м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2883/14 10.04.14
Господарський суд міста Києва в складі:
головуючого судді
розглянувши справу № 910/2883/14
за позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «Жовтень»;
до товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрєврогаз»;
третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
товариство з обмеженою
«Ю.Бі.-Сейсмік-Юкрейн»
про стягнення 7017,19 грн.
Представники сторін:
від позивача: Олійник М.М.,
довіреність б/н від 03.03.2014р.;
від відповідача: не з'явився;
від третьої особи: не з'явився.
обставини справи:
До Господарського суду міста Києва
звернулось товариство з обмеженою
відповідальністю «Жовтень» (надалі -
позивач) з позовом до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Укрєврогаз» (надалі - відповідач) про
стягнення 7071,19 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що
відповідач в порушення умов укладеної
між сторонами угоди № АН-1 від 13.11.2012р. у
визначений строк не відшкодував
збитки, обумовлені положеннями
спірного договору в сумі 6731,25 грн., за
прострочення сплати яких нараховані 3%
річних у сумі 239,01 грн. та інфляційні
Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 27.02.2014р. порушено провадження
у справі № 910/2883/14 та призначено її
розгляд на 20.03.2014р.
Ухвалою суду від 20.03.2014р. розгляд справи
було відкладено на 10.04.2014р., у зв'язку з
неявкою відповідача та третьої особи.
В судовому засіданні 10.04.2014р.
представник позивача подав суду докази
часткової сплати відповідачем після
порушення провадження у справі суми
збитків у розмірі 531,25 грн., також
позивачем подано суду довідку банку
вих. № 9-в-07/766 від 19.03.2014р. на
підтвердження часткової сплати
відповідачем суми збитків.
Представник відповідача та третя особа
в судове засідання не з'явились, про
причини неявки суд не повідомив, вимоги
ухвали від 20.03.2014р. не виконали,
витребувані документи суду не
Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення,
що підтверджується наявним у
матеріалах справи повідомленням про
вручення поштового відправлення.
Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України, ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України, ухвали
про порушення провадження у справі та
про її відкладення були надіслані
відповідачу та третій особі
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адреси,
що зазначені в позовній заяві.

Оскільки про поважні причини неявки в
судове засідання представників
відповідача та третьої особи суд не
повідомлений, клопотань про
відкладення розгляду справи від
відповідача та третьої особи не
надходило, тому суд вважає, що у
відповідності до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України, справа
може бути розглянута за наявними в ній
матеріалами, без участі представників
відповідача та третьої особи, яких
достатньо для винесення рішення по
суті.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 82
Господарського процесуального кодексу
України, рішення прийнято
господарським судом за результатами
оцінки доказів, поданих позивачем, у
нарадчій кімнаті.

Згідно ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України, в
засіданні суду була оголошена вступна
та резолютивна частини рішення.

Розглянувши подані позивачем
документи і матеріали, всебічно і повно
з'ясувавши фактичні обставини, на яких
ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши
докази, що мають значення для розгляду
справи і вирішення спору по суті,
Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2012р. між позивачем (за договором -
землекористувач) та третьою особою, в
інтересах якої діяв відповідач на
підставі договору комісії від 03.01.2012р.,
відповідно до п. 6 Постанови Кабінету
Міністрів України від 19.04.1993р. № 284 «Про
порядок визначення та відшкодування
збитків власникам землі та
землекористувачам», було укладено
угоду № АН-1 про відшкодування збитків
користувачу земельної ділянки,
відповідно до умов якої позивач є
відповідальним за використання землі
за цільовим призначенням, підтримання
землі в належному стані, зберігання
родючості та корисних властивостей
землі, а відповідач є відповідальним за
отримання погодження із
землекористувачем по проходженню
через землі землекористувача з метою
збору геофізичної інформації.

У відповідності до п.1.1 угоди третя
особа з метою збору геофізичної
інформації за погодженням з позивачем
здійснює проходження земель, що
належать/використовуються позивачем.
Методологія робіт відповідача не
передбачає нанесення шкоди родючості
гранту, а також зняття та перенесення
поверхневого (родючого) шару ґрунту
земельних ділянок позивача.

В умовах п.1.2 угоди сторони погодили, що
позивач надає згоду на проходження
відповідачем по земельним ділянкам, що
належать/використовуються позивачем
та які знаходяться в адміністративних
межах Сільської ради Карлівського
району Полтавської області, а
відповідач зобов'язується
відшкодувати позивачу збитки, які
будуть заподіяні проведенням
зазначених робіт в порядку та на
умовах, встановлених цією угодою.

Орієнтована (попередньо узгоджена
сторонами на місцевості) площа
земельних ділянок, на яких будуть
проводитись роботи по збору
геофізичної інформації становить 0,7
гектарів (п.2.1 угоди).

Умовами п.2.2 угоди сторони погодили, що
орієнтовний розмір збитків на момент
укладення даної угоди, що підлягає
відшкодуванню відповідачем на користь
позивача становить 6731,25 грн.

