ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.04.2014
Справа № 905/1326/14

Господарський суд Донецької області у
складі судді Сич Ю.В.

при секретарі судового засідання
Щитовій Л.О., розглянув у відкритому
судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю «Треналофф-траст»,
м.Донецьк (ідентифікаційний код 31297444)

до відповідача Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»,
м.Макіївка (ідентифікаційний код 00176451)

про стягнення заборгованості за
договором №162-12/11 від 15.12.2011р. в сумі
19980,00грн., пені в сумі 962,24грн., інфляції в
сумі 259,74грн., 3% річних у розмірі 676,64грн.

за участю представників:

від позивача: Тіщенко Д.А. за
довіреністю №10 від 22.01.2014р.,

від відповідача: Бачуріна О.О. за
довіреністю №589 від 04.04.2014р.

Позивач, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Треналофф-траст»,
м.Донецьк звернувся до господарського
суду Донецької області з позовом до
відповідача, Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»,
м.Макіївка про стягнення
заборгованості за договором №162-12/11 від
15.12.2011р. в сумі 19980,00грн., пені в сумі
962,24грн., інфляції в сумі 259,74грн., 3%
річних у розмірі 676,64грн.

Ухвалою від 03.03.2014р. зазначену позовну
заяву прийнято до розгляду та порушено
провадження у справі №905/1326/14, сторони
зобов'язані надати документи та
виконати певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач
посилається на неналежне виконання
відповідачем зобов'язань за договором
про надання послуг №162-12/11 від 15.12.2011р.,
внаслідок чого виникла заборгованість
у розмірі 19980,00грн. та підстави для
нарахування пені в сумі 962,24грн.,
інфляції в сумі 259,74грн., 3% річних у
розмірі 676,64грн.

На підтвердження вказаних обставин
позивач надав копії договору про
надання послуг №162-12/11 від 15.12.2011р.,
протоколу розбіжностей, додатків до
договору, додаткової угоди б/н від
19.12.2012р. до договору, акту
прийому-передачі послуг №726 від
25.12.2012р., банківської виписки, акту
звірки взаємних розрахунків за період
з 01.11.2012р. по 31.03.2013р., претензії №271 від
09.09.2013р., листа №01-13/1542 від 10.10.2013р.

Нормативно свої вимоги позивач
обґрунтовує ст.ст. 525, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст.
549, 550, 551, 625 Цивільного кодексу України,
ст. 193 Господарського кодексу України,
ст.ст. 1, 49, 54-57 Господарського
процесуального кодексу України.

07.04.2014р. відповідачем надано відзив на
позовну заяву, за якою останній
заперечує проти позовних вимог та
просить суд припинити провадження у
справі на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України
у зв'язку із тим, що листом №01-13/1542 від
10.10.2013р. відповідач визнав
заборгованість у розмірі 19980,00грн. та не
заперечував від її сплати.

Розгляд справи здійснювався без
застосування засобів технічної
фіксації судового процесу відповідно
до ст. 81-1
Господарського-процесуального кодексу
України.

Відповідно до ст.4-3 Господарського
процесуального кодексу України
судочинство в господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.

За приписом ст.33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести обставини, на
які вона посилається в обґрунтування
своїх вимог або заперечень.

Розгляд справи відкладався на підставі
ст.77 Господарського процесуального
кодексу України.

Під час судового розгляду справи
представників сторін було ознайомлено
з правами та обов'язками у
відповідності із ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши
подані докази за своїм внутрішнім
переконанням та заслухавши
представників сторін, суд встановив:

15.12.2011р. Товариство з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»
(замовник) та Товариство з обмеженою
відповідальністю «Треналофф-траст»
(виконавець) уклали договір про надання
послуг №162-12/11 (далі - Договір), за
умовами якого виконавець
зобов'язується надати замовнику на
взаємовигідних умовах послуги
будівельної техніки та механізмами
(п.1.1.Договору).

На момент розгляду справи до
матеріалів справи не надано ані змін,
ані доповнень щодо виконання умов
договору, крім тих, що додані до
позовної заяви.

За п.3.1. Договору в редакції Додаткової
угоди б/н від 19.12.2012р. до нього строк дії
цього договору встановлюється від дати
його підписання до 31.12.2013р. Умови цього
договору зберігають силу протягом
всього строку його дії.

Відповідно до абз. 1 п.2 Договору
вартість послуг визначається згідно
протоколу договірної вартості послуг
будівельної техніки та механізмів, які
є невід'ємною частиною договору -
додаток №1.

Так, до матеріалів справи додані
відповідні протоколи договірної ціни
вартості послуг будівельної техніки.

Згідно з абз. 6 п.2 Договору надані
послуги приймаються згідно акту
прийому-передачі наданих послуг, який
замовник зобов'язується підписати
протягом 3 робочих днів з моменту його
надання або направити виконавцю в
зазначений термін мотивовану відмову
від прийняття послуг.

Так, сторонами складено акти
прийому-передачі послуг №726 від 25.12.2012р.
на суму 27680,00грн., який підписаний з обох
сторін та підписи скріплені відбитками
печаток підприємств. Отже, суд робить
висновок, що надані послуги прийняті
замовником без заперечень.

