м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/4559/14 15.04.14

За позовом Комунального
підприємства «Керуюча дирекція
Дніпровського району

м. Києва»

До Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1

Про розірвання договору
оренди № 1621 від 01.02.2010 та примусове
виселення

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

Від позивача Майданік В.Ю. - по
дов. № б/н від 02.01.2014

Від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста
Києва передані вимоги Комунального
підприємства «Керуюча дирекція
Дніпровського району м. Києва» до
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про
розірвання договору оренди нерухомого
майна № 1621 від 03.06.2010; про виселення
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з
окремо розташованої нежитлової
будівлі (сміттєзбірника) за адресою:
АДРЕСА_2 передавши приміщення позивачу.

Позовні вимоги мотивовані наступним.
За діючим законодавством, виключне
право орендодавця при закінчені дії
договору оренди, вирішити не
подовжувати орендні відносини якщо
інше не було передбачено договором.
Позивач отримав від Дніпровської
районної в м. Києві державної
адміністрації (виконавчого органу)
вимогу вжити заходів по поверненню
об'єкта за договором оренди № 1621.
Позивач направив виконавчому органу
листа про неможливість прийняття
орендоване приміщення через
відсутність відповідача в місті.
Позивачем було зроблено ще одну спробу
по прийняттю орендованого приміщення,
за адресою по АДРЕСА_2 і знову через
відсутність відповідача в місті, ці дії
виконати не виявилось можливим.
Відповідно до діючого законодавства
договір оренди є подовженим, якщо
протягом місяця після його закінчення,
жодна зі сторін не заявила про його
припинення. Через несвоєчасне
реагування виконавчого органу строк
направлення претензії про не бажання
продовжувати відносини, договір
вважається автоматично пролонгованим.
На підставі розпоряджень № 236 від
30.05.2012, № 340 від 06.08.2012, № 343 від 07.08.2012 із
змінами до нього згідно з № 369 від 28.08.
2012, розпорядженням № 335 від 17.06.2013,
пунктів уставу Позивача 1.2, 1.3, 1.4, 5.2.1, 6.2,
8.1, 8.2; п. 6.7 додаткової угоди до договору,
виконавчий орган уповноважив позивача,
розірвати договірні відносини,
повернути комунальній громаді м. Києва
орендоване приміщення.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 20.03.2014 порушено провадження у
справі № 910/4559/14 та призначено справу до
розгляду на 08.04.2014.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва № 910/4559/14 від 08.04.2014, у зв'язку з
неявкою в судове засідання
представника відповідача та
невиконанням відповідачем вимог
ухвали суду про порушення провадження
у справі від 20.03.2014, розгляд спраив був
відкладений на 15.04.2014.

Позивач в судовому засіданні 15.04.2014
позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач в судове засідання 15.04.2014 не
з'явився, письмовий відзив на позов не
подав, вимог ухвали про порушення
провадження у справі від 20.03.2014 та
ухвали від 08.04.2014 не виконав.

Відповідач належним чином
повідомлений про призначення справи до
розгляду в засіданні господарського
суду, про час і місце його проведення,
оскільки

Особи, які беруть участь у справі,
вважаються повідомленими про час і
місце розгляду судом справи у разі
виконання останнім вимог частини
першої статті 64 та статті 87 ГПК України.
(п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України ухвала
про порушення провадження у справі
надсилається сторонам за повідомленою
ними господарському суду поштовою
адресою. У разі ненадання сторонами
інформації щодо їх поштової адреси,
ухвала направляється за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського
процесуального кодексу України ухвали
суду було надіслано відповідачу
рекомендованою кореспонденцією з
повідомленням про вручення на адресу,
що зазначена в позовній заяві, а саме :
АДРЕСА_1, яка згідно витягу з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб - підприємців станом на
28.03.2014 є місцем проживання відповідача.

