донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

08.04.2014 справа №905/889/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

Головуючого:Діброви Г.І.суддівБойченка
К.І., Стойки О.В.при секретарі
Романовій А.О. від
позивача:Загнітко Я.А. - за дов. №24-12/118-Д
від 24.12.2013р.від відповідача:Лапик О.В. -
за дов. №4 від 02.01.2014р.розглянув у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Державного
підприємства «Вугілля України», м. Київ
на рішення господарського суду
Донецької областівід12.03.2014 рокуу
справі№ 905/889/14 (суддя Зекунов Е.В.)за
позовомДержавного підприємства
«Вугілля України», м. Київдо
відповідача Державного підприємства
«Шахтарськантрацит», м.
Шахтарськ Донецької
областіпростягнення збитків в сумі 39 190
грн. 56 коп. ВСТАНОВИВ:

У 2014 році Державне підприємство
«Вугілля України», м. Київ звернулося
до господарського суду Донецької
області з позовною заявою до
Державного підприємства
«Шахтарськантрацит», м. Шахтарськ
Донецької області про стягнення
збитків в розмірі 39 190 грн. 56 коп.

Рішенням господарського суду
Донецької області від 12.03.2014 р. у
задоволенні позовних вимог Державного
підприємства «Вугілля України», м. Київ
до Державного підприємства
«Шахтарськантрацит», м. Шахтарськ
Донецької області про стягнення
збитків в розмірі 39 190 грн. 56 коп. було
відмовлено у повному обсязі в зв»язку з
недоведеністю.

Позивач, Державне підприємство
«Вугілля України», м. Київ, з прийнятим
рішенням не згоден, вважає його
прийнятим із порушенням норм
матеріального права України. Тому він
звернувся з апеляційною скаргою, якою
просить Донецький апеляційний
господарський суд рішення
господарського суду Донецької області
від 12.03.2014 року скасувати та прийняти
нове рішення, яким задовольнити
позовні вимоги Державного
підприємства «Вугілля України», м. Київ
до Державного підприємства
«Шахтарськантрацит», м. Шахтарськ
Донецької області про стягнення
збитків в сумі 39 190 грн. 56 коп. у
повному обсязі.

Відповідач надав відзив на апеляційну
скаргу, яким просив залишити рішення
суду першої інстанції без змін,
апеляційну скаргу - без задоволення.

У судовому засіданні представники
сторін висловили свої вимоги та
заперечення щодо апеляційної скарги.

Судова колегія Донецького
апеляційного господарського суду
вважає за необхідне розглянути
апеляційну скаргу, оскільки для
з'ясування фактичних обставин справи
достатньо матеріалів, що знаходяться в
матеріалах справи № 905/889/14 та наданих
представниками сторін пояснень.

Колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду у
відповідності до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України, на
підставі встановлених фактичних
обставин, переглядає справу та
викладені в скарзі доводи щодо
застосування судом при розгляді справи
норм матеріального та процесуального
права, що мають значення для справи.
Апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, перевіривши юридичну оцінку
обставин справи та повноту їх
встановлення, дослідивши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального та процесуального
права, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду частково не
відповідає вимогам чинного
законодавства України і підлягає
скасуванню в частині відмови у
задоволенні позовних вимог в повному
обсязі з прийняттям нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог,
виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи,
19.04.2011 року між Державним підприємством
«Вугілля України» (покупець) та
Державним підприємством
«Шахтарськантрацит» (постачальник)
було укладено договір поставки вугілля
№ 17-11/1-ЕН, відповідно до умов якого
постачальник зобов»язався поставити
покупцю вугільну продукцію в
асортименті, по реквізитах та за
якісними характеристиками,
приведеними в цьому договорі, а
покупець зобов»язався прийняти
вугілля, оплатити його вартість на
умовах, встановлених цим договором.

