донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

15.04.2014 справа №908/438/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Діброви Г.І.суддівБойченка
К.І., Стойки О.В.при секретарі
Романовій А.О. від позивача:не
з»явився;від відповідача:не
з»явивсяРозглянув у відкритому
судовому засіданні апеляційну скаргу
Відкритого акціонерного товариства
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь», м. Запоріжжя на рішення
господарського суду Запорізької
областівід12.03.2014 рокуу справі№ 908/438/14
(суддя Соловйов В.М.)за
позовомПублічного акціонерного
товариства «Нікопольський завод
феросплавів», м. Запоріжжядо
відповідача Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь», м.
Запоріжжяпростягнення 24 868 грн. 77
коп.ВСТАНОВИВ:

У 2014 році Публічне акціонерне
товариство «Нікопольський завод
феросплавів», м. Запоріжжя
звернулося до господарського суду
Запорізької області з позовною заявою
до Відкритого акціонерного товариства
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь», м. Запоріжжя про
стягнення 28 974 грн. 06 коп.

Позивач 12.03.2014 р. надав суду заяву про
зменшення розміру позовних вимог в
порядку статті 22 Господарського
процесуального кодексу України і
остаточно просив господарський суд
стягнути з Відкритого акціонерного
товариства «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя
пеню в розмірі 20 133 грн. 30 коп. та 3%
річних у розмірі 4 735 грн. 54 коп., яка
прийнята судом до розгляду.

Рішенням господарського суду
Запорізької області від 12.03.14 р. позовні
вимоги Публічного акціонерного
товариства «Нікопольський завод
феросплавів», м. Запоріжжя були
задоволені в повному обсязі. Стягнуто з
Відкритого акціонерного товариства
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь», м. Запоріжжя на користь
Публічного акціонерного товариства
«Нікопольський завод феросплавів», м.
Запоріжжя пеню у розмірі 20 133 грн. 30 коп.
та 3% річних у розмірі 4 735 грн. 54 коп.

Відповідач, Відкрите акціонерне
товариство «Запорізький металургійний
комбінат «Запоріжсталь», м. Запоріжжя,
з прийнятим рішенням не згоден, вважає
його прийнятим з порушенням норм
матеріального та процесуального права
України. Тому він звернувся з
апеляційною скаргою, якою просить
Донецький апеляційний господарський
суд рішення господарського суду
Запорізької області від 12.03.14 р.
скасувати та прийняти нове рішення,
яким зменшити розмір штрафних санкцій
до 5000 грн. 00 коп.

Позивач надав відзив на апеляційну
скаргу, яким просив суд апеляційної
інстанції рішення господарського суду
залишити без змін, апеляційну скаргу -
без задоволення.

В судове засідання представники сторін
не з'явилися, про час та місце розгляду
справи були повідомлені належним
чином, про що свідчать поштові
повідомлення про вручення 04.04.2014 р.
уповноваженим особам підприємства.
ухвали суду про порушення апеляційного
провадження від 01.04.2014 р. Про причину
неявки суд не повідомили, своїми
процесуальними правами, передбаченими
статтею 22 Господарського
процесуального кодексу України, не
скористалися, ніяких клопотань з цього
приводу судовій колегії не надали. Явка
сторін ухвалою суду від 01.04.2014 р. не була
визнана обов'язковою, неявка без
поважних причин у судове засідання
представників сторін не тягне за собою
перенесення розгляду справи на інші
строки, тому справу розглянуто за
наявними в ній матеріалами, а повний
текст постанови направляється
сторонам по справі в установленому
порядку.

Судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду
вважає за необхідне розглянути
апеляційну скаргу, оскільки для
з'ясування фактичних обставин справи
достатньо матеріалів, що знаходяться в
матеріалах справи № 908/438/14.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає справу та
викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді справи
норм матеріального та процесуального
права, що мають значення для справи.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
перевіривши юридичну оцінку обставин
справи та повноту їх встановлення,
дослідивши правильність застосування
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів вважає, що апеляційна
скарга не підлягає задоволенню, а
рішення суду відповідає вимогам
чинного законодавства України,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
10.12.2012 року між Публічним акціонерним
товариством «Нікопольський завод
феросплавів» (постачальник) та
Відкритим акціонерним товариством
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь» (покупець) був
укладений договір поставки № 131512/1205858,
відповідно до умов якого постачальник
зобов'язався поставити та передати у
власність покупця, а покупець
зобов»язався прийняти та оплатити
згідно п.3.4 цього договору феросплави
(товар), протягом строку з 01.01.2013р. по
31.12.2013р., на умовах, в кількості та
строки, вказані в Специфікаціях до
цього договору, що є його невід'ємною
частиною.