Стаття 64 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що у разі відсутності
сторін за адресою місцезнаходження, що
зазначена в Єдиному державному реєстрі
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців ухвала про порушення
провадження у справі вважається
врученою їм належним чином.

Відповідно до ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
розглянута за наявними в ній
матеріалами.

Суд приходить до висновку, що наявних в
матеріалах справи документів
достатньо для вирішення справи по суті
без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 15.04.2014, відповідно
до ст. 85 Господарського процесуального
кодексу України, було оголошено
вступну та резолютивну частини
рішення.

Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
Києва

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу
України підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків, зокрема, є
договори та інші правочини.

03.06.2010 між Комунальним підприємством
«Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський» (орендодавець) та
Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1
(орендар) було укладено договір оренди
нерухомого майна № 1621 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору
орендодавець на підставі рішення № 129
від 25.06.2007 Дніпровської районної у м.
Києві ради та виданих у встановленому
порядку розпоряджень № 1016-Р від 24.12.2009,
№ 233-Р від 20.05.2010 Дніпровської районної
у м. Києві державної адміністрації
передає, а орендар приймає в строкове
платне користування нерухоме майно
(будівлі, споруди, приміщення) (об'єкт
оренди), що знаходиться за адресою:
АДРЕСА_2.

Відповідно до п. 2.1. договору об'єктом
оренди є нерухоме майно (будівля,
споруда) загальною площею 33,6 кв. м.
(сміттезбірник).

Статтею 759 Цивільного кодексу України
встановлено, що за договором найму
(оренди) наймодавець передає або
зобов'язується передати наймачеві
майно у користування за плату на певний
строк.

За приписами ст. 765 Цивільного кодексу
України наймодавець зобов'язаний
передати наймачеві майно у
користування негайно або у строк
встановлений договором найму.

Згідно з п. 3.1. договору орендар вступає
у строкове платне користування
об'єктом оренди у строк, указаний в
договорі, але не раніше дати підписання
сторонами цього договору та акта
приймання-передачі нерухомого майна.

Згідно акту приймання-передачі від
03.06.2010 орендодавець передав, а орендар
прийняв в орендне користування
нерухоме майно загальною площею 33,6 кв.
м.

У відповідності до приписів ст. 10
Закону України «Про оренду державного
та комунального майна» термін, на який
укладається договір оренди є істотною
умовою договору оренди.

Відповідно до ч.1 ст. 763 Цивільного
кодексу України договір найму
укладається на строк, встановлений
договором.

Згідно з п. 8.1. договору договір діє з
03.06.2010 до 01.06.2013 включно.

01.10.2012 між Дніпровською районною в
місті Києві державною адміністрацією
(орендодавець), Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1 (орендар) та
Комунальним підприємством «Керуюча
дирекція Дніпровського району м.
Києва» (балансоутримувач) укладено
додаткову угоду № 1621-пр до договору.

Згідно з п. 1 даної угоди Дніпровська
районна в місті Києві державна
адміністрація прийняла на себе права
та обов'язки орендодавця і стає
стороною за договором, який укладений
між Комунальним підприємством
«Фінансово-розрахунковий центр
«Дніпровський» та Фізичною особою -
підприємцем ОСОБА_1.

Даною угодою договір доповнено пунктом
6.7. наступного змісту «Усі спори, що
пов'язані із цим договором, його
укладенням або такі, що виникають в
процесі виконання умов цього договору,
не вирішені домовленістю сторін
вирішуються в судовому порядку згідно
чинного законодавства. Спори, які
виникають за цим договором, якщо вони
не були вирішені шляхом переговорів,
вирішуються в судовому порядку.
Інтереси орендодавця в цьому випадку в
суді представляє балансоутримувач як
представник обох сторін.»

Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» у разі відсутності заяви
однієї із сторін про припинення або
зміну умов договору оренди протягом
одного місяця після закінчення терміну
дії договору він вважається
продовженим на той самий термін і на
тих самих умовах, які були передбачені
договором.

