КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" квітня 2014 р. Справа№ 5011-35/8566-2012

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Мальченко А.О.

Скрипки І.М.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -не з'явились,

від відповідача - не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Н2О" від 10.09.2012 б/н

на рішення господарського суду міста
Києва від 27.08.2012

у справі №5011-35/8566-2012

за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Н2О", м. Київ

до публічного акціонерного товариства
"ТАСкомбанк", м. Київ

про розірвання договору

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста
Києва від 27.08.2012 (суддя Літвінова М.Є.)
відмовлено в задоволенні позову ТОВ
"Н2О" про розірвання кредитного
договору №КР42-2007 від 28.12.2007 в частині
надання кредиту в сумі еквівалентній
1000000грн. зі сплатою 21% річних в гривні та
зі сплатою 14,5 % річних за кредитом,
наданим в іноземній валюті, що
погоджено договором № 1 від 06.06.2008 про
внесення змін та доповнень до
кредитного договору. Суд дійшов
висновку про те, що позивачем не надано
належних доказів на підтвердження
існування будь-яких обставин, що
відповідно до вимог законодавства є
підставами для розірвання договору.
Зокрема, матеріали справи свідчать, що
Банк належним чином виконав свої
зобов'язання за кредитним договором в
частині надання позивачеві грошових
коштів у розмірі 2 995 000 грн. та 205 900
доларів США на умовах передбачених
договором, у зв'язку із чим відсутні
передбачені ст. 651 Цивільного кодексу
України підстави для його розірвання.
Судом відхилено посилання позивача на
відмову від одержання кредиту,
викладену у листі від 15.05.2012, оскільки
такий лист був поданий Банку через
кілька років після одержання ним
кредитних коштів у 2008 році. Також судом
відхилено посилання позивача, як на
підставу для розірвання договору,
відсутність у договорі номеру та дати
видачі банківської ліцензії
відповідача; номеру та дати видачі
генеральної ліцензії на здійснення
валютних операцій, оскільки
законодавством України не передбачено
обов'язкового внесення цих відомостей
до кредитного договору. Станом на 06.06.2008
у Банку були діючі Банківська ліцензія
№ 84, дозвіл № 84-3 від 13.02.2008, додаток до
дозволу № 84-3 від 13.02.2008, копії яких
містяться у матеріалах справи, і
відповідно до вказаних документів Банк
мав право здійснювати валютні
операції.

При цьому судом відмовлено в
задоволенні заяви позивача про
збільшення позовних вимог, оскільки
вимога про визнання недійсним договору
комісії за заявою про продаж валюти №1
від 11.06.2008 не пов'язана з вимогою про
розірвання кредитного договору так як
вказані вимоги випливають із різних
підстав.

Також, судом було відмовлено в
задоволенні клопотання про
призначення у справі судової
економічної експертизи, оскільки
обставини, для встановлення яких
позивач просить призначити судову
експертизу, не входять до предмету
доказування у справі відповідно до
заявлених підстав та предмету позову.

Крім того, дослідивши у судовому
засіданні клопотання позивача, що
містилось у заяві про збільшення
позовних вимог, про направлення до
Прокуратури міста Києва повідомлення
про порушення законності, що має ознаки
дій, переслідуваних у порядку ст. 200, ч. 2
ст. 191, ст. 366 та ст. 209 КК України, суд
першої інстанції дійшов висновку про
його необґрунтованість та відсутність
підстав для застосування ч. 4 ст. 90
Господарського процесуального кодексу
України.

