ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

15 квітня 2014 р. Справа №
902/306/14

Господарський суд Вінницької області в
складі

головуючого судді Тісецького С.С.,

при секретарі судового засідання Кучер
Р.П.,

розглянувши в приміщенні суду справу

за позовом: товариства з обмеженою
відповідальністю "Ерідон Тех" (, 08130, с. Петропавлівська
Борщагівка, вул. Кришталева, буд. 5,
Києво-Святошинський район, Київська
область)

до: приватного сільськогосподарського
підприємства "Савинецьке" (, 24335, с. Савинці, вул. Леніна, 45,
корпус А, Тростянецький район,
Вінницька область)

про стягнення 364 062,21 грн.
заборгованості

представники сторін:

від позивача : Горбач М.В. - за
довіреністю

від відповідача : не з'явився

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Ерідон Тех" 18.03.2014
року звернулося в господарський суд
Вінницької області з позовом до
приватного сільськогосподарського
підприємства "Савинецьке" про про
стягнення 364 062,21 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 20.03.2014 року порушено
провадження за вказаним позовом у
справі № 902/306/14 з призначенням до
розгляду в судовому засіданні на 01.04.2014
року, однак з огляду на неявку
представника відповідача та
неподанням витребуваних доказів,
ухвалою суду від 01.04.2014 року відкладено
розгляд справи на 15.04.2014 року.

11.04.2014 року від позивача до суду
надійшла заява про зменшення розміру
позовних вимог б/н від 03.03.2014 року, в
якій позивач просить стягнути з
відповідача основний борг у сумі 72 720,84
грн., 16 094,61 грн. - пені та 6 190,23 грн. - 5 %
річних.

На визначену дату 15.04.2014 року в судове
засідання з'явився представник
позивача.

Відповідач правом участі свого
представника в судовому засіданні не
скористався. Про час та місце розгляду
справи відповідач повідомлений
належним чином, що підтверджується
повідомленням про вручення поштового
відправлення вх. 08-65/2326/2014 від 14.04.2014
року.

Відсутність представника відповідача
в судовому засіданні не перешкоджає
розгляду справи по суті.

Враховуючи вищевикладене суд вважає,
що вжив всі залежні від нього заходи
для повідомлення відповідача належним
чином про час і місце розгляду судової
справи і забезпечення явки останнього
в судове засідання для реалізації ним
права на судовий захист своїх прав та
інтересів.

З урахуванням наведеного, справа
слухається за наявними у ній
матеріалами, відповідно до ст. 75 ГПК
України.

В ході розгляду справи по суті,
представник позивача підтримав
позовні вимоги в повному обсязі з
підстав та за обставин, вказаних в
позові з урахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
надавши юридичну оцінку поданих до
справи доказів, суд з'ясував наступне.

25.06.2013 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Ерідон Тех"
(продавець) та приватним
сільськогосподарським підприємством
"Савинецьке" (покупець) укладено
договір купівлі-продажу
сільськогосподарської техніки №
25062013-В наступного змісту.

За цим договором (надалі - "договір")
продавець продає, а покупець купує
сільськогосподарську техніку (надалі -
"товар") в такій кількості, по такій ціні
та на таких умовах, що є зазначеними у
додатку № 1 (п. 1).

Покупець купує товар в кількості і по
цінах згідно додатку № 1 до даного
договору (п. 2.1).

Вартість товару, що поставляється за
цим договором, складає 1 018 750,00 грн. в т.ч.
ПДВ 169 791,67 грн., що є еквівалентом 125 000,00
доларів США, згідно курсу продажу
долару США до гривні по даним курсу ПАТ
"Креді Агріколь Банк" України станом на
25.06.2013 року, що дорівнює 8,15 грн. (п. 2.2).

Сторони погоджуються застосовувати
при проведенні розрахунків за товар
курс продажу долару США до гривні, що
встановлений курс ПАТ "Креді Агріколь
Банк" України (надалі - "курс банку") на
дату здійснення оплати (п. 2.3).

Сторони погоджуються, що ціна товару
може змінюватися в тому випадку, коли
курс долар США до гривні на день
проведення розрахунків (перерахування
коштів) є вищим, ніж зазначений в
договорі, якщо курс банку буде нижчим,
то для кінцевого розрахунку
приймається вартість товару зазначена
у договорі в гривнях на дату підписання
договору (п. 2.4).

