донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

14.04.2014 справа №908/3943/13

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Попков Д.О.
Марченко О.А., Радіонова О.О.розглянувши
у відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "ДТЕК
"Ровенькиантрацит" м. Ровеньки,
Луганська областьпри секретарі
судового засідання Кулявець Ю.В.за
участю представників: від
позивачаСтепаненко О.М. - за
довіреністю; Потьомка Т.В. - за
довіреністю;від відповідача Хорошко
С.В. - за довіреністю;на рішення
господарського суду Запорізької
області від17.02.2014р. (повний текст
підписано 21.02.2014р.) у справі№ 908/3943/13
(суддя Дроздова С.С.)за
позовомТовариства з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Ровенькиантрацит" м. Ровеньки,
Луганська областьдо Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Індустріал Сервіс" м.
Запоріжжяпростягнення штрафні санкції
85 803 грн. 62 коп.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Ровенькиантрацит" м. Ровеньки,
Луганська область звернулось до
Господарського суду Запорізької
області з позовом про стягнення з
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Індустріал Сервіс" м.
Запоріжжя штрафних санкцій у сумі 85803,62
грн.

Рішенням Господарського суду
Запорізької області від 17.02.2014р. (суддя
Дроздова С.С.), вмотивованим
невизначеністю сторонами строку
виконання остаточного обсягу робіт, що
унеможливлює і їх прострочення, у
задоволенні позовних вимог відмовлено
у повному обсязі.

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ДТЕК
"Ровенькиантрацит" м. Ровеньки,
Луганська область, не погодившись з
прийнятим судовим рішенням,
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить скасувати рішення
Господарського суду Запорізької
області від 17.02.2014р. у справі №908/3943/13,
прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги у повному
обсягу.

Підставами для скасування рішення суду
першої інстанції апелянт вказує:
надання місцевим судом переваги
доказам іншої сторони; визначеність
сторонами дати проведення робіт
періодом у 90 днів та відсутність
будь-яких змін з цього приводу;
неврахування судом часткового
визнання Відповідачем претензійних
вимог.

Розпорядженням в.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду від
18.03.2014р. за результатами автоматичного
розподілу справи сформовано колегію
суддів у наступному складі: головуючий
(суддя-доповідач) Попков Д.О., судді
Марченко О.А., Татенко В.М.

Ухвалою від 20.03.2014р. суд порушив
апеляційне провадження та призначив її
розгляд у судовому засіданні на 14.04.2014р.
о 13:30 годин.

Розпорядженням в.о. голови Донецького
апеляційного господарського суду від
14.04.2014р. у зв'язку із виходом судді
Радіонової О.О. з відпустки сформовано
колегію суддів у наступному складі:
головуючий (суддя-доповідач) Попков
Д.О., судді Марченко О.А., Радіонова О.О.

Фіксація судового засідання
апеляційної інстанції здійснювалась
за допомогою звукозаписувального
технічного засобу у порядку розгляду
апеляційної скарги, встановленому
ст.ст. 4-4, 81-1, 99, 101 Господарського
процесуального кодексу України.

Представники Скаржника у судовому
засіданні 14.03.2014р. з'явилися, підтримали
апеляційну скаргу у повному обсягу.

Представник Відповідача у судовому
засіданні 14.03.2014р. з'явився, підтримав
свої заперечення проти скарги,
викладені у наданому 14.04.2014р. через
канцелярію суду відзиву (а.с.а.с.170,171).

Відповідно до ст.101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали господарської
справи, апеляційну скаргу, перевіривши
правильність застосування судом
першої інстанції норм матеріального та
процесуального права, судова колегія
апеляційної інстанції зазначає
наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та
було встановлено місцевим судом,
10.05.2012р. між Позивачем (Замовник) та
Відповідачем (Підрядник) укладено
договір №0517 Д2/РА-66057/ИП2012/112-859
(а.с.а.с.11-14), відповідно до п.п. 1.1, 9.1
якого Підрядник зобов'язується
провести роботи з капітального ремонту
тепловозу ТГМ-6А №2014 для ОП
«Краснолучське
завантажувально-транспортне
управління» на власній виробничій
базі, а Замовник зобов'язується
сплатити його ремонт, зі строком дії до
30.12.2012р.