Постачальник гарантує, що вугілля, яке
постачається за цим договором,
знаходиться у його власності. (п.1.4
договору)

Згідно з п. 2.1 договору, вугілля
постачається рівномірно добовими
обсягами протягом періоду поставки
залізничним транспортом у відкритих
напіввагонах вантажною швидкістю на
умовах DDP (залізнична станція
призначення) згідно з «Інкотермс» в
редакції 2000 року з урахуванням
особливостей, передбачених договором.

Партія вугілля відвантажується після
відбору об'єднаної проби (згідно з ДСТУ
4096-2002), що засвідчується відповідним
актом (згідно п. 6.4 ДСТУ 4083-2002). За
результатами лабораторних випробувань
об'єднаної товарної проби оформлюється
посвідчення про якість вугілля в
партії. (п.2.2 договору)

Пунктами 3.1.1, 3.1.2 договору передбачено,
що постачальник зобов'язаний поставити
покупцеві на умовах цього договору
вугілля в строк, в асортименті, по
реквізитах та з якісними
характеристиками, погодженими
сторонами, здійснювати завантаження
вугіллям однорідної якості всіх
вагонів партії та по всій глибині
вагону в справні, очищені від залишків
попереднього вантажу, сміття, тощо,
вагони та у відповідності до вимог
завантаження, що ставляться
залізницею.

Відповідно до п. 3.4.4 договору, покупець
має право відмовитись від прийняття та
оплати вугілля, якісні показники якого
перевищують гранично допустимий
рівень, встановлений цим договором,
асортимент якого не відповідає вимогам
договору, вугілля пошарово
завантаженого в вагони з домішками
продукції інших класів чи сортів, що
буде підтверджено у визначеному
договором порядку, або прийняти із
знижками, передбаченими умовами
договору.

Пунктом п. 4.1 договору передбачено, що
якість вугілля, що поставляється за цим
договором, повинна відповідати умовам
договору.

Відповідно до п.п. 4.2, 4.3 договору,
вантажовідправники, ТЕС -
вантажоотримувачі, залізничні станції
відвантаження та призначення,
кількість, марки, базова якість,
терміни поставки, максимальний добовий
обсяг відвантаження вугілля на кожну
ТЕС, ціна та вартість вугілля
визначаються в додатках до договору.
Кількість вугілля по поставках в
додатках до договору зазначається на
підставі обсягів закупівлі, погоджених
покупцеві енергогенеруючими
компаніями/кінцевими споживачами у
відповідних періодах поставки.

За умовами 5.1 договору, приймання
вугілля по кількості та якості
здійснюється у відповідності з
вимогами Інструкцій держарбітражу при
раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6 та
від 25.04.1966 № П-7 з подальшими змінами та
доповненнями, положеннями про поставку
продукції виробничо-технічного
призначення, затвердженого постановою
Ради Міністрів СРСР від 25.07.1988 № 888, ДСТУ
4096-2002 "Вугілля буре, кам'яне, антрацит,
горючі сланці та вугільні брикети.
Методи відбору та підготовки проб для
лабораторних випробувань"; ДСТУ 3472-96
"Вугілля буре, кам'яне та антрацит";
Статуту залізниць України, та
нормативно-правових актів, виданих
відповідно до Статуту.

Пунктом 5.5. договору передбачено, що
якість вугілля в партії для
розрахунків по поставках визначається
на підставі даних, зазначених у
посвідченні якості, складеному на
партію та результатів приймання у
вантажоотримувача.

Згідно з п. 5.6 договору, укладеного між
позивачем та відповідачем, фактичні
значення показників якості вугілля в
партії для розрахунків за поставками
визначаються на підставі посвідчення
про якість вугілля в партії і
результатів приймання вугілля за
якістю у вантажоотримувача таким
чином:

- якщо різниця між показниками Аd, Wrt
посвідчення якості та результатами
хімлабораторії вантажоотримувача
менша або дорівнює встановленій
допустимій похибці випробування - за
посвідченням про якість;

- якщо різниця між показниками Аd, Wrt
посвідчення якості та результатами
хімлабораторії вантажоотримувача
більша за встановлену допустиму
похибку випробування- за результатами
спільного опробування вугілля.