Покупець здійснює платежі по цьому
договору на таких умовах (п. 2.7):
покупець оплачує 30% від загальної
вартості товару в розмірі 305 625,00 грн., що
є еквівалентом 37500,00 доларів США в строк
до 20 липня 2013 року, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця на
підставі виставленого рахунку фактури,
направленого з використання
факсимільного зв'язку (п. 2.7.1); покупець
оплачує 30 % від загальної вартості
товару в розмірі 305 625,00 грн., що є
еквівалентом 37 500,00 доларів США в строк
до 15 вересня 2013 року, шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця на
підставі виставленого рахунку фактури,
направленого з використання
факсимільного зв'язку (п. 2.7.2); покупець
оплачує 40 % від загальної вартості
товару в розмірі 407 500,00 грн., що є
еквівалентом 50 000,00 доларів США в строк
до 25 листопада 2013 року шляхом
перерахування грошових коштів на
розрахунковий рахунок продавця на
підставі виставленого рахунку фактури,
направленого з використання
факсимільного зв'язку (п. 2.7.3).

Продавець поставляє товар на умовах та
в термін вказаний в додатку № 1, при
виконанні покупцем пункту 2.7.1 даного
договору, у разі порушення термінів
оплати, сторони додатково погоджують
терміни поставки (п. 3.1).

Право власності на товар переходить до
покупця після повного розрахунку за
товар з продавцем (п. 3.2).

Товар вважається поставлений
продавцем та прийнятий покупцем, після
передачі товару та документів на нього
покупцю, що підтверджується підписаною
видатковою накладною, актом
приймання-передачі товару та
документів до нього (п. 3.5).

Договір набуває чинності з дня його
підписання представниками обох сторін
і діє до моменту повного його виконання
(п. 8.2).

За змістом додатку № 1 до вказаного
вище договору, сторони підписали та
погодили специфікацію, ціни та умови
поставки наступного змісту :
обладнання - причіпна зернова
механічна сівалка Great Plains 3S-4000F з
можливістю внесення сухих добрив, для
посіву по мінімальній та традиційній
технології; рік випуску 2013; ціна за
одиницю 848 958,33 грн.; умови поставки -
Вінницька область, Тростянецький
район, с.Савинці; термін поставки - до 12
серпня 2013 року; загальна сума з ПДВ - 1 018
750,00 грн..

04.08.2013 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Ерідон Тех"
(поклажодавець) та приватним
сільськогосподарським підприємством
"Савинецьке" (зберігач) укладено
договір відповідального зберігання №
4082013-В предметом якого є забезпечення
зберігання сільськогосподарської
техніки (майна) до переходу права
власності на майно до покупця за
договором купівлі-продажу
сільськогосподарської техніки №
25062013-В від 26 червня 2013 р., в порядку та на
умовах, визначених цим окремим
договором відповідального зберігання,
поклажодавець передає, а зберігач
приймає на відповідальне зберігання
майно згідно акту прийому-передачі (п.
1.1).

Також цим договором передбачено, що
зберігання майна поклажодавця
здійснюється на майданчику зберігача,
що розташований за адресою: Вінницька
обл., Тростянецький р-н, с. Савинці (п. 1.2).

Власником майна, переданого на
зберігання, є поклажодавець. Право
користування зазначеним майном до
зберігача не переходить. Майно може
бути задіяне зберігачем у власному
господарському обороті в частині
демонстраційних показів, але не
передаватись третім особам (п. 1.3).

Строк зберігання майна становить 1 рік
з моменту його прийняття за актом
приймання-передачі (п. 3.1).

Цей договір вважається укладеним і
набирає чинності з моменту його
підписання сторонами та скріплення
печатками сторін (п. 7.1). Строк цього
договору починає свій перебіг у момент,
встановлений у п. 7.1 цього договору та
діє до повного виконання взятих
сторонами на себе зобов'язань (п. 7.2).

До даного договору зберігання
сторонами підписано додаток № 1, який є
тотожним до додатку № 1 до договору
купівлі-продажу № 25062013-В від 25.06.2013
року.