Не погоджуючись з рішенням суду,
позивач звернувся з апеляційною
скаргою в якій просив його скасувати та
повністю задовольнити позов про
розірвання кредитного договору №КР
42-2007 від 28.12.2007 в частині надання
кредиту в сумі еквівалентній 100000грн.
Визнати недійсним договір комісії за
заявою про продаж іноземної валюти №1
від 11.06.2008 у сумі 80000 доларів США.
Направити до Прокуратури міста Києва
повідомлення про порушення законності,
щодо підробки меморіальних валютних
ордерів. Апелянт стверджує про
відсутність в матеріалах справи
належних та допустимих доказів про
надання банком та отримання позивачем
кредиту іноземною валютою в сумі 205900
доларів США відповідно до кредитного
договору та додаткових угод до нього.
Зазначає скаржник і про
безпідставність відхилення судом його
клопотання про призначення судової
експертизи та клопотання про
направлення до прокуратури міста Києва
повідомлення про порушення законності.
Також, заявник вважає, що відповідач за
договором № 1 про внесення змін до
кредитного договору намагався надати
банківську послугу, яка не була
потрібна позивачу в іноземній валюті.
Крім того, банк не мав права до 25.10.2011
надавати позику іноземною валютою без
отримання індивідуальної ліцензії
саме для позивача. Наполягає апелянт і
на тому, що меморіальні валютні ордери
та заяви про продаж іноземної валюти є
фальшивими та підробленими доказами
отримання кредиту.

У відзиві на апеляційну скаргу
відповідач заперечив проти доводів
позивача, просив залишити її без
задоволення, а рішення господарського
суду без змін. Зокрема зазначив, що факт
надання банком та отримання
позичальником коштів в сумі 205900
доларів США підтверджується
меморіальними валютними ордерами та
банківськими виписками по рахунку, які
наявні в матеріалах справи. Крім того,
вказує відповідач і на те, що будь-яких
претензій, що містили б незгоду
позивача з продажем іноземної валюти
від останнього до банку не надходило,
хоча подання таких передбачено п.п.
2.2.4-2.2.6 укладеного сторонами договору.
Зазначає відповідач про належне
виконання своїх зобов'язань за
кредитним договором, а саме: надання
коштів в розмірі 2995000грн. та 205900 доларів
США, що підтверджується меморіальними
ордерами та банківськими виписками та
вважає даний спір штучно створеним
лише для затягування виконання
зобов'язань позивача з повернення
кредитних коштів.

В процесі розгляду справи в суді
апеляційної інстанції 24.10.2012
відповідачем було подано клопотання
про зупинення провадження у даній
справі до розгляду господарським судом
міста Києва справ №5011-48/12283-2012,
№5011-8/13685-2012, №5011-8/13736-2012, №5011-65/14619-2012.

В обґрунтування поданого клопотання
представник відповідача зазначив, що
вказані справи порушено за позовами
ТОВ "Н2О" до ПАТ "Таскомбанк", а саме:
справа №5011-48/12283-2012 про визнання
недійсним договору комісії за заявкою
про продаж іноземної валюти №1 від
24.06.2008 в сумі 85000 доларів США; справа
№5011-8/13685-2012 про визнання недійсним
договору комісії за заявкою про продаж
іноземної валюти №3 від 07.07.2008 в сумі 30000
доларів США; справа №5011-8/13736-2012 про
визнання недійсним договору комісії за
заявкою про продаж іноземної валюти № 5
від 17.07.2008 в сумі 10900 доларів США; справа
№5011-65/14619-2012 про відшкодування збитків
в сумі 10900 доларів США, які були списані
за меморіальним валютним ордером №7344
від 18.07.2008. Оскільки рішення
господарського суду в даній справі
ґрунтується саме на заявках про продаж
іноземної валюти № 1 від 24.06.2008, №3 від
07.07.2008, №5 від 17.07.2008 та меморіальному
валютному ордері №7344 від 18.07.2008, як
доказів надання та отримання кредитних
коштів за кредитним договором №42-2007
від 28.12.2007, дійсність яких є предметом
розгляду справ №5011-48/12283-2012, №5011-8/13685-2012,
№5011-8/13736-2012, №5011-65/14619-2012 є неможливим
розгляд даної справи до вирішення
пов'язаних з нею справ.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 21.11.2014
провадження у справі було зупинено до
розгляду господарським судом міста
Києва справ порушених за позовами ТОВ
"Н2О", а саме: №5011-8/13685-2012 про визнання
недійсним договору комісії за заявкою
про продаж іноземної валюти №3 від
07.07.2008 в сумі 30000 доларів США, №5011-8/13736-2012
про визнання недійсним договору
комісії за заявкою про продаж
іноземної валюти № 5 від 17.07.2008 в сумі
10900 доларів США, №5011-65/14619-2012 про
відшкодування збитків в сумі 10900
доларів США, які були списані за
меморіальним валютним ордером №7344 від
18.07.2008. При цьому апеляційним судом
враховано, що в судовому засіданні
апеляційної інстанції 21.11.2012
представником відповідача було надано
суду рішення господарського суду міста
Києва від 31.10.2012 у справ №5011-48/12283, яким
відмовлено в задоволенні позову ТОВ
"Н2О" до ПАТ "Таскомбанк" про визнання
недійсним договору комісії за заявкою
про продаж іноземної валюти №1 від
24.06.2008 в сумі 85000 доларів США, в зв'язку з
цим розгляд даної справи зупинено до
розгляду справ №5011-8/13685-2012, №5011-8/13736-2012,
№5011-65/14619-2012.

