ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"14" квітня 2014 р.
Справа № 911/1246/14

Суддя О.О.Третьякова, розглянувши

заяву боржника товариства з обмеженою
відповідальністю "Лайн Інвест ГМБХ"
(08132, Київська обл., Києво-Святошинський
р-н, м. Вишневе, вул. Київська, буд. 8Б,
офіс 1)

про порушення справи про банкрутство

встановив:

Боржник - товариство з обмеженою
відповідальністю "Лайн Інвест ГМБХ"
звернувся до Господарського суду
Київської області із заявою б/№ б/д (за
вх. суду №1336/14 від 09.04.2014) про порушення
справи про банкрутство в порядку ст. 95
Закону України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом".

Згідно ч.4 ст.2 ГПК України
господарський суд порушує справи про
банкрутство за письмовою заявою
будь-кого з кредиторів, боржника.
Господарські суди розглядають справи
про банкрутство у порядку провадження,
передбаченому цим Кодексом, з
урахуванням особливостей,
встановлених Законом України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його
банкрутом"(ч.2 ст.41 ГПК України), норми
якого, як спеціальні норми права,
превалюють у застосуванні над
загальними нормами ГПК України.

Частиною 1 ст.2 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
передбачено, що провадження у справах
про банкрутство регулюється цим
Законом, ГПК України, іншими
законодавчими актами України.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.95 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" якщо вартості
майна боржника - юридичної особи, щодо
якого прийнято рішення про ліквідацію,
недостатньо для задоволення вимог
кредиторів, така юридична особа
ліквідується в порядку, передбаченому
цим Законом. У разі виявлення
зазначених обставин ліквідатор
(ліквідаційна комісія) зобов'язаний
звернутися до господарського суду із
заявою про порушення справи про
банкрутство такої юридичної особи.

Водночас, згідно з імперативними
приписами абз.2 ч.1 ст.95 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
обов'язковою передумовою для звернення
до господарського суду із заявою про
порушення провадження у справі про
банкрутство є дотримання боржником
порядку ліквідації юридичної особи
відповідно до законодавства України.

Згідно ч.ч.1,2,5 ст. 105 ЦК України учасники
юридичної особи, суд або орган, що
прийняв рішення про припинення
юридичної особи, зобов'язані протягом
трьох робочих днів з дати прийняття
рішення письмово повідомити орган, що
здійснює державну реєстрацію. Після
внесення запису про прийняття рішення
засновників (учасників) юридичної
особи, суду або уповноваженого ними
органу про припинення юридичної особи
до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців повідомлення про внесення
запису до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців щодо прийняття рішення
засновників (учасників) юридичної
особи, суду або уповноваженого ними
органу про припинення юридичної особи
публікується у спеціалізованому
друкованому засобі масової інформації.
Строк заявлення кредиторами своїх
вимог до юридичної особи, що
припиняється, не може становити менше
двох і більше шести місяців з дня
опублікування повідомлення про
рішення щодо припинення юридичної
особи.

Частинами 2, 3 ст.60 ГК України
встановлено, що орган (особа), який
прийняв рішення про ліквідацію
суб'єкта господарювання, встановлює
порядок та визначає строки проведення
ліквідації, а також строк для заяви
претензій кредиторами, що не може бути
меншим, ніж два місяці з дня оголошення
про ліквідацію. Ліквідаційна комісія
або інший орган, який проводить
ліквідацію суб'єкта господарювання,
вміщує в друкованих органах відповідно
до закону повідомлення про його
ліквідацію та про порядок і строки
заяви кредиторами претензій, а явних
(відомих) кредиторів повідомляє
персонально у письмовій формі у
встановлені цим Кодексом чи
спеціальним законом строки.

На виконання ч.2 ст.105 ЦК України
публікацію повідомлення про внесення
запису до Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців щодо прийняття рішення
засновників (учасників) юридичної
особи про припинення юридичної особи
здійснено в Бюлетені №2699(34) від 19.12.2013.

Зазначене повідомлення - не є
повідомленням в розумінні ст. 60 ГК
України, яке повинна здійснити
ліквідаційна комісія (ліквідатор),
оскільки текст даного повідомлення, на
думку суду, не відповідає вимогам ч.3
згаданої ст.60 ГК України, так як в ньому
відсутні відомості про порядок і
строки заявлення кредиторами
претензій, а зазначена у повідомленні
дата - 19.02.2014, не містить вказівки на
подію, яку вона визначає, і ймовірно, є
датою останнього дня заявлення
кредиторами претензій.

