ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р.Справа № 916/743/14

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Воробйова
А.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Павленко В. Г. за
довіреністю від 27.02.2014р.

Від відповідача: Єліч Ю.В. за
довіреністю від 10.02.2014р.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом приватного
підприємства „Євро Сервіс Юг" до
„Іллічівський судноремонтний завод" у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю про стягнення 36 241,79
грн., -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство „Євро Сервіс Юг"
(далі по тексту - ПП „Євро Сервіс Юг")
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовом до
„Іллічівський судноремонтний завод" у
формі товариства з обмеженою
відповідальністю (далі по тексту - ТОВ
„ІСРЗ") про стягнення заборгованості в
загальному розмірі 36 241,79 грн., яка
складається з суми основного боргу в
розмірі 14 632,30 грн., трьох відсотків
річних в сумі 349,48 грн. та пені в сумі 21
260,01 грн. Позовні вимоги обґрунтовані
фактом неналежного виконання
відповідачем прийнятих на себе
зобов'язань за договором № Е-00092 (42-47-13)
від 27.03.2013р. щодо здійснення своєчасної
та в повному обсязі оплати вартості
придбаного товару.

Відповідач визнає заявлені позовні
вимоги в частині стягнення суми
основного боргу в розмірі 14 632,30 грн. та
трьох відсотків річних в сумі 349,48 грн.
Щодо позовних вимог в частині
стягнення пені в сумі 21 260,01 грн.
відповідач зазначає, що розрахунок
вказаної штрафної санкції було
здійснено позивачем із порушенням
вимог Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями) та за результатами
самостійно здійсненого перерахунку
пені ТОВ „ІСРЗ" визнає правомірність
нарахування йому до сплати пені в сумі 1
568,05 грн.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши доводи та пояснення
учасників судового процесу, суд
встановив наступне.

27.03.2013р. між ПП „Євро Сервіс Юг"
(Постачальник) та ТОВ „ІСРЗ" (Покупець)
було укладено договір № Е-00092 (42-47-13), у
відповідності до п.п. 1.1, 1.2, 3.3 якого в
порядку та на умовах, передбачених
даним договором, Постачальник
зобов'язується передати у власність
Покупцю товар, а саме: автомастила,
технологічні рідини, мастильні
матеріали, а Покупець зобов'язується
прийняти та оплатити даний товар.
Найменування, одиниці виміру, загальна
кількість товару, асортимент, ціна та
загальна вартість товару зазначаються
в товарних накладних, які після їх
підписання сторонами є невід'ємною
частиною даного договору. Датою
поставки вважається дата підписання
сторонами товарної накладної.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором
поставки продавець (постачальник), який
здійснює підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК
України продавець зобов'язаний
передати покупцеві товар, визначений
договором купівлі-продажу. Продавець
повинен одночасно з товаром передати
покупцеві його приналежності та
документи (технічний паспорт,
сертифікат якості тощо), що стосуються
товару та підлягають переданню разом
із товаром відповідно до договору або
актів цивільного законодавства.
Обов'язок продавця передати товар
покупцеві вважається виконаним у
момент вручення товару покупцеві, якщо
договором встановлений обов'язок
продавця доставити товар.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання умов договору № Е-00092 (42-47-13)
від 27.03.2013р. позивачем було передано у
власність ТОВ „ІСРЗ" товар загальною
вартістю 55 133,50 грн., а відповідачем
вказаний товар було прийнято, що
підтверджується наявними у матеріалах
справи копіями видаткових накладних №
956 від 05.03.2013р., № 1367 від 01.04.2013р., № 2327 від
16.05.2013р., № 2442 від 21.05.2013р., № 2472 від
23.05.2013р., № 2550 від 27.05.2013р., № 2701 від
31.05.2013р., № 3405 від 27.06.2013р., № 3445 від
03.07.2013р., які підписані повноважними
представниками сторін.

Згідно з п. 4.3 договору № Е-00092 (42-47-13) від
27.03.2013р. розрахунки за товар
здійснюються Покупцем протягом 14
(чотирнадцяти) календарних днів з
моменту отримання товару, шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок Постачальника або в інший
обумовлений сторонами спосіб та
порядок, що не суперечить чинному
законодавству України, або за
домовленістю сторін - шляхом
попередньої оплати.