Відповідно до п. 2.1 договору, поставка
товару по даному договору здійснюється
на умовах СРТ, залізнична станція
Запоріжжя - Ліве, Придніпровської
залізниці. Вантажоодержувач: ВАТ
«Запорізький металургійний комбінат
«Запоріжсталь» (Україна, 69008, м.
Запоріжжя, Південне шосе, 72, код
вантажоодержувача - 5068).

Станція призначення: ст. Запоріжжя -
Ліве, Придніпровської залізниці, код
станції - 460005. Вантажовідправник та
Виробник: ПАТ «Нікопольський завод
феросплавів» (Україна, 53200, м. Нікополь,
Дніпропетровської області, вул.
Електрометалургів, 310. Станція
Нікополь, Придніпровської залізниці,
код станції: 466001, код
вантажовідправника: 3925).

Виробник: GEORGIAN MANGANESE LLC, 9 SAKARHNO STREET, ZESТAFONI,
2000, GEORGIA.

Вантажовідправник та виробник: ПАТ
«Стаханівський завод феросплавів» (94000,
м. Стаханов, Луганської області,
Станція Стаханов, Донецької залізниці,
код станції - 495409, код
вантажовідправника: 7173).

Вантажовідправник та виробник: ПАТ
«Запорізький завод феросплавів» 69035,
м. Запоріжжя, вул. Діагональна, 11,
станція Запоріжжя-Ліве,
Придніпровської залізниці, п/шлях
Вантажовідправника, код станції - 460005,
код вантажовідправника - 1204.

Можлива поставка товару на умовах ФСА
(FCA), склад вантажовідправника,
автотранспортом Покупця.

Партією постачання товару по даному
договору є кількість товару,
відвантаженого для перевезення по
одній залізничній накладній.

Згідно з п. 2.3 договору, датою поставки
товару, при постачанні залізничним
транспортом, вважається дата штемпелю
на залізничній накладній станції
вантажовідправника згідно з п. 2.1 або
дата приймання товару станцією
відправника, зазначена в графі 56
електронної залізничної накладної.
Постачальник приймає на себе
зобов'язання з організації та оплати
транспортування та супроводження
товару на шляху його слідування.
Постачальник несе ризики випадкової
втрати та/або псування товару до
моменту прибуття товару на залізничну
станцію Запоріжжя - Ліве,
Придніпровської залізниці, що
підтверджується штемпелем залізничної
станції на залізничній накладній.
Покупець зобов'язаний на протязі 2-х
робочих днів з дати прибуття товару,
направити засобом факсимільного та/або
електронного зв'язку, з подальшим
направленням кур'єрською поштою на
адресу постачальника, завірену
покупцем копію залізничної накладної
зі штемпелем залізничної станції
Запоріжжя - Ліве, Придніпровської
залізниці.

Пунктом 3.1 договору передбачено, що
поставка товару здійснюється за
цінами, які визначаються у
відповідності до умов поставки,
зазначених у Специфікаціях та включає
в себе збори та інші обов'язкові
платежі, а також вартість тари,
упаковки, маркування та інші витрати
постачальника пов'язані з постачанням
товару. Ціна на товар може бути змінена
тільки за взаємною згодою сторін
шляхом внесення змін до даного
договору.

Відповідно до п. 3.4 договору, покупець
здійснює оплату товару, що
постачається, шляхом перерахування
грошових коштів на рахунок
постачальника на протязі 15-ти
банківських днів з дати постачання
товару. Постачальник повідомляє
покупця про дату поставки товару
шляхом передавання засобами
електронного та факсимільного зв'язку
наступних документів: - рахунку
постачальника, - копії залізничної
квитанції, - сертифікату якості, у
відповідності до п. 3.8 даного Договору.
Вартість відвантаженого товару у
Специфікації визначається у
національній валюті України з
урахуванням податків та зборів,
передбачених діючим законодавством
України. Оплата товару здійснюється в
національній валюті України.

Згідно з п. 3.8 договору, постачальник
засобом факсимільного та/або
електронного зв'язку, передає покупцю
на протязі 3-х банківських днів з дати
поставки товару рахунок на
відвантажений товар, з подальшим
наданням оригіналів на протязі 7 (семи)
календарних днів з дати поставки
товару та при наявності підписаної
обома сторонами Специфікації, наступні
документи:

- рахунок постачальника.