Враховуючи, що публікація повідомлення
здійснена 19.12.2013, перебіг двомісячного
строку для заявлення претензій
кредиторами, передбачений ч.5 ст.105 ЦК
України та ч.2 ст.60 ГК України,
відповідно до ст. 253 ЦК України починає
свій перебіг з наступного дня після
настання події, з якою пов'язано його
початок (день опублікування
повідомлення), а отже закінчується
відповідно 20.02.2014.

Також до заяви про порушення справи про
банкрутство за ст. 95 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
не додані належні докази повідомлення
боржником явних кредиторів (у
розумінні ст. 60 ГК України), зокрема
контролюючих органів, про його
ліквідацію та про порядок і строки
заявлення кредиторами претензій.

Так, заява боржника про припинення
платника податків (форма № 8-ОПП) не
свідчить про дотримання боржником
приписів ст. 60 ГК України, оскільки така
заява не містить необхідних відомостей
про порядок та строки заявлення
претензій до боржника. Більше того,
згадана заява була направлена на
адресу ДПІ у Києво-Святошинському
районі лише 31.03.2014, тобто після
закінчення двомісячного строку для
заявлення кредиторських вимог до
боржника.

До того ж, суду не подані тексти
повідомлень, адресовані іншим
контролюючим органам - УПФУ у
Києво-Святошинському районі, Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві, Фонду
соціального страхування з тимчасової
втрати працездатності,
Києво-Святошинському центру
зайнятості, що унеможливлює перевірку
відомостей таких повідомлень на
відповідність вимогам ст. 60 ГК України,
а відповідні описи вкладення та чеки,
які додані як доказ направлення цих
повідомлень явним кредиторам, датовані
також 31.03.2014, тобто після закінчення
двомісячного строку для заявлення
кредиторських вимог до боржника.

Таким чином про прийняття рішення про
власну ліквідацію боржником не було
повідомлено жодного з явних кредиторів
в передбачений чинним законодавством
строк, що позбавляє можливості таких
кредиторів здійснити відповідні
перевірки та у разі виявлення боргу
звернутися з вимогами до боржника.

Зазначене вище свідчить про те, що
пасив боржника не міг бути повністю
сформований, тому не можна зробити
висновок про його чіткий розмір.

На обов'язковості відповідного
повідомлення органу державної
податкової служби, а також
необхідності врахування порядку
виявлення кредиторів та встановлення
повного обсягу кредиторської
заборгованості у процедурі
добровільної ліквідації при зверненні
із заявою про порушення провадження у
справі про банкрутство боржника, що
ліквідується власником, наголошено
Верховним Судом України ще у 2008 році, а
саме у постанові від 10.06.2008 р. у справі
№15/682-б.

Аналогічної правової позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постанові від 21.08.2013 у справі
№922/787/13-г.

Згідно ч.8 ст.111 ЦК України ліквідаційна
комісія (ліквідатор) після закінчення
строку для пред'явлення вимог
кредиторами складає проміжний
ліквідаційний баланс, що включає
відомості про склад майна юридичної
особи, що ліквідується, перелік
пред'явлених кредиторами вимог та
результат їх розгляду.

Проміжний ліквідаційний баланс,
доданий до заяви про порушення справи
про банкрутство, складений
ліквідатором 20.02.2014 - до направлення до
можливих (явних) кредиторів
відповідних повідомлень та в день
останнього двомісячного строку на
пред'явлення кредиторами вимог, а не
після його закінчення.

Таким чином, ліквідаційною комісією
боржника не дотримано порядку
добровільної ліквідації відповідно до
цивільного та господарського
законодавства України, що не
відповідає змісту вимог ст. 95 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" та виключає
можливість порушення провадження у
справі про банкрутство.

Крім того, боржник подає заяву до
господарського суду за наявності
майна, достатнього для покриття
судових витрат, якщо інше не
передбачено цим Законом, як це
встановлено ч.4 ст.11 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Згідно правової позиції, викладеної в
абз.6 п.12 Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 28.03.2013
N01-06/606/2013 "Про Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011 N
4212-VI)", слід мати на увазі, що заява про
порушення провадження у справі про
банкрутство подається боржником лише
за наявності майна, достатнього для
покриття судових витрат (ч.4 ст. 11
Закону). У визначенні таких витрат слід
враховувати необхідність виплати
винагороди арбітражному керуючому у
мінімальному розмірі не менше ніж за
дванадцять місяців його роботи,
відшкодування витрат на публікацію
оголошень у справі та судового збору,
сплаченого кредиторами.