На підставі договору відповідального
зберігання № 4082013-В від 04.08.2013 року,
позивачем та відповідачем підписано
акт приймання-передачі обладнання, а
саме : причіпна зернова механічна
сівалка Great Plains 3S-4000F з можливістю
внесення сухих добрив, для посіву по
мінімальній та традиційній технології
загальною вартістю з ПДВ - 1018 750,00 грн..

В цьому акті сторони зазначили, що
претензії щодо комплектності та
технічного стану відсутні.

04.08.2013 року між товариством з обмеженою
відповідальністю "Ерідон Тех"
(виконавець) та приватним
сільськогосподарським підприємством
"Савинецьке" (замовник) підписано акт
введення в експлуатацію № GP-YY2633, згідно
якого виконавець ввів в експлуатацію
Great Plains 3S-4000F.

В даному акті вказано, що зауважень до
якості виконаних робіт немає. При
передачі техніки представник
виконавця ознайомив замовника з
керівництвом по експлуатації даного
агрегата, провів навчання згідно
написаних в ньому вказівках по
використанню та по техніці безпеки при
роботі.

Також на підставі договору № 25062013-В від
25.06.2013 року, позивачем виставлено
відповідачу рахунки-фактури та рахунок
на оплату, а саме : № 3752 від 12.09.2013 року
на суму 307 104,92 грн.; № 3897 від 24.09.2013 року
на суму 307 592,93 грн.; № 3899 від 24.09.2013 року
на суму 1061,82 грн.; № 106 від 27.01.2014 року на
суму 309 027,29 грн..

Направлення вказаних вище рахунків на
адресу відповідача підтверджується
описами вкладення із поштовими
штампами від 26.09.2013 року та від 29.01.2014
року.

В подальшому між позивачем та
відповідачем підписано видаткову
накладну № 476 від 25.02.2014 року щодо
передачі вказаної вище механічної
сівалки вартістю 1 075 322,72 грн. за
договором купівлі-продажу № 25062013-В від
25.06.2013 року.

Також відповідачем на отримання даного
товару було видано довіреність № 20 від
25.02.2014 року.

Згідно акту приймання-передачі від
25.02.2014 року підписаного та скріпленого
печатками позивача та відповідача, ТОВ
"Ерідон Тех" поставив та передав у
власність ПСГП "Савинецьке" за
договором № 25062013-В від 25.06.2013 року
механічну сівалку для висіву зернових
3S-4000F, 2013 року випуску, загальною
вартістю 1 075 322,72 грн..

За переданий товар, відповідач
розрахувався частково на загальну суму
1 075 322,72 грн., що підтверджується
банківською випискою від 26.03.2014 року на
суму 30 000,00 грн. та платіжними
дорученнями, а саме : № 368 від 19.07.2013 року
на суму 275625,00 грн.; № 649 від 01.10.2013 року на
суму 120 000,00 грн.; № 723 від 14.10.2013 року на
суму 20 000,00 грн.; № 748 від 16.10.2013 року на
суму 10 000,00 грн.; № 905 від 29.11.2013 року на
суму 50 000,00 грн.; № 925 від 02.12.2013 року на
суму 50 000,00 грн.; № 983 від 11.12.2013 року на
суму 172 092,01 грн.; № 256 від 03.04.2014 року на
суму 347605,71 грн..

24.09.2013 року позивач звернувся до
відповідача із претензією № 245 щодо
сплати заборгованості в сумі 307 592,93 грн.
та пені у сумі 1 061,82 грн. згідно
договором купівлі-продажу № 25062013-В від
25.06.2013 року.

Крім того, 29.01.2014 року позивач звернувся
до відповідача із претензією № 411 в
якій просить сплатити борг в розмірі 307
027,29 грн. та пені у сумі 7 154,19 грн. за
вказаним вище договором.

Згідно обопільно підписаного між ТОВ
"Ерідон Тех" та ПСГП "Савинецьке" акту
звірки взаємних розрахунків на 01.04.2014
року загальна заборгованість складає
364062,21 грн..

З врахуванням встановлених обставин,
суд дійшов таких висновків.