03.02.2014 ухвалою Київського апеляційного
господарського суду провадження у
справі було поновлено в зв'язку з
усуненням обставин, що зумовили
зупинення провадження у даній справі.

Представники сторін в судове засідання
апеляційної інстанції 02.04.2014 не
з'явились, про час і місце розгляду
апеляційної скарги повідомлені
належним чином.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони
добросовісно користуватись належними
їм процесуальними правами. Оскільки
явка в судове засідання представників
сторін - це право, а не обов'язок, справа
може розглядатись без їх участі, якщо
нез'явлення цих представників не
перешкоджає вирішенню спору. Неявка
представників стрін не перешкоджає
розгляду скарги, а тому постанова
приймається за наявними в справі
матеріалами, яких достатньо для
повного розгляду скарги. Також, судом
враховано, що в попередніх засіданнях
апеляційного господарського суду
представники сторін були присутні та
неодноразово надавали свої пояснення
щодо суті спору як в письмовому так і
усному вигляді.

Перевіривши матеріали справи, колегія
суддів апеляційного господарського
суду враховує наступне.

28.12.2007 між АБ "ТАС-Бізнесбанк",
правонаступником якого є ПАТ
"ТАСкомбанк" (відповідач-банк), та ТОВ
"Н20" (позивач-позичальник) укладено
Кредитний договір № КР 42-2007 із змінами
та доповненнями, внесеними відповідно
до договору № 1 від 06.06.2008 про внесення
змін та доповнень до Кредитного
договору №КР 42-2007 від 28.12.2007; договору
№2 від 01.07.2008 про внесення змін та
доповнень до Кредитного договору №КР
42-2007 від 28.12.2007; договору №3 від 11.11.2008 р.
про внесення змін та доповнень до
Кредитного договору № КР 42-2007 від
28.12.2007; договору №4 від 30.11.2009 р. про
внесення змін та доповнень до
Кредитного договору №КР 42-2007 від 28.12.2007.

Відповідно до розділу 2 Кредитного
договору, в редакції договору №1 від
06.06.2008 про внесення змін та доповнень до
Кредитного договору №КР 42-2007 від 28.12.2007,
Банк надає Позичальнику кредит шляхом
відкриття мультивалютної
відновлювальної відкличної кредитної
лінії з лімітом в сумі, еквівалент якої
не може перевищувати 4 000 000 (чотири
мільйони) гривень (ліміт кредитної
лінії), в тому числі ліміт невибірки 0,2
(нуль цілих дві десятих) відсотка від
ліміту кредитної лінії, що складає
еквівалент 8 000 (вісім тисяч) гривень з
терміном погашення не пізніше 25 грудня
2009 року на поповнення обігових коштів,
в т.ч. придбання обладнання.