Проте, як вбачається з матеріалів заяви
про порушення справи про банкрутство
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лайн Інвест ГМБХ",
зокрема з даних проміжного
ліквідаційного балансу боржника
станом на 20.02.2014, складеного
ліквідатором та затвердженого
загальними зборами учасників
товариства, акту інвентаризації
розрахунків з покупцями,
постачальниками та іншими дебіторами
та кредиторами від 20.02.2014, акту
інвентаризації фінансових інвестицій
від 20.02.2014, інвентаризаційного опису
безготівкових коштів від 20.02.2014,
інвентаризаційного опису
товарно-матеріальних цінностей від
20.02.2014, інвентаризаційного опису та
акту інвентаризації основних засобів
станом на 20.02.2014, інвентаризаційного
опису та акту інвентаризації об'єктів
права інтелектуальної власності у
складі нематеріальних активів, акту
про результати інвентаризації наявних
коштів, що зберігаються у касі
підприємства станом на 20.02.2014,
проведених та складених ліквідатором,
довідки ПАТ "КБ ПівденкомБанк" №03/677 від
17.03.2014 про стан рахунку боржника, у
боржника відсутнє будь-яке майно та
грошові кошти, що можуть забезпечити
покриття вищезазначених судових
витрат.

У разі відсутності майна, достатнього
для покриття судових витрат,
господарський суд повинен повернути
заяву боржника про порушення
провадження у справі про банкрутство у
зв'язку з тим, що заява не відповідає
вимогам, зазначеним у Законі (абз.7 п.12
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України від 28.03.2013
N01-06/606/2013 "Про Закон України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
(у редакції Закону України від 22.12.2011 N
4212-VI)").

Згідно абз.3 ч.1 ст.15 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
господарський суд не пізніше п'яти днів
з дня надходження до господарського
суду заяви про порушення справи про
банкрутство повертає її та додані до
неї документи без розгляду, зокрема,
якщо заява не відповідає змісту вимог,
визначених у цьому Законі.

За таких обставин, суд приходить до
висновку, що заява товариства з
обмеженою відповідальністю "Лайн
Інвест ГМБХ" про порушення справи про
банкрутство в порядку ст.95 Закону
України "Про відновлення
платоспроможності боржника або
визнання його банкрутом" не відповідає
вимогам, зазначеним у цьому Законі, а
тому підлягає поверненню без розгляду.

Про повернення заяви про порушення
провадження у справі про банкрутство
без розгляду суд виносить ухвалу, як це
встановлено ч.4 ст.15 Закону України "Про
відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч.2 ст.15 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом"
повернення заяви про порушення
провадження у справі про банкрутство
не перешкоджає повторному зверненню з
такою заявою до господарського суду у
встановленому порядку.

Повернення позовної заяви не
перешкоджає повторному зверненню з нею
до господарського суду в загальному
порядку після усунення допущенного
порушення, як це передбачено ч.3 ст.63 ГПК
України.

Суд звертає увагу, що товариство з
обмеженою відповідальністю "Лайн
Інвест ГМБХ" вже зверталось з
аналогічною заявою про порушення
справи про банкрутство, яка була
повернута без розгляду ухвалою
Господарського суду Київської області
від 07.04.2014 за №911/1094/14 з тих же підстав, з
яких підлягає поверненню без розгляду
дана заява. Однак, в порушення вимог ч.3
ст. 63 ГПК України заявником допущені
порушення не усунені, у зв'язку з чим
заява до розгляду не приймається.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 15, 95 Закону України
"Про відновлення платоспроможності
боржника або визнання його банкрутом",
ст.ст. 2, 21, 41, 46, 63, 86 ГПК України, суд

ухвалив:

Заяву товариства з обмеженою
відповідальністю "Лайн Інвест ГМБХ" б/№
б/д (за вх. суду №1336/14 від 09.04.2014) про
порушення справи про банкрутство разом
з доданими до неї матеріалами (всього
на 67 арк., в тому числі оригінали
фіскальних чеків УДППЗ "Укрпошта" №3302
від 31.03.2014, №3303 від 31.03.2014, №3304 від 31.03.2014,
№3305 від 31.03.2014, №3306 від 31.03.2014 з
відповідними описами поштового
вкладення, квитанції про сплату
судового збору №482710006 від 27.03.2014)
повернути без розгляду.

Суддя
О.О. Третьякова

Повернення заяви про порушення
провадження у справі про банкрутство
не перешкоджає повторному зверненню з
такою заявою до господарського суду у
встановленому порядку.