В силу ст. 11 ч.2 п.1 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

Як вбачається з матеріалів справи, між
позивачем та відповідачем виникли
правовідносини щодо купівлі-продажу
товару та його оплати.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу
України, за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Стаття 663 Цивільного кодексу України,
визначає, що продавець зобов'язаний
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу
України, обов'язок продавця передати
товар покупцеві вважається виконаним у
момент: 1) вручення товару покупцеві,
якщо договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар; 2) надання
товару в розпорядження покупця, якщо
товар має бути переданий покупцеві за
місцезнаходженням товару. Товар
вважається наданим у розпорядження
покупця, якщо у строк, встановлений
договором, він готовий до передання
покупцеві у належному місці і покупець
поінформований про це. Готовий до
передання товар повинен бути
відповідним чином ідентифікований для
цілей цього договору, зокрема шляхом
маркування.

Згідно ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу
України, покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу, або, якщо
вона не встановлена у договорі і не
може бути визначена виходячи з його
умов, - за ціною, що визначається
відповідно до статті 632 цього Кодексу, а
також вчинити за свій рахунок дії, які
відповідно до договору, актів
цивільного законодавства або вимог, що
звичайно ставляться, необхідні для
здійснення платежу.

Приписами ч. 1, ч. 2 ст. 692 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Договором купівлі-продажу може
бути передбачено розстрочення платежу.

Частиною 1 ст. 693 Цивільного кодексу
України, передбачено, якщо договором
встановлений обов'язок покупця
частково або повністю оплатити товар
до його передання продавцем (попередня
оплата), покупець повинен здійснити
оплату в строк, встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо такий строк не
встановлений договором, - у строк,
визначений відповідно до статті 530
цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 509 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Таке ж положення містить і ч. 1 ст.173
Господарського кодексу України, в якій
зазначено, що господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно ч.1, ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу
України, одностороння відмова від
зобов'язання або одностороння заміна
його умов не допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Стаття 629 Цивільного кодексу України
вказує, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

В силу ч. 2 ст. 4-3 ГПК України, сторони та
інші особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Згідно ч.1 ст. 32 ГПК України, доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

За змістом статті 33 ГПК України, кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. ст. 34, 43 ГПК України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Господарський суд оцінює
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не
мають для господарського суду
заздалегідь встановленої сили.
Визнання однією стороною фактичних
даних і обставин, якими інша сторона
обґрунтовує свої вимоги або
заперечення, для господарського суду
не є обов'язковим.

В силу п. 2.5 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26 грудня 2011 року, будь-які подані
учасниками процесу докази (в тому
числі, зокрема, й стосовно інформації у
мережі Інтернет) підлягають оцінці
судом на предмет належності і
допустимості. Вирішуючи питання щодо
доказів, господарські суди повинні
враховувати інститут допустимості
засобів доказування, згідно з яким
обставини справи, що відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування. Що ж до належності
доказів, то нею є спроможність
відповідних фактичних даних містити
інформацію стосовно обставин, які
входять до предмета доказування з
даної справи. Суд обґрунтовує своє
рішення лише тими доказами, які були
досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 1.1 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" № 14
від 17 грудня 2013 року, грошовим, за
змістом статей 524, 533 - 535, 625 Цивільного
кодексу України (далі - ЦК України), є
виражене в грошових одиницях
(національній валюті України чи в
грошовому еквіваленті в іноземній
валюті) зобов'язання сплатити гроші на
користь іншої сторони, яка, відповідно,
має право вимагати від боржника
виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке
зобов'язання, що складається в тому
числі з правовідношення, в якому праву
кредитора вимагати від боржника
виконання певних дій кореспондує
обов'язок боржника сплатити гроші на
користь кредитора. Зокрема, грошовим
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона зобов'язана
оплатити поставлену продукцію,
виконану роботу чи надану послугу в
грошах, а друга сторона вправі вимагати
від першої відповідної оплати, тобто в
якому передбачено передачу грошей як
предмета договору або сплату їх як ціни
договору.

Як встановлено судом, 25.06.2013 року між
товариством з обмеженою
відповідальністю "Ерідон Тех" та
приватним сільськогосподарським
підприємством "Савинецьке" укладено
договір купівлі-продажу
сільськогосподарської техніки №
25062013-В із додатком, згідно якого
позивачем передано відповідачу товар :
механічну сівалку для висіву зернових
3S-4000F, 2013 року випуску, загальною
вартістю 1 018 750,00 грн., що є еквівалентом
125 000,00 дол. США згідно курсу ПАТ "Креді
Агріколь Банк" станом на 25.06.2013 року.