Пунктом 6.1. договору визначена
орієнтовна сума договору, що
ґрунтується на планових калькуляціях
(а.с.а.с. 67,68,70,72,74,76 - 79), і складає 900000грн.
разом із ПДВ. Водночас, п.6.2. договору
встановлює, що фактична сума договору
визначається на підставі технічного
завдання Замовника, складених
дефектних актів на обладнання, яке
підлягає ремонту, фактичних
калькуляціях, і визначається в
специфікації.

В свою чергу, згідно із п.2.5 договору,
дефектування тепловозу, переданого в
ремонт Підряднику, проводиться, із
узгодженням з Замовником, за участю
уповноваженого спеціаліста Замовника
або без нього. При цьому, Підрядник
зобов'язаний організувати
дефектування об'єкту ремонту та
узгодити дефектний акт не пізніше, чим
протягом 15 днів після отримання об'єкту
ремонту від Замовника (п.2.6.). В свою
чергу, за змістом п.2.7. договору
калькуляції мають бути передані
Підрядником на узгодження Замовнику не
пізніше, ніж через 5 робочих днів після
узгодження дефектного акту.

Відповідно до п.2.9. Підрядник приступає
до ремонту обладнання лише після
письмового узгодження строку ремонту
із Замовником, який, в свою чергу, за
змістом п. 2.10. узгоджується сторонами
та вказується в специфікації.

Пунктом 4.3.1 договору на Підрядника
покладено зобов'язання з забезпечення
ремонту обладнання в строки,
встановлені договором та
специфікаціями, за порушення яких
(строків) на Підрядника, п. 7.3 договору,
покладена відповідальність у вигляді
сплати пені в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ діючої на момент
прострочення, від суми вартості
виконаних робіт.

Зобов'язання Підрядника вважаються
виконаними з моменту передачі об'єкту
ремонту Замовнику, а зобов'язання
замовника вважаються виконаними з
моменту закінчення оплати за виконання
робіт (п.5.4).

Одночасно із укладанням договору
сторонами відповідно до планових
калькуляцій і орієнтованої вартості
робіт був визначений перелік запасних
частин, вузлів та агрегатів, які
підлягають заміні (а.с.а.с.69,71,73,75,80) та
укладено специфікацію (а.с.66) на
виконання ремонтних робіт вартістю 900
000 грн. впродовж 90 діб.

Для проведення капітального ремонту
11.06.2012 р. на підставі
приймально-здавального акту № 0611
(а.с.81-83) тепловоз було передано
відповідачу.

Згідно акту № 0704 від 04.07.2012р. (а.с.84)
представниками сторін було оглянуто
тепловоз та встановлено, що він має
певні дефекти, внаслідок чого вказаним
актом сторонами було прийнято висновок
про встановлення повного обсягу робіт
після розбору тепловозу.

16.07.2012 року на виконання п. 6.1. договору
позивачем здійснено 30% передплату на
загальну суму 270 000 грн. шляхом
безготівкового перерахування грошових
коштів на поточний рахунок
відповідача, що підтверджується
платіжними дорученнями № 37981 від 16.07.2012
р. на суму 22 500 грн. (а.с.31) та № 37982 від
16.07.2012 р. на суму 45 000 грн. (а.с.32).

21.09.2012 р. було проведено дефекацію
тепловозу ТГМ-6А № 2014. та складено
дефектну відомість № 09-21ДВ01 від 21.09.2012р.
(а.с.33) та акт (а.с.а.с.86-90), відповідно до
якої певні вузли та агрегати, виявлені
в тепловозі, сторони взагалі визнали не
ремонтно-придатними та встановили
остаточну вартість вказаних деталей
виявлених в тепловозі в якості
металобрухту, який повернуто Позивачу
актом №1105-2 від 06.11.2013р. (а.с.119).

Згідно службової записки від жовтня
2012р. (а.с.91), Підрядником було
встановлено, що певні вузли та агрегати
підлягають заміні або доукомлектації,
про що було повідомлено Позивача
листом № 1022-КП1 від 22.10.2012 р. (а.с.92)

30.11.2012р. сторонами було укладено
додаткову угоду №1030 Д1 (а.с.95) якою було
змінено п. 6.1. Договору, а саме: "6.1.
Орієнтовна сума договору ґрунтується
на планових калькуляціях та складає 1 133
900 грн. 00 коп. Умови оплати: передплата в
сумі 270 000 грн. 00 коп. від загальної
вартості договору, остаточна плата
проводиться з відстрочкою платежу 14
календарних днів після підписання акту
виконаних робіт, повернення
відремонтованого обладнання
проводиться після повної оплати".