Відповідно до п. 3.1 Кредитного договору,
в редакції договору №1 від 06.06.2008 про
внесення змін та доповнень до
Кредитного договору №КР 42-2007 від 28.12.2007,
кредит надається Банком Позичальнику
шляхом оплати протягом дії цього
Договору розрахункових документів
(платіжних доручень) Позичальника
безпосередньо з позичкового рахунку,
відкритого Банком, на рахунки
контрагентів Позичальника або
перерахування коштів з позичкового
рахунку на поточний рахунок
Позичальника №3001 в гривні та/або
№3001 в доларах СІ1ІА, відкритий у
ВАТ "АБ "Бізнес Стандарт", код Банку 339500,
відповідно до цільового використання
кредиту в межах суми, обумовленої р.2
даного договору при наявності вільних
кредитних ресурсів.

Позивач звернувся до суду з позовом про
розірвання кредитного договору
№КР42-2007 від 28.12.2007 в частині надання
кредиту в сумі еквівалентній 1 000 000 грн.
зі сплатою 21% річних в гривні та зі
сплатою 14,5% річних за кредитом, наданим
в іноземній валюті.

В обґрунтовання заявлених позовних
вимог, позивач посилається на те, що з
боку відповідача мало місце істотне
порушення умов кредитного договору,
внаслідок чого позивач був позбавлений
того, на що він розраховував при
укладенні договору, оскільки
відповідач не надав позивачу грошові
кошти у розмірі 205 900,00 доларів США або
1000000грн. В свою чергу позивач,
користуючись правом, передбаченим
частиною другою статті 1056, частиною
другою статті 1054, абзацем другим
частини першої статті 1046 Цивільного
кодексу України відмовився від
одержання кредиту.

Відповідно до ст.ст. 11, 626 Цивільного
кодексу України договір є підставою
виникнення цивільних прав та
обов'язків.

Як передбачено статтями 627, 628
Цивільного кодексу України сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.

Зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в
якому містяться елементи різних
договорів (змішаний договір). До
відносин сторін у змішаному договорі
застосовуються у відповідних частинах
положення актів цивільного
законодавства про договори, елементи
яких містяться у змішаному договорі,
якщо інше не встановлено договором або
не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу
України за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Згідно із статтею 651 Цивільного кодексу
України зміна або розірвання договору
допускається лише за згодою сторін,
якщо інше не встановлено договором або
законом.

Договір може бути змінено або
розірвано за рішенням суду на вимогу
однієї із сторін у разі істотного
порушення договору другою стороною та
в інших випадках, встановлених
договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною
договору, коли внаслідок завданої цим
шкоди друга сторона значною мірою
позбавляється того, на що вона
розраховувала при укладенні договору.

Матеріали справи свідчать, що Банк
виконав свої зобов'язання за Кредитним
договором в частині надання позивачеві
грошових коштів у розмірі 2995000грн. та 205
900 доларів США на умовах передбачених
договором, у зв'язку з чим відсутні
передбачені ст. 651 Цивільного кодексу
України підстави для розірвання
кредитного договору.

Так, в матеріалах справи наявні
меморіальні валютні ордери №4744 від
11.06.2008, №4746 від 11.06.2008, № 5581 від 25.06.2008, №
5664 від 25.06.2008, № 6424 від 07.07.2008, № 6432 від
07.07.2008, № 7338 від 18.07.2008, № 7344 від 18.07.2008,
меморіальні ордери № 14864 від 11.06.2008, №
17216 від 25.06.2008, № 19590 від 07.07.2008, № 21922 від
18.07.2008, заявки про продаж іноземної
валюти № 1 від 11.06.2008, № 1 від 24.06.2008, № 3
від 07.07.2008, №5 від 17.07.2008, відповідно до
яких Банк надав, а позичальник прийняв
кредитні кошти у сумі 205 900,00 доларів
США.

Також, станом на 06.06.2008 у Банку були
діючі Банківська ліцензія № 84, дозвіл
№84-3 від 13.02.2008, додаток до дозволу № 84-3
від 13.02.2008, копії яких містяться у
матеріалах справи, і відповідно до
вказаних документів Банк мав право
здійснювати валютні операції.