При цьому, сторони у п. 2.3 договору
купівлі-продажу, погодилися
застосовувати при проведенні
розрахунків за товар курс продажу
долару США до гривні, що встановлений
курс ПАТ "Креді Агріколь Банк" України
(надалі - "курс банку") на дату
здійснення оплати.

Передача обумовленого у договорі
товару, підтверджується видатковою
накладною, актами приймання-передачі,
довіреністю.

Слід зазначити, що за актом
приймання-передачі від 25.02.2014 року та
видатковою накладною № 476 від 25.02.2014
року сума товару склала 1 075 322,72 грн..

Відповідач за отриманий товар
розрахувався частково згідно
банківської виписки та платіжних
доручень на суму 727 717,01 грн., що є
еквівалентом 88 639,57 дол. США.

Також за платіжним дорученням № 256 від
03.04.2014 року відповідачем було сплачено
347 605,71 грн., що є еквівалентом 30 069,70 дол.
США згідно курсу ПАТ "Креді Агріколь
Банк" України станом на 03.04.2014 року, що
дорівнює 11,56 грн..

Таким чином, відповідачем сплачено
кошти у сумі 118 709,27 дол. США (88 639,57 дол.
США. + 30 069,70 дол. США).

Отже, беручи до уваги загальну вартість
товару, відповідачем не сплачено 6 290,73
дол. США (125 000,00 дол. США - 118 709,27 дол. США),
що складає 72 720,84 грн..

З врахуванням викладеного, сума
основного боргу складає 72 720,84 грн., яку
просить стягнути позивач з відповідача
згідно заяви про зменшення розміру
позовних вимог б/н від 03.03.2014 року.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач
вправі до прийняття рішення по справі
збільшити розмір позовних вимог за
умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Пунктом 3.10 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України "Про деякі
питання практики застосування
Господарського процесуального кодексу
України судами першої інстанції" № 18
від 26 грудня 2011 року, визначено, що
передбачені частиною четвертою статті
22 ГПК права позивача збільшити або
зменшити розмір позовних вимог,
відмовитись від позову можуть бути
реалізовані до прийняття рішення судом
першої інстанції. Під збільшенням або
зменшенням розміру позовних вимог слід
розуміти відповідно збільшення або
зменшення кількісних показників за
тією ж самою вимогою, яку було заявлено
в позовній заяві. Згідно з частиною
третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує
позивач. Отже, у разі прийняття судом
зміни (в бік збільшення або зменшення)
кількісних показників, у яких
виражається позовна вимога, має місце
нова ціна позову, виходячи з якої й
вирішується спір, - з обов'язковим
зазначенням про це як у вступній, так і
в описовій частині рішення. При цьому
питання щодо повернення зайво
сплаченої суми судового збору у зв'язку
із зменшенням позовних вимог
вирішується господарським судом на
загальних підставах і в порядку,
визначеному законодавством.

Відповідачем доказів щодо повного
проведення розрахунків з позивачем
суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги
позивача про стягнення основної
заборгованості з відповідача в розмірі
72 720,84 грн. підлягає задоволенню в
повному обсязі. Обґрунтованість та
правомірність заявлених позивачем
вимог підтверджуються наданими та
дослідженими судом письмовими
доказами наявними у матеріалах справи.

Крім того, як вбачається із розрахунку
суми заборгованості викладеного у
заяві про зменшення розміру позовних
вимог, позивачем нараховано до
стягнення з відповідача за
прострочення сплати боргу 16 094,61 грн. -
пені та 6 190,23 грн. - 5 % річних за період з
25.11.2013 року по 03.04.2014 року на суму боргу в
розмірі 347 605,71 грн..

Пунктами 6.3, 8.4 договору купівлі-продажу
№ 25062013-В від 25.06.2013 року, позивач та
відповідач узгодили, що покупець у
випадку прострочення платежів
зазначених у п. 2.7 оплачує пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
за кожен прострочений день. У випадку
порушення грошових зобов'язань
покупець, у відповідності до вимог ст.
625 ЦК України, сплачує суму боргу з
врахуванням індексу інфляції та 5 %
річних від суми невиконаного грошового
зобов'язання за весь період
прострочення.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України передбачено, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

В силу п. 3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 230 Господарського кодексу
України визначає, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського
кодексу України, пеня нараховується
протягом шести місяців від дня коли
зобов'язання мало бути виконане.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного
кодексу України, якщо предметом
неустойки є грошова сума, її розмір
встановлюється договором або актом
цивільного законодавства.