- копію залізничної квитанції
та/або накладної на відпуск товару;

- сертифікат якості;

- податкову накладну;

- сертифікат
санітарно-гігієнічного висновку та
сертифікат радіологічної безпеки (в
передбачених законодавцем випадках);

Постачальник зобов'язаний надати
оригінал податкової накладної,
оформленої у відповідності з вимогами
Порядку її заповнення, на суму
податкових зобов'язань в момент їх
виникнення, але не пізніше 7-го числа
місяця, що слідує за періодом, на який
випадає дата виникнення таких
зобов'язань. Податкова накладна
складається постачальником:

А) в паперовому вигляді (сума ПДВ в
податковій накладній не перевищує 10
тис. грн., та номенклатура не містить
імпортних та підакцизних товарів;

В) в паперовому вигляді або у
електронній формі з дотриманням умов
відносно реєстрації у порядку,
визначеному законодавством,
електронного підпису уповноваженої
платником особою та умови реєстрації
податкової накладної в Єдиному реєстрі
податкових накладних (сума ПДВ в
податковій накладній перевищує 10 тис.
грн. або номенклатура містить імпортні
та підакцизні товари.)

Датою надання документів вважається
дата поштового штемпеля відправки на
конверті. У випадку доставки
документів кур'єрською поштою, датою
надання документів вважається дата,
зазначена у накладній на приймання
документів.

Відповідно до п. 7.6 договору, у випадку
порушення покупцем строків оплати за
поставлений товар, передбачених даним
договором поставки, покупець сплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, діючої у
відповідному періоді, за кожний день
прострочки оплати.

Згідно з п. 8.6 договору, останній
вступає в силу з 01.01.2013 р. та діє до 01.02.2014
р. Закінчення строку дії договору не
звільняє сторони від виконання взятих
на себе зобов»язань за договором.

Відповідно до умов укладеного договору
протягом грудня 2012р. - грудня 2013р.
сторонами підписані Специфікації №№
1-17 до договору №131512/1205858 від 10.12.2012р., в
яких сторони визначили кількість,
якість та ціну товару, умови та строки
його поставки.

На виконання умов укладеного між
сторонами договору позивач за період з
30 січня 2013 року по 12 вересня 2013 року
поставив на адресу відповідача товар,
що підтверджується відповідними
залізничними накладними, та виставив
рахунки на оплату на відвантажений
товар, а також направив інші документи,
передбачені умовами п. 3.8 договору,
докази направлення яких наявні в
матеріалах справи.

Відповідач свої зобов'язання за
договором поставки виконав у повному
обсязі, але з простроченням строків
оплати, передбачених умовами договору.

Враховуючи наведене, позивач звернувся
із позовом до господарського суду
Запорізької області про стягнення з
відповідача за договором №131512/1205858 від
10.12.2012р. пені в розмірі 20 133 грн. 30 коп. та
3% річних у розмірі 4 735 грн. 54 коп. (з
урахуванням заяви про зменшення
розміру позовних вимог від 12.03.2014 р., яка
прийнята судом до розгляду)

Дослідивши фактичні обставини справи,
оцінивши докази на їх підтвердження,
надавши правову кваліфікацію
відносинам сторін і виходячи з фактів,
встановлених у процесі розгляду
справи, правових норм, які підлягають
застосуванню, та матеріалів справи,
судова колегія дійшла висновку, що:

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Приписами ст.ст. 216-218 Господарського
кодексу України встановлено, що
учасники господарських відносин
несуть господарсько-правову
відповідальність за порушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських
санкцій. Господарськими санкціями
визнаються заходи впливу на
правопорушника у сфері господарювання,
в результаті застосування яких для
нього настають несприятливі
економічні та/або правові наслідки.
Господарські санкції застосовуються в
установленому законом порядку за
ініціативою учасників господарських
відносин. Підставою
господарсько-правової
відповідальності учасника
господарських відносин є вчинене ним
правопорушення у сфері господарювання.

Так, позивач при зверненні до суду
просив стягнути з відповідача на
користь позивача пеню у розмірі 20 133
грн. 30 коп. за порушення строків оплати
поставленого товару, обумовлених
сторонами договором, який укладений
сторонами в добровільному порядку, без
заперечень та зауважень.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 549
Цивільного кодексу України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань» від
22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники
грошових коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочення
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1
цього Закону, обчислюється від суми
простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

Відповідно до п. 7.6 договору, у випадку
порушення покупцем строків оплати за
поставлений товар, передбачених даним
договором поставки, покупець сплачує
постачальнику пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ, діючої у
відповідному періоді, за кожний день
прострочки оплати.

Судова колегія, перевіривши розрахунок
пені, вважає, що суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині нарахування суми пені в
розмірі 20 133 грн. 30 коп. за загальний
період прострочки виконання
відповідачем його договірного
грошового зобов'язання з 23.03.2013 р. по
08.10.2013 р.

При зверненні до суду позивач також
просив стягнути з відповідача на його
користь 3% річних за загальний період
прострочки з 23.03.2013 р. по 08.10.2013 р. у
розмірі 4 735 грн. 54 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитору
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Сплата трьох процентів річних від
простроченої суми (якщо інший їх розмір
не встановлений договором або законом)
не має характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013
року).