Відповідно до п.2.3 угоди сторони
встановили, що фактичний розмір
збитків відображається сторонами в
Акті відшкодування збитків, який
оформлюється по закінченню робіт
відповідачем та є невід'ємною частиною
даної угоди.

Так, сторонами 05.12.2012р. було складено та
підписано Акт відшкодування збитків,
яким встановили, що розмір фактичних
збитків, які підлягають відшкодуванню
відповідно до умов Угоди № АН-1 від
23..11.2012р. становить 6731,25 грн.

Згідно з п.2.4 угоди визначено, що сума
збитків оплачується протягом 10
банківських днів з моменту закінчення
робіт відповідачем та підписання
сторонами Акту відшкодування збитків.

Отже, кінцевий строк сплати
відповідачем збитків згідно з умовами
п.2.4 угоди настав 19.12.2012р.

Однак, у порушення умов угоди,
відповідач не відшкодував позивачу
визначені умовами угоди та актом про
відшкодування збитків від 05.12.2012р.
збитки в сумі 6731,25 грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем на день
подання позову становила 6731,25 грн.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського
кодексу України, майнові зобов'язання,
які виникають між учасниками
господарських відносин, регулюються
Цивільним кодексом України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов і вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України
передбачено, що якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Приписами статті 33 Господарського
процесуального кодексу України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, суд
встановив, що відповідач свої
зобов'язання по оплаті збитків у
відповідності до умов угоди та акту про
відшкодування збитків від 05.12.2012р.
виконав неналежним чином, що призвело
до виникнення боргу станом на день
звернення позивача з позовом до суду в
сумі 6731,25 грн.

Водночас, після направлення позову до
суду 14.03.2014р. відповідач частково
оплатив збитки у сумі 531,25 грн., що
підтверджується довідкою ПАТ КБ
«Фінансова ініціатива» вих. № 9-в-07/766
від 19.03.2012р., у зв'язку з чим позовні
вимоги в частині стягнення з
відповідача основного боргу по оплаті
збитків підлягають частковому
задоволенню в сумі 6200,00 грн. В частині
стягнення суми боргу в розмірі 531,25 грн.
провадження у справі підлягає
припиненню на підставі п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК
України, з віднесенням судових витрат у
цій частині, відповідно до вимог ст. 49
ГПК України, на відповідача.

Також, у зв'язку з неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань, позивач просить суд
стягнути з відповідача 3% річних у сумі
239,01 грн. та 46,93 грн. інфляційних втрат,
які нараховані за період з 17.12.2012р. по
21.02.2014р.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України, боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Отже, передбачене законом право
кредитора вимагати сплати річних є
способом захисту його майнового права
та інтересу, суть якого полягає в
отриманні компенсації (плати) від
боржника за користування утримуваними
ним грошовими коштами, належними до
сплати кредиторові.

Тобто, у разі неналежного
виконання боржником грошового
зобов'язання виникають нові додаткові
зобов'язання, які тягнуть за собою
втрату матеріального характеру.

Як встановлено вище судом, кінцевий
строк сплати відповідачем збитків,
згідно з умовами п.2.4 угоди, настав
19.12.2012р. Відтак, у відповідності до
статті 253 ЦК України, період
прострочення виконання зобов'язання
відповідачем по сплаті збитків
починається з 20.12.2012р.

Таким чином, оскільки вимоги позивача
щодо стягнення з відповідача 3% річних
та інфляційних втрат ґрунтується на
законі (ст. 625 Цивільного кодексу
України), а відповідач є таким що
прострочив виконання грошового
зобов'язання, тому позовні вимоги
позивача в частині стягнення 3% річних,
підлягають задоволенню частково в сумі
237,35 грн., згідно уточненого розрахунку
суду, з урахуванням тієї обставини, що в
2012 році було 366 днів та період
прострочення починається з 20.12.2012р.

Вимога про стягнення інфляційних втрат
підлягає задоволенню в сумі 46,93 грн.,
згідно розрахунку позивача, який судом
перевірено та є арифметично вірним.

Враховуючи вищевикладені обставини,
суд дійшов висновку, що позовні вимоги
є обґрунтованими та такими, що
підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК
України, покладаються на відповідача,
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 80 (п. 1-1), 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити
частково.

2. Припинити провадження у справі в
частині стягнення суми основного боргу
в розмірі 531,25 грн.

2. Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Укрєврогаз» (01042, м.
Київ, вул. П. Лумумби, 4/6, корпус А, к. 204,
) на користь товариства
з обмеженою відповідальністю
«Жовтень» (39503, Полтавська обл.,
Карлівський район, м. Карлівка, вул.
Полтавська, 159, ) 6200 грн. 00
коп. основного боргу, 237 грн. 35 коп. 3%
річних, інфляційні втрати - 46 грн. 93 коп.
та 1826 грн. 56 коп. - витрат по сплаті
судового збору. Видати наказ.

4. В іншій частині позовних вимог
відмовити.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його прийняття, оформленого відповідно
до вимог ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.04.2014р.

Суддя
А.І.
Привалов