Статтею 764 Цивільного кодексу України
визначено, що якщо наймач продовжує
користуватися майном після закінчення
строку договору найму, то, за
відсутності заперечень наймодавця
протягом одного місяця, договір
вважається поновленим на строк, який
був раніше встановлений договором.

Доказів в підтвердження того, що однією
із сторін договору було виявлено
небажання продовжувати договірні
правовідносини шляхом надіслання
відповідної заяви про припинення дії
договору не подано, а отже договір є
продовженим на той самий строк, тобто
до 29.05.2016.

Оцінюючи подані позивачем докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, суд вважає, що вимоги
позивача не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Загальний порядок укладення, зміни і
розірвання цивільно-правових
договорів врегульовано Главою 53
Цивільного кодексу України. Порядок
укладення, зміни і розірвання
господарських договорів встановлено
Главою 20 Господарського кодексу
України.

Відповідно до п. 3 ст. 291 Господарського
кодексу України договір оренди може
бути розірваний за згодою сторін. На
вимогу однієї із сторін договір може
бути достроково розірваний з підстав,
передбачених Цивільним кодексом
України для розірвання договору найму,
в порядку, встановленому статтею 188
цього Кодексу.

В силу приписів ч. 1 ст. 188
Господарського кодексу України зміна
та розірвання господарських договорів
в односторонньому порядку не
допускаються, якщо інше не передбачено
законом або договором.

Частинами 2-3 статті 188 Господарського
кодексу України передбачено, що
сторона договору, яка вважає за
необхідне, зокрема, змінити договір,
повинна надіслати пропозицію про це
другій стороні, яка у двадцятиденний
строк після одер жання такої
пропозиції повідомляє іншу сторону про
результати її розгляду.

Відповідно до п. 4 ст. 188 Господарського
кодексу України у разі якщо сторони не
досягли згоди щодо зміни (розірвання)
договору або у разі неодержання
відповіді у встановлений строк з
урахуванням часу поштового обігу,
заінтересована сторона має право
передати спір на вирішення суду.

Доказів того, що орендодавець або
орендар від імені орендодавця
звертались до відповідача з вимогою
розірвати договір не подано.

При цьому, недотримання позивачем
вимог положень ст. 188 Господарського
кодексу України, яка передбачає
обов'язок попереднього направлення
іншій стороні договору пропозиції про
його розірвання, не може бути підставою
для відмови у позові про розірвання
договору, оскільки згідно рішення
Конституційного Суду України № 15-пр/2002
від 09.07.2002 направлення такої пропозиції
є правом, а не обов'язком особи, яка
добровільного його використовує
виходячи з власних інтересів, та не
позбавляє позивача права на звернення
за захистом своїх порушених прав до
суду з позовом про розірвання договору.

Аналогічне застосування наведеної
норми міститься в постанові Верховного
Суду України від 19.09.2011 у справі №
3-74гс11.

Згідно з ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом зокрема
розірвання договору.

Статтею 783 Цивільного кодексу України
передбачено, що наймодавець має право
вимагати розірвання договору найму,
якщо наймач користується річчю
всупереч договору або призначенню
речі.

Згідно п. 1. ст. 773 Цивільного кодексу
України наймач зобов'язаний
користуватися річчю відповідно до її
призначення та умов договору.

Якщо наймач користується річчю,
переданою йому у найм, не за
призначенням або з порушенням умов
договору найму, наймодавець має право
вимагати розірвання договору та
відшкодування збитків (п. 2 ст. 773
Цивільного кодексу України).

Згідно з п. 1.2. договору визначено
наступне цільове призначення об'єкту
оренди - для розміщення продовольчого
магазину з продажу хліба, молока та
дитячого харчування в частині площ
зайнятих з цією метою.

Відповідно до п. 7.2. договору об'єкт
оренди повинен використовуватись
орендарем тільки за цільовим
призначенням, обумовленим у п. 1.2. цього
договору.