Згідно з п. 5.7.1 договору, вартість
користування вагонами за час
простоювання вагонів в очікуванні
представника вантажовідправника
покладаються на постачальника у
випадку коли результати спільного
приймання вугілля на ТЕС будуть
відрізнятися від даних постачальника
на величину, що перевищує норму нестачі
або допустиму похибку опробування.

Базова якість вугілля та граничні
показники за марками та фракціями
встановлені пунктом 7.1 договору.

Покупець забезпечує оплату
залізничного тарифу по перевезенню
вугілля. (п.7.5 договору)

Відповідно до п. 8.4 договору, у випадку
відмови від прийняття вугілля, якісні
показники якого не відповідають умовам
договору, постачальник відшкодовує
затрати покупця та вантажоотримувача,
пов'язані з надходженням та
поверненням вагонів з неприйнятим
вугіллям, а саме - вартості
залізничного тарифу, оплати за
користування вагонами, їх подачу -
прибирання, маневрові роботи,
зберігання вантажів залізницею та ін.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що цей
договір набирає чинності з 01.05.2011 р. та
діє до 30.04.2012 р.

На виконання умов укладеного між
Державним підприємством «Вугілля
України» (покупець) та Державним
підприємством «Шахтарськантрацит»
договору №17-11/1-ЕН, 10 січня 2012 року на
адресу Старобешівської ТЕС ПАТ
«Донбасенерго» надійшло вугілля
згідно залізничної накладної № 52748100 у
вагонах №№65383473, 66186313, 61867610, 60437258 від
Державного підприємства
«Шахтарськантрацит», яке в даному
випадку є також і вантажовідправником,
тобто стороною договору про
перевезення вугілля.

Під час прийняття вантажу за якістю
вантажоотримувачем - Старобешівською
ТЕС ПАТ «Донбасенерго» при сумісному
опробуванні вугілля виявлено різницю
між зазначеними в договорі показниками
якості вугілля та поставленого згідно
залізничної накладної № 52748100 у вагонах
№№65383473, 66186313, 61867610, 60437258, що
підтверджується актами відбору та
обробки проб вугілля № 118 від 10.01.2012 р.,
№143 від 11.01.2012 р. Відбір проб здійснено
спільно з представниками
вантажовідправника і
вантажоодержувача.

Листом від 12.01.2012 р. №17-18/2 Державне
підприємство «Шахтарськантрацит»
просило Старобешівську ТЕС ПАТ
«Донбасенерго» переадресувати 4 вагони
№№65383473, 66186313, 61867610, 60437258, направлених
згідно накладної № 52748100 на адресу
вантажовідправника - Державного
підприємства «Шахтарськантрацит», а
також гарантувало відшкодувати
залізничний тариф, оплату за
користування вагонами та всі затрати,
пов'язані з поверненням вагонів.

За залізничною накладною № 52886074 вагони
№№ 65383473, 66186313, 61867610, 60437258 були
повернуті вантажовідправнику
(постачальнику) - Державному
підприємству «Шахтарськантрацит» та
прийняті ним в добровільному порядку,
без заперечень і зауважень.

Внаслідок чого, за використання та
переадресацію вищевказаних вагонів з
ПАТ «Донбасенерго» (вантажоодержувач)
залізницею були стягнуті платежі на
суму в розмірі 13 931 грн. 76 коп. з
урахуванням ПДВ, що підтверджується
накопичувальною карткою № 14010007 від
14.01.2012р., відомістю про плату за
користування вагонами №209 від
14.01.2012р.