Цього ж дня були підписані фактичні
калькуляції (а.с.а.с.96-97,99,101,103,105-108) та
перелік запасних часин та
комплектуючих необхідних для
проведення капітального ремонту
(а.с.а.с.98,100,102,104,109).

У листах № 474 від 02.11.2012р. (а.с.43) та №521
від 30.11.2012р. (а.с.44) Позивач повідомив
Відповідача щодо доукомлектації
вузлів та агрегатів та внесення змін в
додаткову угоду щодо суми на запасні
частини - 233900 грн. з ПДВ.

16.04.2013р. в результаті огляду тепловозу
представниками сторін було
зафіксовано відремонтовано та готове
до встановлення на тепловоз
обладнання, про що складено акт огляду
проведення робіт тепловозу №0416-А1
(а.с.110).

В результаті проведення Відповідачем
робіт з капітального ремонту та
доукомлектації тепловозу загальною
вартістю 1133 900 грн. з ПДВ, 12.09.2013р. між
сторонами складено акт здачі-приймання
робіт №ОУ-0912-1 (а.с.111), в якому зазначено,
що сторони претензій одна до одної не
мають.

Відповідно до актів від 10.09.2013р.(а.с.112)
та від 03.10.2013р.(а.с.113) Позивач прийняв з
капітального ремонту готовий до
експлуатації маневровий тепловоз
ТГМ-6А №2014.

Претензією №10-юр від 09.09.2013р.
(а.с.а.с.38,39), врученої згідно відмітки
10.09.2013р., Позивач вимагав сплатити
Відповідача пеню за прострочення
виконання робіт за період з 01.03.2013р. по
08.09.2013р. (а.с.40) у сумі 85803,62грн. В свою
чергу, у відповідні на претензію №1003-П1
від 03.10.2013р. (а.с.42, 43) Відповідач визнав
претензійні вимоги в розмірі 18961,64 грн.

Як вже зазначалося вище, місцевим судом
відмовлено у задоволенні позовних
вимог. Оцінюючи правильність
застосування місцевим судом норм
матеріального і процесуального
законодавства в контексті
встановлених обставин, апеляційний суд
зазначає наступне:

Зважаючи на статус сторін та характер
правовідносин, останні, згідно ст.ст.1-3
Господарського кодексу України
регламентуються насамперед його
положеннями та Цивільним кодексом
України.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу
України зобов'язання виникають зокрема
з договорів. Аналогічні положення
встановлені і в ст.ст. 173-175
Господарського кодексу України.

Виходячи із змісту права та обов'язків
сторін, визначених договором №П-13ст/08
від 02.07.2008р., його предмету, такий
договір кваліфікується судом як
договір підряду.

Як встановлено ч. 1 ст. 318 Господарського
кодексу України та ч. 1 ст. 837 Цивільного
кодексу України за договором підряду
замовник зобов'язується прийняти і
оплатити виконану роботу, тоді як до
обов'язків підрядника віднесено
виконання робіт на свій ризик за
завданням замовника.

Отже, в контексті зазначених норм
укладений між Позивачем та
Відповідачем договір №0517
Д2/РА-66057/ИП2012/112-859 від 10.05.2012р. є належною
підставою для виникнення у них
кореспондуючих прав і обов'язків з
виконання та оплати обумовлених робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін). При цьому, приписи
ч.7 ст. 193 Господарського кодексу
України та ст. 525 Цивільного кодексу
України встановлюють загальне правило
щодо заборони односторонньої відмови
від зобов'язання або односторонньої
зміни його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами. За таких
обставин, сторони не мали підстав для
ухилення від виконання зазначених
обов'язків згідно умов укладеного
договору.

Стаття 611 Цивільного кодексу України
визначає настання передбачених
законом або договором наслідків
порушення зобов'язань. В свою чергу, за
змістом п 7.3 договору, у випадку
порушення строків виконання робіт
Відповідач сплачує Позивачу пеню у
розмірі подвійної облікової ставки
НБУ, яка діє на момент прострочення, від
суми вартості робіт. Відтак, висування
вимог щодо сплати означеної пені
передбачає доведеність Позивачем,
серед іншого, наступної сукупності
елементів: наявність визначеного
строку виконання зобов'язань зі
здійснення ремонтних робіт та
прострочення виконання такого
обв'язку.

