матеріалу, та
розрізняється з підписом ОСОБА_9 за
загальним виглядом та окремими
ознаками в об'ємі, достатньому для
негативного висновку про тотожність.

Враховуючи вищезазначене, суд першої
інстанції прийшов до висновку, що
договір купівлі-продажу № 01/04-п від
01.04.2009, з боку ТОВ "Агро-Богуславщина"
підписано невідомою особою,
неуповноваженою на підписання
вказаного договору, та в силу вимог
ст.ст. 202, 203, 207, 215 ЦК України, вказаний
договір не засвідчує волю, зазначеного
у Договорі, Покупця - ТОВ
"Агро-Богуславщина", Договір є таким, що
суперечить вищевказаним нормам
Цивільного кодексу України, інтересам
позивача та порушує його права, тому
позовні вимоги позивача про визнання
недійсним договору купівлі-продажу
№ 01/04-п від 01.04.2009, який укладено між ТОВ
"Агро-Богуславщина" та ТОВ "Агрофірма
"Колос", та застосування наслідків
недійсності договору купівлі-продажу
№ 01/04-п від 01.04.2009 підлягають
задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції в
оскаржуваній постанові погодилась із
висновками суду першої інстанції, що
договір купівлі-продажу № 01/04-п від
01.04.2009 укладено ОСОБА_9 від імені ТОВ
"Агро-Богуславщина" з порушенням вимог
п.п. 9.3.3, 9.7.5 Статуту ТОВ
"Агро-Богуславщина" та ст.ст. 203, 207 ЦК
України, оскільки на момент підписання
Договору ОСОБА_9 не мав необхідного
обсягу правоздатності, був
неуповноваженою особою на укладення
угод та був неуповноваженою особою на
укладення угод, сума яких перевищує 100
000,00 грн. в місяць.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає безпідставними
висновки судів попередніх інстанцій
щодо необхідності задоволення
позовних вимог, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є
дія особи, спрямована на набуття, зміну
або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за
договором купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші часники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Не допускається
одностороння відмова від виконання
зобов'язань, крім випадків,
передбачених законом, а також відмова
від виконання або відстрочка виконання
з мотиву, що зобов'язання другої
сторони за іншим договором не було
виконано належним чином.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи та
встановлено судами попередніх
інстанцій, 01.04.2009 між ТОВ
"Агро-Богуславщина", в особі директора
ОСОБА_9, що діє на підставі статуту
(Покупець), та ТОВ "Агрофірма "Колос", в
особі директора Центила Леоніда
Васильовича, що діє на основі статуту
підприємства (Продавець), укладено
договір купівлі-продажу № 01/04-п (далі за
текстом: Договір), згідно п. 1.1 якого,
продавець зобов'язується передати у
власність покупця насіння гібридів
кукурудзи першого покоління, а
покупець зобов'язується прийняти та
оплатити його.

Відповідно до п.п. 1.2. Договору загальна
кількість товару становить 45,0 тон по
ціні 7 000,00 грн./тону з ПДВ. Вартість
товару становить 315 000, 00 грн., в т.ч. ПДВ 52
500, 00 грн.

Відповідно до п.п. 1.3. Договору точна
кількість та назва гібридів вказуються
у накладній на відпуск товару.

Пунктом 9.1. Договору визначено, що
договір набуває чинності в день
підписання його обома сторонами та діє
до повного виконання сторонами своїх
зобов'язань.

Також господарськими судами
встановлено, що позивачем та
відповідачем, на виконання вимог п.п.
1.1., 1.2., 1.3. Договору, підписано накладну
№ 102 від 09.04.2009, згідно якої,
відповідачем було передано насіння
гібридів кукурудзи, загальна вартість
якої складає 231 000,00 грн., а також
підписано накладну № 117 від 13.04.2009,
згідно якої, відповідачем було
передано насіння гібридів кукурудзи,
загальна вартість якої складає 84 000,00
грн.

