ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" квітня 2014 р.Справа № 916/411/14

Господарський суд Одеської області у
складі:

Судді
Зайцева Ю.О.

при секретарі судового засідання
Повалій М.М.

участю представників сторін:

від позивача: Рубля О.С. (довіреність
від 04.02.2014 р.)

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом приватного
підприємства "Стандарт-Ком" до
дочірнього підприємства "Одеський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
про стягнення заборгованості в розмірі
756 563 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 07.02.2014 р. приватне
підприємство "Стандарт-Ком" звернулось
до господарського суду Одеської
області з позовом до дочірнього
підприємства "Одеський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" про
стягнення заборгованості в розмірі 756
563 грн.

Ухвалою суду від 10.02.2014 р. суддею
господарського суду Одеської області
Зайцевим Ю.О. порушено провадження за
вказаним позовом з призначенням справи
до розгляду у відкритому судовому
засіданні.

На підставі розпорядження голови
господарського суду Одеської області
від 25.02.2014 р., приймаючи до уваги те, що
суддя Зайцев Ю.О. знаходиться на
навчанні „Про підвищення
кваліфікації", згідно наказу голови
господарського суду Одеської області
№ 1-пс від 12.02.2014р., справу №916/411/14
передано на розгляд судді
господарського суду Одеської області
Степанової Л.В.

На підставі розпорядження голови
господарського суду Одеської області
від 04.03.2014 р., приймаючи до уваги, що
03.03.2014 р. суддя Зайцев Ю.О. повернувся з
навчання „Про підвищення
кваліфікації", справу №916/411/14 передано
на розгляд судді господарського суду
Одеської області Зайцев Ю.О.

17.03.2014 р. відповідач по справі подав
відзив на позовну заяву, про час та
місце судового засідання повідомлений
належним чином шляхом надсилання
судових ухвал на адресу, зазначену в
позовній заяві.

Відповідно до п. 32 Інформаційного листа
ВГСУ від 29 вересня 2009 року № 01-08/350 "Про
деякі питання, порушені в доповідних
записках господарських судів України у
першому півріччі 2009 року щодо
застосування норм Господарського
процесуального кодексу України"
викладена правова позиція, згідно якої
відмітка про відправку процесуального
документа суду на зворотньому аркуші у
лівому нижньому куті першого
примірника процесуального документа є
підтвердженням розсилання
процесуального документа сторонам у
справі та іншим особам, які брали
участь у справі, а коли йдеться про
ухвалу, де зазначено про час і місце
судового засідання, - підтвердженням
повідомлення про час і місце такого
засідання. При цьому, суд зазначає, що
необґрунтоване затягування розгляду
справи суперечить вимогам ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод 1950 року,
учасником якої є Україна, стосовно
права кожного на розгляд його справи
судом упродовж розумного строку.

Приймаючи до уваги, що судові
відправлення скеровувалися на адресу
відповідача визначену в позовній
заяві, суд вважає за можливе
розглянути справу без участі
відповідача за наявними в ній
матеріалами.

02.04.2014 року після повернення з нарадчої
кімнаті, відповідно до ст. 85 ГПК України
проголошено вступну та резолютивну
частину рішення по справі № 916/411/14.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні матеріали справи, заслухавши
пояснення, суд встановив:

27 лютого 2013 року між Приватним
підприємством "Стандарт-Ком" та
Дочірнім підприємством "Одеський
облавтодор" відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
укладено договір поставки товарів
№27/02.

Відповідно до п. 1.1 та 1.2 договору
постачальник зобов'язується
поставляти та передавати у власність
покупця, а покупець зобов'язується
прийняти і оплатити наступний товар:
мазут у кількості 10 000 тон. Обсяги
закупівлі товарів можуть бути зменшені
(п. 1.3 договору).

Згідно п. 3.1 договору ціна за тонну
мазуту складає 6 900 (шість тисяч
дев'ятсот) грн. з ПДВ. Загальна вартість
товару за договором складається із
кількості кожної партії товару,
поставленої в межах строку дії
договору.

Розрахунки за поставлений товар
проводяться шляхом оплати покупцем
після отримання товару, пред'явлення
постачальником рахунку на Товару і
передачі документів, визначених п. 4.2
договору (документи щодо якості Товару,
видаткові накладні, податкові накладні
тощо) - пункт 4.1 Договору.