Крім того, на виконання умов укладеного
між Державним підприємством «Вугілля
України» (покупець) та Державним
підприємством «Шахтарськантрацит»
договору №17-11/1-ЕН, 13 січня 2012 року на
адресу Старобешівської ТЕС ПАТ
«Донбасенерго» надійшло вугілля
згідно залізничної накладної № 52794724 у
вагонах №№67385138, 65732349, 60821964, 65751976 від
Державного підприємства
«Шахтарськантрацит», яке в даному
випадку є також і вантажовідправником,
тобто стороною договору про
перевезення вугілля.

Під час прийняття вантажу за якістю
вантажоотримувачем - Старобешівською
ТЕС ПАТ «Донбасенерго» при сумісному
опробуванні вугілля виявлено різницю
між зазначеними в договорі показниками
якості вугілля та поставленого згідно
залізничної накладної № 52794724 у вагонах
№№67385138, 65732349, 60821964, 65751976, що
підтверджується актами відбору та
обробки проб вугілля № 170 від 13.01.2012 р.,
№186 від 14.01.2012 р. Відбір проб здійснено
спільно з представниками
вантажовідправника і
вантажоодержувача.

Листом від 16.01.2012 р. №17-18/34 Державне
підприємство «Шахтарськантрацит»
просило Старобешівську ТЕС ПАТ
«Донбасенерго» переадресувати 4 вагони
№№67385138, 65732349, 60821964, 65751976, направлених
згідно залізничної накладної № 52794724 на
адресу вантажовідправника - Державного
підприємства «Шахтарськантрацит», а
також гарантувало відшкодувати
залізничний тариф, оплату за
користування вагонами та всі затрати,
пов'язані з поверненням вагонів. За
залізничною накладною №52938743 вагони
№№ 60821964, 65732349, 65751976, 67385138 були
повернуті вантажовідправнику -
Державному підприємству
«Шахтарськантрацит» та прийняті ним в
добровільному порядку, без заперечень
і зауважень.

Внаслідок чого, за використання та
переадресацію вищевказаних вагонів з
ПАТ «Донбасенерго» (вантажоодержувач)
залізницею були стягнуті платежі на
суму в розмірі 12 404 грн. 40 коп. з
урахуванням ПДВ, що підтверджується
накопичувальною карткою № 14010009 від
17.01.2012 р., відомістю про плату за
користування вагонами № від
16.01.2012 р

Публічне акціонерне товариство
«Донбасенерго», як вантажоотримувач,
звернулося до господарського суду м.
Києва з позовом про стягнення з
Державного підприємства «Вугілля
України» збитків у відповідності до
договору поставки вугілля №03-11/2-ЕН/2
від 25.06.2011 року за участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні
відповідача, Державного підприємства
«Шахтарськантрацит». Рішенням
господарського суду м. Києва від
11.06.2013р. по справі №910/8834/13, з Державного
підприємства «Вугілля України» на
користь Публічного акціонерного
товариства «Донбасенерго» було
стягнуто збитки у розмірі 26 336 грн. 16
коп. Виконання Державним підприємством
«Вугілля України» рішення
господарського суду міста Києва від
11.06.2013 р. у справі №910/8834/13
підтверджується заявою № 1272/10 від
31.07.2013 р. про припинення зобов'язань
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог.

Крім того, як зазначив позивач у своєму
позові, ним були понесені також збитки
у розмірі 12 854 грн. 40 коп. з ПДВ у вигляді
сплати вартості залізничного тарифу
від вантажовідправника до
вантажоотримувача.

Позивач неодноразово направляв на
адресу відповідача претензії №05-04/1-ю
від 05.04.2012 р., №11-04/8-ю від 11.04.2012 р. з
вимогами відшкодувати завдані збитки,
які відповідач залишив без виконання.

Враховуючи наведене, позивач звернувся
із позовом до господарського суду
Донецької області про стягнення з
відповідача збитків у розмірі 39 190 грн.
56 коп. з ПДВ.