Крім того, судами попередніх інстанцій
встановлено, що 02.04.2009, 13.04.2009, 07.10.2009 та
28.10.2009 ТОВ "Агро-Богуславщина", на
виконання умов Договору, перерахувало
на рахунок ТОВ "Агрофірма "Колос"
грошові кошти, в рахунок оплати за
насіння гібридів кукурудзи першого
покоління, у розмірі 315 000,00 грн., що
підтверджується банківськими
виписками за 02.04.2009 на суму 224 000,00 грн.,
за 13.04.2009 на суму 1 000,00 грн., за 07.10.2009 на
суму 30 000, 00 грн. та 28.10.2009 на суму 60 000, 00
грн., копії яких знаходяться в
матеріалах справи та достовірність
яких відповідачем не заперечувалась.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 92 ЦК України,
орган або особа, яка відповідно до
установчих документів юридичної особи
чи закону виступає від її імені,
зобов'язана діяти в інтересах
юридичної особи, добросовісно і
розумно та не перевищувати своїх
повноважень.

У відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження.

Колегія суддів Вищого господарського
суду зазначає, що припис абзацу першого
частини третьої статті 92 ЦК України
зобов'язує орган або особу, яка
виступає від імені юридичної особи не
перевищувати своїх повноважень.
Водночас саме лише порушення даного
обов'язку не є підставою для визнання
недійсними правочинів, вчинених цими
органами (особами) від імені юридичної
особи з третіми особами, оскільки у
відносинах із третіми особами
обмеження повноважень щодо
представництва юридичної особи не має
юридичної сили, крім випадків, коли
юридична особа доведе, що третя особа
знала чи за всіма обставинами не могла
не знати про такі обмеження (абзац
другий частини третьої статті 92 ЦК
України).

Отже, позов про визнання недійсним
відповідного правочину може бути
задоволений у разі доведеності
юридичною особою (позивачем) у
господарському суді тієї обставини, що
її контрагент знав або повинен був
знати про наявні обмеження повноважень
представника цієї юридичної особи, але,
незважаючи на це, вчинив з ним
оспорюваний правочин (що не отримав
наступного схвалення особи, яку
представляють).

Згідно вимог ч. 1 ст. 241 ЦК України,
правочин, вчинений представником з
перевищенням повноважень, створює,
змінює, припиняє цивільні права та
обов'язки особи, яку він представляє,
лише у разі наступного схвалення
правочину цією особою. Правочин
вважається схваленим зокрема у разі,
якщо особа, яку він представляє,
вчинила дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Колегія суддів касаційної інстанції
зазначає, що наступне схвалення
юридичною особою правочину, вчиненого
від її імені представником, який не мав
належних повноважень, унеможливлює
визнання такого правочину недійсним
(стаття 241 ЦК України).

Настання передбачених цією статтею
наслідків ставиться в залежність від
того, чи було в подальшому схвалено
правочин особою, від імені якої його
вчинено; тому господарський суд
повинен у розгляді відповідної справи
з'ясовувати пов'язані з цим обставини.

Доказами такого схвалення можуть бути
відповідне письмове звернення
уповноваженого органу (посадової
особи) такої юридичної особи до другої
сторони правочину чи до її
представника (лист, телефонограма,
телеграма, телетайпограма тощо) або
вчинення зазначеним органом (посадовою
особою) дій, які свідчать про схвалення
правочину (прийняття його виконання,
здійснення платежу другій стороні,
підписання товаророзпорядчих
документів і т.ін.).

Наведене стосується й тих випадків,
коли правочин вчинений не
представником юридичної особи з
перевищенням повноважень, а особою, яка
взагалі не мала повноважень щодо
вчинення даного правочину.

Колегія суддів касаційної інстанції
вважає, що в даному випадку, судами
попередніх інстанцій при задоволенні
позову не взято до уваги ті обставини,
що спірний договір купівлі-продажу №
01/04-п від 01.04.2009 сторонами виконано,
зокрема, позивачем та відповідачем, на
виконання вимог п.п. 1.1., 1.2., 1.3. Договору,
підписано накладні, згідно яких,
відповідачем було передано насіння
гібридів кукурудзи, 02.04.2009, 13.04.2009, 07.10.2009
та 28.10.2009 ТОВ "Агро-Богуславщина", на
виконання умов Договору, перерахувало
на рахунок ТОВ "Агрофірма "Колос"
грошові кошти, в рахунок оплати за
насіння гібридів кукурудзи першого
покоління, у розмірі 315 000,00 грн., що
підтверджується банківськими
виписками за 02.04.2009 на суму 224 000,00 грн.,
за 13.04.2009 на суму 1 000,00 грн., за 07.10.2009 на
суму 30 000, 00 грн. та 28.10.2009 на суму 60 000, 00
грн., копії яких знаходяться в
матеріалах справи та достовірність
яких відповідачем не заперечувалась,
та що всі вищезазначені дії зі сторони
юридичної особи правочину - ТОВ
"Агро-Богуславщина" свідчать про
подальше схвалення правочину та
вчинення дії, що свідчать про прийняття
його до виконання.