В матеріалах справи наявний лист
Дніпровської районної в місті Києві
державної адміністрації № 4846/27/4/103 від
02.08.2013, яким остання доручила позивачу
прийняти орендоване майно з
користування, оформити належним чином
та направити на адресу адміністрації
підписані акти приймання-передачі
(повернення). В даному листі йде
посилання на те, що до адміністрації
звертався позивач стосовно обстеження
нежилих приміщень за адресою по
АДРЕСА_2, в результаті яких встановлено
порушення умов договору в частині
цільового виростання.

Позивачем в якості доказів нецільового
використання відповідачем орендованих
приміщень надано акт обстеження
приміщення від 25.02.2014, який складено
інженером позивача.

Однак, з поданого акту вбачається, що
Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
згідно договору оренди № 1621 приміщення
площею 33,6 кв. м. з цільовим призначенням
продуктовий магазин використовує саме
під продуктовий магазин.

Згідно ст. 32 Господарського
процесуального кодексу України
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Згідно ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Докази
подаються сторонами та іншими
учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Позивачем не було належним чином
доведено той факт, що відповідач
користується орендованими приміщення
не за цільовим призначенням.

З огляду на наведене вимоги позивача
щодо розірвання договору оренди
нерухомого майна № 1621 від 03.06.2010 не
обґрунтовані та задоволенню не
підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України
«Про оренду державного та комунального
майна» у разі розірвання договору
оренди, закінчення строку його дії та
відмови від його продовження або
банкрутства орендаря він зобов'язаний
повернути орендодавцеві об'єкт оренди
на умовах, зазначених у договорі
оренди.

Згідно частини 1 статті 785 Цивільного
кодексу України, у разі припинення
договору найму наймач зобов'язаний
негайно повернути наймодавцеві річ у
стані, в якому вона була одержана, з
урахуванням нормального зносу, або у
стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно з п. 3.4. договору у разі
припинення або розірвання договору
об'єкт оренди повертається орендарем
орендодавцю та балансоутримувачу.

Орендар зобов'язується повернути
об'єкт оренди у 3-денний строк з дня
припинення (в т.ч. дострокового) або
розірвання цього договору (п. 3.5.
договору).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
оренду державного та комунального
майна» орендою є засноване на договорі,
строкове, платне користування майном,
необхідним орендареві для здійснення
підприємницької та іншої діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 67 Господарського
кодексу України відносини
підприємства з іншими
підприємствами, організаціями і
громадянами в усіх сферах
господарської діяльності здійснюються
на основі договорів.

Враховуючи те, що орендою є засноване
на договорі строкове платне
користування майном, вимоги позивача
про виселення відповідача з окремо
стоячої нежитлової будівлі
(сміттєзбірника) за адресою : АДРЕСА_2,
яким останній користується на підставі
діючого договору оренди нерухомого
майна № 1621 від 03.06.2010, безпідставні та
задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 1 Господарського
процесуального кодексу України
підприємства, установи, організації,
інші юридичні особи мають право
звертатися до господарського суду
згідно з встановленою підвідомчістю
господарських справ за захистом своїх
порушених або оспорюваних прав і
охоронюваних законом інтересів.

Обов'язок доказування та подання
доказів відповідно до ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України розподіляється між сторонами
виходячи з того, хто посилається на
певні юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення.

Це стосується позивача, який мав
довести наявність тих обставин, на
підставі яких він звернувся з
позовними вимогами про розірвання
договору оренди та виселення.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що позовні
вимоги Комунального підприємства
«Керуюча дирекція Дніпровського
району м. Києва» є необґрунтованими та
такими, що задоволенню не підлягають
повністю.

Витрати по сплаті судового збору,
відповідно до вимог ст. 49
Господарського процесуального кодексу
України, покладаються на позивача.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 49,
ст.ст. 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 22.04.2014.

Суддя
В.В.Сівакова