Статтею 193 ГК України встановлено, що
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України
зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому
числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Зобов'язання, в
свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК
України, має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу. Одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару. Договором
купівлі-продажу може бути передбачено
розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено,
що порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання). Боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідачем було здійснено лише
часткову оплату вартості придбаного на
виконання умов договору № Е-00092 (42-47-13)
від 27.03.2013р. товару на суму 40 501,20 грн., що
свідчить про порушення відповідачем
прийнятих на себе грошових зобов'язань
у спірних правовідносинах. В
результаті викладеного, станом на
момент звернення позивача до суду із
даним позовом, у ТОВ „ІСРЗ" утворилась
заборгованість перед ПП „Євро Сервіс
Юг" за вищезазначеним договором в сумі
14 632,30 грн.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.
525, 526, 530, 629, 692 ЦК України господарський
суд дійшов висновку про наявність
правових підстав для задоволення
позовних вимог ПП „Євро Сервіс Юг" в
частині стягнення з ТОВ „ІСРЗ"
заборгованості за придбаний товар в
сумі 14 632,30 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України
одностороння відмова від зобов'язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

У зв'язку із порушенням відповідачем
прийнятих на себе грошових зобов'язань
щодо здійснення своєчасної та в
повному обсязі оплати вартості товару,
придбаного за договором № Е-00092 (42-47-13)
від 27.03.2013р., позивачем в порядку ст. 625
ЦК України було нараховано ТОВ „ІСРЗ"
до сплати три відсотки річних в сумі
349,48 грн. Проаналізувавши здійснений
позивачем розрахунок відсотків річних,
господарський суд дійшов висновку про
його правильність та обґрунтованість,
у зв'язку з чим, позовні вимоги в
частині стягнення із ТОВ „ІСРЗ" на
користь ПП „Євро Сервіс Юг" трьох
відсотків річних в сумі 349,48 грн.
підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема сплата
неустойки -грошової суми, яку боржник
повинен сплатити кредиторові у рази
порушення ним зобов'язання. Так, згідно
ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. Пенею є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожний день
прострочення виконання. При цьому,
відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України
"Про відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" від
22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами
та доповненнями) платники грошових
коштів сплачують на користь
одержувачів цих коштів за прострочку
платежу пеню в розмірі, що
встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений ст. 1
вказаного Закону, обчислюється від
суми простроченого платежу та не може
перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня.

У п. 2.9 постанови пленуму Вищого
господарського суду України „Про
деякі питання практики застосування
законодавства про відповідальність за
порушення грошових зобов'язань" № 14 від
17.12.2013р. зазначено, що за приписом
статті 3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань" та
частини другої статті 343 ГК України
розмір пені за прострочку платежу не
може перевищувати подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла у період, за який сплачується
пеня. Якщо в укладеному сторонами
договорі зазначено вищий розмір пені,
ніж передбачений у цій нормі,
застосуванню підлягає пеня в розмірі
згаданої подвійної облікової ставки.

При здійсненні нарахування штрафних
санкцій слід мати на увазі положення ч.
6 ст. 232 ГК України, згідно з якими
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

Положеннями п. 5.2 договору № Е-00092 (42-47-13)
від 27.03.2013р. передбачено, що за
порушення строків оплати товару,
передбачених договором, Покупець
зобов'язується сплатити Постачальнику
штрафні санкції у вигляді пені в
розмірі 0,5% від суми простроченого
платежу за кожен день прострочки.
Нарахування пені за порушення Покупцем
грошових зобов'язань, здійснюється
протягом всього періоду прострочення
оплати.

З посиланням на п. 5.2 договору № Е-00092
(42-47-13) від 27.03.2013р. позивачем було
нараховано відповідачу до сплати пеню
в сумі 21 260,01 грн. за порушення останнім
власних грошових зобов'язань.
Проаналізувавши здійснений позивачем
розрахунок даної штрафної санкції,
заявленої до стягнення, господарський
суд дійшов висновку про допущення
позивачем помилки при його здійсненні,
яка укладається у нарахуванні пені у
розмірі, що перевищує граничний,
визначений приписами ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з
наступними змінами та доповненнями).

З огляду на викладене, приймаючи до
уваги призначення кожного із
здійснених відповідачем у спірних
правовідносинах платежів, направлених
на погашення заборгованості за окремі
партії товару згідно виставлених
позивачем рахунків, господарський суд
зазначає, що правильним розрахунком
пені в даному випадку має бути:

17 500 грн. * 19 (кількість днів
прострочення з 16.04.2013р. по 04.05.2013р.
включно) * 0,15 (подвійна облікова ставка
НБУ вказаного періоду) / 365 = 136,64 грн.

7 500 грн. * 34 (кількість днів прострочення
з 05.05.2013р. по 07.06.2013р. включно) * 0,15
(подвійна облікова ставка НБУ
вказаного періоду) / 365 = 104,79 грн.