На виконання своїх зобов'язань за
договором у період з березня по липень
2013 року позивачем здійснено поставки
Товару, а саме мазуту М-100 загальній
кількості 296,27 тон:

- за актом приймання-передачі від 29
березня 2013 року поставлено Товар у
кількості 76,4 тон на суму 527 160 грн., що
підтверджується також видатковими
накладними №23 від 29.03.13 р., №19 від 21.03.13
р., № 18 від 21.03.13 р., №14 від 15.03.13 р., № 9 від
06.03.13 р., №10 від 07.03.13 р., №13 від 14.03.13 р. та
товарно-транспортними накладними № 198,
№188, №187, №163, №135, №138, №160;

- за актом приймання-передачі від 26
квітня 2013 року поставлено товар у
кількості 76,6 тон на суму 528540 грн., що
підтверджується також видатковими
накладними № 44 від 26.04.13 р., № 33 від 12.04.13
р., №34 від 13.04.13 р., №35 від 14.04.13 р., № 36 від
14.04.13 р., №28 від 01.04.13 р., № 43 від 26.04.13 р. та
товарно-транспортними накладними №250,
№251, №221, №222, №224, №223, №199;

- за актом приймання-передачі від 20
травня 2013 року поставлено товар у
кількості 60,5 тон на суму 417450 грн., що
підтверджується також видатковими
накладними №49 від 18.05.13 р., №48 від 17.05.13
р., №47 від 04.05.13 р., №45 від 03.05.13 р., №46 від
03.05.13 р. та товарно-транспортними
накладними №266, №265, №264, №281, №282.

- за актом приймання-передачі від 14
червня 2013 року поставлено Товар у
кількості 57,47 тон на суму 396543 грн., що
підтверджується також видатковими
накладними №54 від 13.06.13 р., №53 від 07.06.13
р., №51 від 03.06.13 р., №52 від 03.06.13 р. та
товарно-транспортними накладними № 318,
№315, №302, №303.

- за актом приймання-передачі від 20
липня 2013 року поставлено товар у
кількості 25,3 тон на суму 174 570 грн., що
підтверджується також видатковими
накладними № 61 від 05.07.13 р., №64 від 19.07.13
р. та товарно-транспортними накладними
№ 347, №365.

Таким чином, з матеріалів справи
вбачається, що усього протягом березня
- липня 2013 року позивачем поставлено
товару у кількості 296,27 тон на загальну
суму 2 044 263 грн.

Позивач вказує, що відповідачем його
зобов'язання з оплати поставленого
товару виконані лише частково, про що
свідчать банківські виписки по рахунку
ПП «Стандарт-Ком», а саме:

- 07.03.2013 року здійснено оплату у
розмірі 155 000 грн., з яких згідно листа №
8-1/466 від 28.03.2013 р. у рахунок оплати за
договором №27/02 зараховано 49 244 грн.;

- 21 березня 2013 року здійснено
оплату у розмірі 220 000 грн.;

- 27 березня 2013 року здійснено
оплату у розмірі 210 000 грн.;

- 24 квітня 2013 року здійснено оплату
у розмірі 438 456 грн.;

- 17 травня 2013 року здійснено оплату
у розмірі 200 000 грн.;

- 04 липня 2013 року здійснено оплату
у розмірі 70 000 грн.;

- 29 липня 2013 року здійснено оплату
у розмірі 100 000 грн.

Таким чином, відповідачем здійснено
оплату за поставлений товар на стальну
суму 1287 700 грн.

З наведеного слідує, що відповідачем
залишилась сума вартості неоплаченого
товару в розмірі 756563,00 грн.

27 листопада 2013 року позивачем
направлена на адресу відповідача
претензія №1 з вимогою сплатити, в тому
числі, вказану заборгованість, однак
вказана претензія була залишена
відповідачем без відповіді та
задоволення.

Таким чином, відповідач своїх
зобов'язань з оплати за договором не
виконав, чим порушив положення
договору та вимоги чинного
законодавства України, у зв'язку з чим
позивач звернувся до господарського
суд Одеської області за захистом свої
прав та інтересів, та просить суд
стягнути з дочірнього підприємства
"Одеський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" суму боргу в розмірі
756563,00 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
позивача та відповідача,
проаналізувавши норми чинного
законодавства, дійшов наступних
висновків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України
однією із підстав виникнення цивільних
прав та обов'язків є договір, який в
силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є
обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу
України, зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу
України, договором є домовленість двох
або більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1. ст.179 ГПК України
майново-господарські зобов'язання, які
виникають між суб'єктами
господарювання на підставі
господарських договорів, є
господарсько-договірними
зобов'язаннями.