Судова колегія, перевіривши розрахунок
3% річних, вважає, що господарський суд
дійшов вірного висновку про
задоволення цієї частини позовних
вимог в повному обсязі та стягнення з
відповідача на користь позивача 3%
річних, як плати за користування чужими
грошовими коштами в період прострочки
виконання відповідачем його грошового
зобов»язання, за загальний період з
23.03.2013 р. по 08.10.2013 р. у розмірі 4 735 грн. 54
коп.

Крім того, суд апеляційної інстанції
вважає вірним висновок суду першої
інстанції щодо відмови у задоволенні
клопотання відповідача про зменшення
розміру штрафних санкцій до 5 000 грн. 00
коп., оскільки в даному випадку
відповідачем не доведено ані суду
першої інстанції, ані суду апеляційної
інстанції належними засобами
доказування, відповідно до вимог ст.ст.
33, 34, 36 Господарського процесуального
кодексу України наявність виключних
обставин та можливість застосування
судом свого права щодо зменшення
розміру заявлених позивачем штрафних
санкцій. З тих же підстав суд
апеляційної інстанції відмовляє у
задоволенні клопотання про зменшення
розміру штрафних санкцій до 5 000 грн. 00
коп., наданого відповідачем до суду
другої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що
судом першої інстанції правомірно
задоволено позовні вимоги позивача у
повному обсязі та стягнуто з
відповідача на користь позивача за
договором поставки №131512/1205858 від 10.12.2012
р. пеню за прострочення виконання
грошових зобов»язань у розмірі 20 133 грн.
30 коп. та 3% річних у розмірі 4 735 грн. 54
коп.

Доводи апеляційної скарги не прийняті
судовою колегією до уваги, оскільки не
підтверджені матеріалами справи та не
впливають на правомірність прийнятого
господарським судом рішення. Зокрема,
судовою колегією розглянуті та
відхилені доводи відповідача щодо
ненадання позивачем доказів
направлення товаросупровідних
документів на адресу відповідача, у
зв»язку з чим нібито право позивача на
момент звернення до суду порушено не
було, оскільки умовами договору
поставки №131512/1205858 від 10.12.2012 р. не
пов»язано виникнення обов»язку
відповідача по оплаті за поставлений
товар саме з моменту передачі таких
документів. Крім того, судова колегія
вважає, що надані позивачем первинні
документи є належними та допустимими
доказами здійснення передачі
відповідачу продукції за договором та
прийняття цієї продукції останнім.
Докази незгоди відповідача з
належністю виконання позивачем своїх
зобов'язань за договором щодо передачі
продукції (якість, комплектність,
строки поставки тощо) суду не
надавалися. Відповідачем також не
надані суду належні та допустимі
докази, оформлені належним чином, щодо
прийняття продукції у встановленому
порядку на відповідальне зберігання у
зв»язку з нібито її некомплектністю в
момент поставки, оскільки надання
пакету товаросупроводжуючих
документів при передачі продукції є
обов»язковим. Використання отриманої
продукції у виробничій діяльності,
неповернення її позивачу з причин
нібито некомплектної поставки
свідчить про здійснення відповідачем
конклюдентних дій на підтвердження
факту здійснення сторонами
господарських операцій по поставці та
прийняттю продукції саме на виконання
договірних зобов»язань.

Отже, відповідно до статті 47
Господарського процесуального кодексу
України, судове рішення прийняте
суддею за результатами дослідження
усіх обставин справи.

З урахуванням вищевикладеного, судова
колегія Донецького апеляційного
господарського суду дійшла висновку,
що відповідно до вимог ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України рішення господарського суду
Запорізької області від 12.03.2014 року по
справі № 908/438/14 ґрунтується на
всебічному, повному та об'єктивному
розгляді всіх обставин справи, які
мають суттєве значення для вирішення
спору, відповідає нормам матеріального
та процесуального права України, а
доводи апеляційної скарги не
спростовують висновку суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору по
апеляційній скарзі покладаються на
скаржника.

Керуючись статями 49, 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Відкритого
акціонерного товариства «Запорізький
металургійний комбінат
«Запоріжсталь», м. Запоріжжя на рішення
господарського суду Запорізької
області від 12.03.2014 року у справі № 908/438/14
залишити без задоволення, рішення
господарського суду Запорізької
області від 12.03.2014 року у справі № 908/438/14
- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття, надсилається сторонам по
справі в триденний строк та може бути
оскаржена до Вищого господарського
суду України через Донецький
апеляційний господарський суд у
двадцятиденний строк.

Головуючий
Г.І. Діброва

Судді
К.І. Бойченко

О.В. Стойка

Надр. 5 прим:

1 - у справу;

2- позивачу;

3 -
відповідачу;

4 - ДАГС;

5- ГС Зап. обл.

Довгалюк К.Г.