Приймаючи постанову апеляційний
господарський суд також враховує
висновки судів викладені в справах
№5011-48/12283-2012, №5011-8/13685-2012, №5011-8/13736-2012,
№5011-65/14619-2012 до розгляду яких розгляд
даної справи було зупинено.

Рішення у вказаних справах вступили в
законну силу і в позовах про визнання
недійсними комісій про продаж
іноземної валюти по заявкам №1 від
24.06.2008, №3 від 07.07.2008, №5 від 17.07.2008 судами
відмовлено. У справі №5011-65/14619-2012 про
відшкодування збитків в сумі 10900
доларів США, які були списані за
меморіальним валютним ордером №7344 від
18.07.2008 провадження у справі було
припинено на підставі п. 4 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, в зв'язку з поданням позивачем
заяви про відмову від позову. При цьому
позивач зазначив, що відмовляється від
позову, оскільки є доведеним факт, що
меморіальний ордер, за яким банк списав
оскаржувану суму коштів є
підтвердженням надання кредиту, а не
продажу іноземної валюти.

Одночасно подаючи на розгляд суду
позов про розірвання цього ж договору
кредиту та визнання "недійсною" однієї
із заявок (№1 від 11.06.2008) про продаж
іноземної валюти (що є предметом
розгляду даної апеляції) позивач
намагається скасувати будь-які
зобов'язання сторін у спірних
правовідносинах, стверджуючи про
фальшивість документів первинного
обліку. Київським апеляційним
господарським судом витребувано у ПАТ
"Таскомбанк" копію кредитної справи
№КР 42-2007 (додаток до справи №5011-35/8566-2012
на 309арк.). З наданих матеріалів
вбачається, що кредит і купівля валюти
для товариства "Н2О" виконані. Заява
позивача від 15 травня 2012 року (т. 1, а.с. 47)
про відмову від кредиту, наданому в 2008
році не може бути підставою для
розірвання виконаного договору, а тим
більше - для визнання недійсною комісії
за умови, що позивач не надав
відповідних доказів.

За викладених обставин відсутні
підстави для задоволення позовних
вимог про розірвання кредитного
договору №КР42-2007 від 28.12.2007 в частині
надання кредиту в сумі еквівалентній 1
000 000 грн. зі сплатою 21% річних в гривні
та зі сплатою 14,5% річних за кредитом,
наданим в іноземній валюті.

Крім того, необхідно зазначити, що
рішенням Дарницького районного суду
міста Києва від 01.06.2012 у справі № 2-861/12
за позовом ПАТ "Таскомбанк" до ОСОБА_2,
третя особа -ТОВ "Н2О", в рахунок
погашення заборгованості за кредитним
договором №КР 42-2007 від 28.12.2007 у розмірі 6
095 242грн.18коп., звернуто стягнення на
належний ОСОБА_2 предмет іпотеки за
іпотечним договором від 28.12.2007,
посвідченим приватним нотаріусом
Київського міського нотаріального
округу ОСОБА_3 за реєстровим № 636д.

Вказаним рішенням встановлено, що
відповідно до умов Кредитного договору
про відкриття мультивалютної
кредитної лінії №КР-42-2007 Банк надав, а
позичальник прийняв кредитні кошти у
сумі 205 900,00 доларі США.

Щодо вимог позивача про направлення до
Прокуратури міста Києва повідомлення
про порушення кримінального характеру,
то апеляційний господарський суд
зазначає, що останній не позбавлений
можливості, за наявності підстав,
звернутись до відповідних органів.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставу своїх
вимог і заперечень.

Враховуючи викладене вище, колегія
суддів апеляційного господарського
суду дійшла висновку про відсутність
підстав для задоволення апеляційної
скарги. Рішення суду першої інстанції
залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Київський апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста
Києва від 27.08.2012 у справі №5011-35/8566-2012
залишити без змін, а апеляційну скаргу
товариства з обмеженою
відповідальністю "Н2О"- без задоволення.

2. Справу № 5011-35/8566-2012 повернути
господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя
О.Ф. Синиця

Судді
А.О. Мальченко

І.М. Скрипка