Позивачем проведено нарахування пені
із застосуванням подвійної облікової
ставки Національного банку України.
Обмеження максимального розміру пені
за порушення грошових зобов'язань
встановлено Законом України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
відповідно до якого: платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін (ст. 1);
розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня (ст.3).

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Слід зазначити, що 3 % річних не є
санкцією, а виступає способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів унаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(плати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові, а тому
ці кошти нараховуються незалежно від
вини боржника та незалежно від сплати
ним неустойки (пені) за порушення
виконання зобов'язання. Окрім того,
якщо сторони в договорі не передбачили
сплату процентів річних та їх розмір,
підлягають сплаті три проценти річних
від простроченої суми за весь час
прострочення.

Суд, перевіривши наданий розрахунок
заборгованості за допомогою
інформаційно-пошукової системи "Ліга :
Закон", дійшов висновку, що нараховані
суми коштів відповідають обставинам
справи та наданим доказам.

З огляду на викладене, оскільки
відповідач не здійснив оплату товару у
повному обсязі у встановлений термін
згідно умов договору № 25062013-В від 25.06.2013
року, то він відповідно з вимогами
цивільного та господарського кодексів
є боржником, що прострочив, а тому
наявні підстави для задоволення вимог
про стягнення з нього на користь
позивача 16 094,61 грн. - пені та 6 190,23 грн. - 5
% річних.

Судові витрати зі сплати судового
збору підлягають покладенню на
відповідача відповідно до ст. 49 ГПК
України.

Окрім того, оскільки позивачем
сплачено судовий збір у сумі 7 281,25 грн.
(364062,21 грн. * 2%) за платіжним дорученням
№ 4175 від 07.03.2014 року та ним подано заяву
про зменшення розміру позовних вимог
щодо стягнення заборгованості у сумі
95005,68 грн. з якої 2 % складає 1 900,11 грн.,
судовий збір у розмірі 5 381,14 грн.,
підлягає поверненню за ухвалою суду на
підставі п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України "Про
судовий збір" № 3674-VI від 08.07.2011 року.

Керуючись ст.ст. 4-2 - 4-4, 32 - 34, 43, 49, 82, 84, 85,
115, 116 Господарського процесуального
кодексу України, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного
сільськогосподарського підприємства
"Савинецьке" (, 24335, с.
Савинці, вул. Леніна, 45, корпус А,
Тростянецький район, Вінницька
область, р/р 8800 в АТ "Укрсиббанк" м.
Харків, МФО 351005) на користь товариства з
обмеженою відповідальністю "Ерідон
Тех" (, 08130, с.
Петропавлівська Борщагівка, вул.
Кришталева, буд. 5, Києво-Святошинський
район, Київська область, р/р 6611 в
ПАТ "Креді Агріколь Банк", МФО 300614) 72 720,84
грн. - основної заборгованості, 16 094,61
грн. - пені, 6 190,23 грн. - 5 % річних та 1 900,11
грн. - відшкодування витрат пов'язаних
зі сплатою судового збору.

3. Повернути товариству з обмеженою
відповідальністю "Ерідон Тех" (, 08130, с. Петропавлівська
Борщагівка, вул. Кришталева, буд. 5,
Києво-Святошинський район, Київська
область, р/р 6611 в ПАТ "Креді
Агріколь Банк", МФО 300614) з державного
бюджету України 5 381,14 грн., сплаченого
судового збору за платіжним дорученням
№ 4175 від 07.03.2014 року, про що видати
відповідну ухвалу.

4. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

5. Копію рішення направити відповідачу
рекомендованим листом з повідомленням
про вручення.

Повне рішення складено 18 квітня 2014 р.

Суддя
Тісецький С.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - відповідачу (24335, с. Савинці, вул.
Леніна, 45, корпус А, Тростянецький
район, Вінницька область)