Виходячи із змісту положень п.2.10.
договору строки виконання робіт
визначається в специфікації. При цьому,
у сукупності із положеннями п. 6.2.
договору така специфікація має
відображати фактичну суму договору з
урахуванням складених дефектних актів
та фактичних калькуляцій.

Оскільки за змістом п.п.2.5. - 2.7. договору
дефектні акти та фактичні калькуляції,
зміст яких і має визначити зміст
специфікації як щодо вартості робіт,
так і щодо строків їх проведення, не
можуть бути складені до моменту
отримання об'єкту ремонту, що відбулося
лише 11.06.2012р., остільки підписана
одночасно із укладанням договору
специфікації від 10.05.2012р. щодо
орієнтованої вартості ремонтних робіт
та строків їх проведення не може
вважатися належним способом
визначення строків остаточно
узгодженого обсягу робіт у розумінні п.
2.10. договору. Апеляційний судом
враховується, що положення договору
взагалі не передбачають необхідності
укладання специфікації відносно
орієнтовного, а не фактичного обсягу
робіт.

Наразі, як вбачається із матеріалів
справи, сторонами після визначення
фактичного обсягу робіт і укладання
додаткової угоди від 30.11.2012р. в порядку
п. 2.10. договору не було визначено строку
проведення таких робіт. Дійсно,
згадувана додаткова угода
специфікацією не є і за своїм змістом
не визначає строку проведення робіт.
При цьому, матеріалами справи не
містять жодних доказів наявності
звернень (листування, спорів тощо)
сторін щодо визначення такого строку і
підписання специфікації відносно
фактичного обсягу робіт та їх вартості.

Невизначеність строку у передбачений
сторонами спосіб, дотримання якого є
обов'язковим в силу ст.629 Цивільного
кодексу України, за змістом п.2.9.
договору взагалі надає Підряднику
право не розпочинати ремонту
обладнання, та, за будь-яких обставин
унеможливлює існування порушення
зобов'язань у розумінні ст.610 цього
Кодексу, що не залежить від наявності
чи відсутності часткового визнання
претензійних вимог.

Певна взаємна суперечливість
висновків місцевого суду щодо
визначеності строку виконання робіт,
його тривалості та моменту початку
відліку не впливає на правомірність
позиції щодо відсутності підстав для
нарахування пені, адже стягнення
неустойки за змістом ст.611 Цивільного
кодексу України є наслідком порушення,
відсутність якого з боку Відповідача в
силу ст.1 Господарського
процесуального кодексу України,
ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України
унеможливлює задоволення позовних
вимог.

Отже, апеляційний суд погоджується із
рішенням місцевого суду про відмову у
задоволені позовних вимог з підстав,
наведених в цій постанові, адже доводи
апеляційної скарги не спростовують
наведених висновків.

Оскільки будь-яких інших обставин,
передбачених ст.104 Господарського
процесуального кодексу України, для
скасування чи зміни переглядуваного
рішення не встановлено, судова колегія
апеляційної інстанції дійшла висновку,
що апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
«Ровенькиантрацит» м. Ровеньки,
Луганська область підлягає залишенню
без задоволення, а оскаржуване рішення
- без змін, що згідно із ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України має наслідком віднесення на
рахунок Скаржника витрат зі сплати
судового збору за подання апеляційної
скарги.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «ДТЕК
«Ровенькиантрацит» м. Ровеньки,
Луганська область на рішення
Господарського суду Запорізької
області від 17.02.2014р. (повний текст
підписано 21.02.2014р.) у справі №908/3943/13
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Запорізької області від 17.02.2014р. (повний
текст підписано 21.02.2014р.) у справі
№908/3943/13 залишити без змін.

3. Постанова апеляційної інстанції
набирає сили з дня її прийняття, але
може бути оскаржена до Вищого
господарського суду України протягом
двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
Д.О. Попков

Судді:
О.А. Марченко

О.О. Радіонова

Надруковано 5 прим.: 1. Позивачу; 2.
Відповідачу; 3. У справу; 4. ДАГС; 5. ГСЗО