Колегія суддів Вищого господарського
суду України вважає, що, виходячи з
вимог ст. 241 ЦК України, наступне
схвалення, в даному випадку, юридичною
особою правочину унеможливлює
визнання його недійсним.

Відповідно до вимог ст. 111-9 ГПК України,
касаційна інстанція за результатами
розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити рішення першої інстанції
або постанову апеляційної інстанції
без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати рішення першої інстанції
або постанову апеляційної інстанції
повністю або частково і прийняти нове
рішення;

3) скасувати рішення першої інстанції
або постанову апеляційної інстанції і
передати справу на новий розгляд, якщо
суд припустився порушень норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи. Справа направляється
на новий розгляд до суду апеляційної
інстанції, якщо порушення норм
процесуального права, які унеможливили
встановлення фактичних обставин, що
мають значення для правильного
вирішення справи, допущені тільки цим
судом. У всіх інших випадках справа
направляється до суду першої
інстанції;

4) скасувати рішення першої інстанції,
постанову апеляційної інстанції
повністю або частково і припинити
провадження у справі чи залишити позов
без розгляду повністю або частково;

5) змінити рішення першої інстанції або
постанову апеляційної інстанції;

6) залишити в силі одне із раніше
прийнятих рішень або постанов.

Враховуючи вищезазначене, колегія
суддів Вищого господарського суду
України вважає, що в даному випадку
відсутні правові підстави з якими
закон, зокрема ст.ст. 203, 215 ЦК України,
пов'язує можливість визнання договору
недійсним, а тому, в задоволенні позову
ТОВ "Агро-Богуславщина" до ТОВ
"Агрофірма "Колос" про визнання
недійсним договору купівлі-продажу №
01/04-п від 01.04.2009 слід відмовити.

Відповідно до вимог статті 44 ГПК
України, судові витрати складаються з
судового збору, сум, що підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, призначеної господарським
судом, витрат, пов'язаних з оглядом та
дослідженням речових доказів у місці
їх знаходження, оплати послуг
перекладача, адвоката та інших витрат,
пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його
сплати, повернення і звільнення від
сплати встановлюються законом.

Згідно вимог ч. ч. 4, 5 ст. 49 ГПК України,
стороні, на користь якої відбулося
рішення, господарський суд відшкодовує
мито за рахунок другої сторони і в тому
разі, коли друга сторона звільнена від
сплати судового збору.

Суми, які підлягають сплаті за
проведення судової експертизи, послуги
перекладача, адвоката та інші витрати,
пов'язані з розглядом справи,
покладаються:

при задоволенні позову - на
відповідача;

при відмові в позові - на позивача;

при частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що в позові ТОВ
"Агро-Богуславщина" до ТОВ "Агрофірма
"Колос" відмовлено, та керуючись ст.ст.
44, 49 ГПК України, колегія суддів Вищого
господарського суду України покладає
на ТОВ "Агро-Богуславщина" обов'язок з
відшкодування ТОВ "Агрофірма "Колос" 7
726,10 грн. судового збору за подачу
заявником апеляційної та касаційної
скарг.

Витрати по сплаті судового збору за
подання позову у сумі 4 200,00 грн. колегія
суддів касаційної інстанції,
відповідно до вимог ст.ст. 44, 49 ГПК
України, покладає на позивача - ТОВ
"Агро-Богуславщина".

Керуючись статтями 1117, 1119 - 11111 ГПК
України, Вищий господарський суд
України, -

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агрофірма
"Колос" задовольнити частково.

Ухвалу господарського суду
Київської області від 15.08.2013 та
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 09.01.2014 у справі
№ Б8/030-12 скасувати.

Прийняти нове рішення. В позові
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Богуславщина"
до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Колос" про
визнання недійсним договору
купівлі-продажу № 01/04-п від 01.04.2009
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агро-Богуславщина"
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агрофірма "Колос" 7
726,10 грн. судового збору за подачу
апеляційної та касаційної скарг.

Видачу наказу доручити господарському
суду Київської області.

Головуючий
І.Ю. Панова

Судді
О.В. Білошкап

В.Я. Погребняк