Відповідно до абз.2 п.2 Договору
встановлено, що оплата за цим договором
здійснюється грошовими коштами на
поточний рахунок виконавця протягом 5
банківських днів з моменту підписання
сторонами акту приймання-передачі
наданих послуг. Платежі в порядку
передоплати здійснюються протягом 3
банківських днів з моменту отримання
рахунку на оплату послуг.

Відповідно до банківської виписки,
копія якої наявна в матеріалах справи,
замовником за Договором сплачено за
надані послуги грошові кошти у розмірі
7700,00грн.

У відповідності з ч.1 ст. 530 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язані
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Проте, у встановлені Договором строки
замовник не здійснив кінцевих
розрахунків з виконавцем, внаслідок
чого з 03.01.2013р. виникла заборгованість
за Договором у розмірі 19980,00грн.

Проаналізувавши вищезазначений
договір, судом встановлено, що останній
за своєю правовою природою є договором
про надання послуг та підпадає під
регулювання статей 901-907 Цивільного
кодексу України

Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу
України, за договором про надання
послуг одна сторона (виконавець)
зобов'язується за завданням другої
сторони (замовника) надати послугу, яка
споживається в процесі вчинення певної
дії або здійснення певної діяльності, а
замовник зобов'язується сплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено договором.

За приписами ст.903 Цивільного кодексу
України, якщо договором передбачено
надання послуг за плату, замовник
зобов'язаний оплатити надану йому
послугу в розмірі, у строки та в
порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання -відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 509 Цивільного кодексу України
закріплено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, сплатити
гроші тощо), а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору, цього Кодексу та інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Доказів оплати вказаної
заборгованості відповідачем суду не
представлено.

Заперечення відповідача проти позову з
посиланням на припинення провадження у
справі на підставі п.1-1 ст. 80 ГПК України
суд вважає неспроможними, оскільки
підставою вчинення відповідної
процесуальної дії, передбаченої
приписами вищевказаної норми, є
відсутність саме предмету спору, як
об'єкту спірного правовідношення,
зокрема, зобов'язання щодо сплати
грошових коштів, а не факт відсутності
спору між сторонами, як конфлікту
суб'єктів, спричиненого протилежністю
інтересів сторін.

Таким чином, суд дійшов висновку, що
оскільки заборгованість у розмірі
19980,00грн. відповідачем не була сплачена
у встановлений строк та доказів
погашення вказаної заборгованості
суду не представлено, позовні вимоги
щодо стягнення вказаної
заборгованості є обґрунтованими,
доведеними належним чином, та є такими,
що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з
відповідача пеню у розмірі 962,24грн.,
нарахованих за період з 04.03.2013р. по
30.06.2013р. на суму 19980,00грн, 3% річних у
розмірі 676,64грн. за період з 11.01.2013р. по
28.02.2014р. на суму 19980,00грн., інфляційні
втрати у розмірі 259,74грн. за період з
жовтня 2013р. по січень 2014р. на суму
19980,00грн.

Відповідно до абз. 6 п.5 Договору за
порушення сторонами строків виконання
зобов'язань за договором, винна сторона
сплачує іншій стороні пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми невиконаних зобов'язань за кожний
день прострочення. Пеня нараховується
за весь період прострочення
зобов'язання з моменту настання права
вимоги до фактичного виконання
зобов'язання.

За приписами ст. 1 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань»
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів за
прострочку платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.

Згідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов'язання настають правові наслідки
встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на
себе зобов'язань тягне за собою
відповідні правові наслідки, які
полягають у можливості застосування
кредитором до боржника встановленої
законом або договором
відповідальності.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Перевіривши розрахунок пені, 3% річних,
інфляційних втрат, суд дійшов висновку,
що здійснені позивачем розрахунки та
визначені періоди нарахувань є
вірними, у зв'язку із чим, позовні
вимоги щодо стягнення пені в сумі
962,24грн., інфляції в сумі 259,74грн., 3%
річних у розмірі 676,64грн. підлягають
задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового
збору підлягають покладенню на
відповідача відповідності до ст.49
Господарського процесуального кодексу
України.

На підставі вищенаведеного, керуючись
ст.ст. 11, 509, 526, ч.1 ст. 530, ст.ст. 901, 903
Цивільного кодексу України; ст. 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
4-2, 4-3, 22, 33, 43, 44, 49, 82-85, 115, 116
Господарського процесуального кодексу
України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою
відповідальністю «Треналофф-траст»,
м.Донецьк до відповідача, Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Центральна збагачувальна фабрика
«Пролетарська», м.Макіївка про
стягнення заборгованості за договором
№162-12/11 від 15.12.2011р. в сумі 19980,00грн., пені
в сумі 962,24грн., інфляції в сумі 259,74грн.,
3% річних у розмірі 676,64грн.
задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Центральна
збагачувальна фабрика «Пролетарська»
(86111, Донецька область, м.Макіївка,
вул.Янки Купали, буд.1, ідентифікаційний
код 00176451) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Треналофф-траст» (83052, м.Донецьк,
бул.Шевченка, б.105, ідентифікаційний код
31297444) заборгованість у розмірі
19980,00грн., пені в сумі 962,24грн., інфляції в
сумі 259,74грн., 3% річних у розмірі 676,64грн.,
судовий збір у розмірі 1827,00грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 07.04.2014р. оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційного скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено та
підписано 14.04.2014р.

Суддя
Ю.В. Сич