7 000 грн. * 23 (кількість днів прострочення
з 11.06.2013р. по 03.07.2013р. включно) * 0,14
(подвійна облікова ставка НБУ
вказаного періоду) / 365 = 61,75 грн.

6 858,30 грн. * 40 (кількість днів
прострочення з 04.07.2013р. по 12.08.2013р.
включно) * 0,14 (подвійна облікова ставка
НБУ вказаного періоду) / 365 = 105,22 грн.

6 858,30 грн. * 198 (кількість днів
прострочення з 13.08.2013р. по 26.02.2014р.
включно) * 0,13 (подвійна облікова ставка
НБУ вказаного періоду) / 365 = 483,65 грн.

7 774 грн. * 59 (кількість днів прострочення
з 15.06.2013р. по 12.08.2013р. включно) * 0,14
(подвійна облікова ставка НБУ
вказаного періоду) / 365 = 175,93 грн.

7 774 грн. * 198 (кількість днів
прострочення з 13.08.2013р. по 26.02.2014р.
включно) * 0,13 (подвійна облікова ставка
НБУ вказаного періоду) / 365 = 548,22 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про
правомірність нарахування відповідачу
до сплати пені в сумі 1 616,20 грн., що має
наслідком часткове задоволення
вказаних позовних вимог.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
При цьому, докази подаються сторонами
та іншими учасниками судового процесу.
В свою чергу, доказами у справі є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт
існування заборгованості ТОВ „ІСРЗ"
перед ПП „Євро Сервіс Юг" в загальній
сумі 16 597,98 грн., яка складається з суми
основного боргу в розмірі 14 632,30 грн.,
трьох відсотків річних в сумі 349,48 грн.
та пені в сумі 1 616,20 грн., витікає з умов
укладеної між сторонами по справі
угоди, положень чинного законодавства
та підтверджується матеріалами справи.
Доказів, спростовуючих викладене,
відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України
особа, не звільняється від
відповідальності за порушення
зобов'язання у разі відсутності у
боржника необхідних коштів. Крім того,
згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд
доходить висновку щодо необхідності
задоволення заявлених позовних вимог
частково на суму 16 597,98 грн. Таким чином,
із ТОВ „ІСРЗ" слід стягнути на користь
ПП „Євро Сервіс Юг" суму основного
боргу в розмірі 14 632,30 грн., три відсотки
річних в сумі 349,48 грн. та пеню в сумі 1
616,20 грн. відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526,
530, 549, 610 - 612, 615, 617, 625, 629, 662, 664, 692, 712 ЦК
України, ст.ст. 193, 232 ГК України, ст.ст. 1, 3
Закону України "Про відповідальність
за несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з
наступними змінами та доповненнями).

Судові витрати зі сплати судового
збору покладаються на відповідача
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог згідно зі ст.ст. 44, 49 ГПК
України.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610 - 612,
615, 617, 625, 629, 662, 664, 692, 712 ЦК України, ст.ст.
193, 232 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з
наступними змінами та доповненнями),
ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з „Іллічівський
судноремонтний завод" у формі
товариства з обмеженою
відповідальністю /68093, Одеська область,
м. Іллічівськ, с. Малодолинське, вул.
Космонавтів, 61, / на
користь приватного підприємства „Євро
Сервіс Юг" /73000, Херсонська область, м.
Херсон, вул. Червонофлотська, 16, кв. 18,
/ суму основного боргу в
розмірі 14 632 грн. 30 коп. /чотирнадцять
тисяч шістсот тридцять дві грн. 30 коп./,
три відсотки річних в сумі 349 грн. 48 коп.
/триста сорок дев'ять грн. 48 коп./, пеню в
сумі 1 616 грн. 20 коп. /одна тисяча шістсот
шістнадцять грн. 20 коп./, судовий збір в
сумі 836 грн. 73 коп. /вісімсот тридцять
шість грн. 73 коп./. Наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в
порядку, передбаченому ст. 85 ГПК
України.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України
сторони у справі, прокурор, треті особи,
особи, які не брали участь у справі,
якщо господарський суд вирішив питання
про їх права та обов'язки, мають право
подати апеляційну скаргу на рішення
місцевого господарського суду, яке не
набрало законної сили. Апеляційна
скарга подається на рішення місцевого
господарського суду протягом десяти
днів, а на ухвалу місцевого
господарського суду - протягом п'яти
днів з дня їх оголошення місцевим
господарським судом. У разі якщо в
судовому засіданні було оголошено лише
вступну та резолютивну частину
рішення, зазначений строк обчислюється
з дня підписання рішення, оформленого
відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 22.04.2014р.

Суддя
С.П. Желєзна