Згідно із ч.7 ст.179 ГК України
господарські договори укладаються за
правилами, встановленими Цивільним
кодексом України з урахуванням
особливостей, передбачених цим
Кодексом, іншими нормативно-правовими
актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з нормами статті 625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання, а боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу.

Ст. 193 Господарського кодексу України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання. враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України
передбачено, що одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов
висновку, що позивач умови договору
поставки №27/02 від 27 лютого 2013 року
виконав належним чином, що
підтверджується відповідними
видатковими накладними, а відповідачем
свої зобов'язання відносно оплати
поставленого та переданого у власність
позивачем товару, в строк передбачений
договором не виконані в повному обсязі.

Судом встановлено, що згідно п. 4.1
договору поставки №27/02, розрахунки за
поставлений товар проводяться шляхом:
оплати покупцем після отримання
товару, пред'явлення постачальником
рахунку на оплату товару і передачі
документів, зазначених пунктом 4.2
договору.

З наведених підстав вимога про
стягнення з відповідача суми боргу в
розмірі 756563,00 грн. підлягає
задоволенню.

Решту доводів і поданих сторонами
доказів, відхилення яких не
обґрунтовано вище, суд відхиляє як
такі, що не мають значення для
вирішення спору.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Рішення прийнято на підставі наданих
сторонами доказів, оскільки згідно із
ст.33, 38 Господарського процесуального
кодексу України кожна сторона: повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень; самостійно визначити і
надати суду ті докази на підтвердження
своїх доводів, які вважає необхідними,
належними і достатніми. Докази
витребовуються судом у ході розгляду
справи лише у разі подання
відповідного клопотання - на суд не
покладено обов'язку вказувати стороні,
які докази вона повинна подати на
підтвердження свої вимог чи
заперечень, або проводити розшук тих чи
інших доказів з власної ініціативи.

При цьому суд приймає до уваги строк
розгляду справи, достатність часу у
будь-якої із сторін для надання доказів
на підтвердження власних доводів, для
спростування обставин чи доводів
протилежної сторони та для подання
суду клопотання про витребування таких
доказів у інших осіб.

Господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК
України).

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку щодо наявності підстав
для задоволення позовних вимог зі
стягненням з відповідача
заборгованості в сумі 756563,00 грн.

Згідно ст.ст.44, 49 Господарського
процесуального кодексу України слід
стягнути з відповідача на користь
позивача витрати по сплаті судового
збору з урахуванням розміру позовних
вимог на суму 15131 грн. 26 коп.

Керуючись ст.ст. 33,34,38,43,44,49,82-85
Господарського процесуального кодексу
України,-

ВИРІШИВ:

Позов приватного підприємства
"Стандарт-Ком" до дочірнього
підприємства "Одеський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" про
стягнення заборгованості -
задовольнити.

Стягнути з дочірнього підприємства
"Одеський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (65031, Одеська обл., м.
Одеса, вул. Грушевського, буд. 49, ) на користь публічного
приватного підприємства "Стандарт-Ком"
(65006, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ак.
Воробйова, буд. 36, ) суму
в розмірі 756 563 (сімсот п'ятдесят шість
тисяч п'ятсот шістдесят три) грн.

Стягнути з дочірнього підприємства
"Одеський облавтодор" Відкритого
акціонерного товариства "Державна
акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України" (65031, Одеська обл., м.
Одеса, вул. Грушевського, буд. 49, ) на користь публічного
приватного підприємства "Стандарт-Ком"
(65006, Одеська обл., м. Одеса, вул. Ак.
Воробйова, буд. 36, ) суму
судових витрат в розмірі 15131
(п'ятнадцять тисяч сто тридцять одну)
грн. 26 коп.

Рішення господарського суду може бути
оскаржене шляхом подання апеляційної
скарги до Одеського апеляційного
господарського суду, яка подається
через місцевий господарський суд
протягом 10-денного строку з моменту
складення та підписання повного тексту
рішення.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
на подання апеляційної скарги, якщо не
буде подано апеляційну скаргу. У разі
подання апеляційної скарги рішення,
якщо його не скасовано, набирає
законної сили після розгляду справи
апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повний текст складено та підписано
07.04.2014 року.

Суддя
Зайцев Ю.О.