ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

28 березня 2014 року Справа № 920/985/13

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого:Добролюбової
Т.В.,суддів:Козир Т.П., Могил С.К., Плюшка
І.А., Селіваненка В.П.,розглянувши заяву
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1про
перегляд Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 14.01.2014у
справі№920/985/13за позовомДержавного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно-Західна залізниця"доФізичної
особи - підприємця ОСОБА_1простягнення
22005,73 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Сумської
області від 22.07.2013 у справі №920/985/13,
залишеним без змін постановою
Харківського апеляційного
господарського суду від 22.10.2013, позов
задоволено частково: стягнуто з
Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на
користь Державного
територіально-галузевого об'єднання
"Південно - Західна Залізниця" 21659,81грн.
боргу, 211,75грн. пені; в решті позову
відмовлено. Постановою Вищого
господарського суду України від 14.01.2014
постанову суду апеляційної інстанції
залишено без змін.

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1
звернувся із заявою про перегляд
Верховним Судом України постанови
Вищого господарського суду України від
14.01.2014 у справі №920/985/13, в якій заявник
просить скасувати зазначену постанову,
справу направити на новий розгляд,
мотивуючи свої вимоги неоднаковим
застосуванням судом касаційної
інстанції положень статті 762
Цивільного кодексу України, внаслідок
чого ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

В обґрунтування своїх вимог заявником
подано постанову Вищого
господарського суду від 13.11.2013 у справі
№5021/2233/2011.

Ухвалою Вищого господарського суду
України від 03.03.2014 заявнику надано
строк для усунення недоліків заяви, а
саме зобов'язано заявника подати до
суду документ, що підтверджують
реєстрацію його як суб'єкта
підприємницької діяльності та
документ, що посвідчує особу заявника,
а також документ про сплату судового
збору за вірними реквізитами. Вимоги
зазначеної ухвали заявником виконано
належним чином.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України не вбачає
підстав для допуску справи до
провадження Верховного Суду України,
враховуючи таке.

Відповідно до статті 11116 ГПК України
заява про перегляд судових рішень
господарських судів може бути подана
виключно на таких підставах: 1)
неоднакового застосування судом
(судами) касаційної інстанції одних і
тих самих норм матеріального права,
внаслідок чого ухвалено різні за
змістом судові рішення у подібних
правовідносинах; 2) встановлення
міжнародною судовою установою,
юрисдикція якої визнана Україною,
порушення Україною міжнародних
зобов'язань при вирішенні справи судом.
Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 статті 11116 ГПК України)
матиме місце в разі, коли суд
касаційної інстанції у розгляді двох
чи більше справ за подібних предмета і
підстав позову, змісту позовних вимог
та встановлених судом фактичних
обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.
При вирішенні питання допуску справи
до провадження Верховного Суду України
враховується сукупність всіх наявних
складових ознак неоднакового
застосування одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах.

Як убачається зі змісту постанови
Вищого господарського суду України від
14.01.2014 у справі №920/985/13, про перегляд
якої просить заявник, суд касаційної
інстанції погодився з висновками судів
попередніх інстанції щодо задоволення
позову про стягнення заборгованості з
орендної плати, виходячи з
встановлених судами попередніх
інстанцій обставин справи стосовно
того, що хоч укладений сторонами
договір оренди було припинено, однак
приміщення не було повернуто позивачу,
тоді як умовами договору передбачено
обов'язок орендаря (відповідача)
сплачувати оренду плату у разі
припинення договору оренди до дня
повернення майна за актом
приймання-передачі. При цьому суд
касаційної інстанції зазначив, що
доводи відповідача стосовно
неможливості використання спірного
майна за призначенням спростовується
матеріалами справи.

Водночас у постанові від 13.11.2013 у справі
№5021/2233/2011, на яку посилається заявник,
суд касаційної інстанції визнав
обґрунтованими висновки судів
попередніх інстанції щодо відсутності
правових підстав для стягнення
заборгованості з орендної плати за
заявлений позивачем період, з огляду на
те, що рішеннями у інших господарських
справах встановлено обставини вибуття
спірного майна із фактичного володіння
відповідача та стягнення з останнього
неустойки на підставі частини другої
статті 785 ЦК України за прострочення
повернення орендованого майна.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування норм
матеріального права в подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від чого суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

З огляду на викладене відсутні
підстави для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 86, 11116,11121 ГПК України, Вищий
господарський суд України

УХВАЛИВ:

Відмовити Фізичній особі - підприємцю
ОСОБА_1 у допуску справи №920/985/13 до
провадження Верховного Суду України.

Головуючий суддяТ.Добролюбова Судді:
Т.Козир С.Могил І.Плюшко
В.Селіваненко