Дослідивши фактичні обставини справи,
оцінивши докази на їх підтвердження,
надавши правову кваліфікацію
відносинам сторін і виходячи з фактів,
встановлених у процесі розгляду
справи, правових норм, які підлягають
застосуванню, та матеріалів справи,
судова колегія дійшла висновку, що:

Частинами 1, 2, 3 статті 909 Цивільного
кодексу України встановлено, що за
договором перевезення вантажу, одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити довіреній їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату.

Згідно зі статтею 920 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язань,
що випливають із договору перевезення,
сторони несуть відповідальність,
встановлену за домовленістю сторін,
якщо інше не встановлено цим Кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами).

Статтею 610 Цивільного кодексу України
передбачено, що порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Згідно ст. 611 Цивільного кодексу
України, у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема
відшкодування збитків.

Пунктом 2 ст. 22 Цивільного кодексу
України встановлено, що збитками
визначаються втрати, яких особа
зазнала у зв'язку із знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого порушеного права, а
також доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене.

Підставою для відшкодування збитків є
склад правопорушення, який включає
наступні фактори:

- наявність реальних збитків;

- вина заподіювача збитків;

- причинний зв'язок між діями або
бездіяльністю винної особи та
збитками.

Збитки - це витрати, зроблені
управленою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною у
відповідності до ст. 224 Господарського
кодексу України.

Статтею 225 Господарського кодексу
України визначений вичерпний перелік
складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, яка допустила
господарське правопорушення, зокрема:
вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства; додаткові
витрати (штрафні санкції, сплачені
іншим суб'єктам, вартість додаткових
робіт, додатково втрачених матеріалів
тощо), понесені стороною, яка зазнала
збитків внаслідок порушення
зобов'язання другою стороною;
неодержаний прибуток (втрачена вигода),
на який сторона, яка зазнала збитків,
мала право розраховувати у разі
належного виконання зобов'язання
другою стороною; матеріальна
компенсація моральної шкоди у
випадках, передбачених законом,
вартість втраченого, пошкодженого або
знищеного майна, визначена відповідно
до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду
факт заподіяння йому збитків, розмір
зазначених збитків та докази
невиконання зобов'язань та
причинно-наслідковий зв'язок між
невиконанням зобов'язань та
заподіяними збитками. При визначенні
розміру збитків, заподіяних порушенням
господарських договорів, береться до
уваги вид (склад) збитків та наслідки
порушення договірних зобов'язань для
підприємства. Тоді як відповідачу
потрібно довести відсутність його вини
у спричиненні збитків позивачу.

Позивач при зверненні до суду із
позовом зазначав, що поніс збитки через
невідповідність саме умовам договору,
що визначений в якості підстави позову,
якісних характеристик вугілля, що
надійшло саме від Державного
підприємства «Шахтарськантрацит», як
постачальника та одночасно
вантажовідправника спірних партій
вугілля.

Згідно приписів ст. 228 Господарського
кодексу України, учасник господарських
відносин, який відшкодував збитки, має
право стягнути збитки з третіх осіб у
порядку регресу.

Відповідно до норми ст. 623 Цивільного
кодексу України, сторона, яка порушила
зобов'язання повинна відшкодувати
заподіяні в результаті цього збитки.
При цьому розмір збитків, завданих
порушенням зобов'язання, доказується
кредитором.

Cудова колегія вважає, що господарський
суд, з огляду на матеріали справи,
дійшов помилкового висновку про
відмову в повному обсязі у задоволенні
позовних вимог про стягнення саме з
відповідача збитків, понесених
позивачем у зв»язку з невідповідністю
якісних характеристик вугілля умовам
договору поставки вугілля №17-11/1-ЕН від
19.04.2011 року, оскільки в даному випадку
вантажовідправником по спірним
поставкам вугілля є саме відповідач -
Державне підприємство
«Шахтарськантрацит», який одночасно з
тим, що відповідно до п.3.1.1 договору був
зобов'язаний поставити покупцеві на
умовах цього договору вугілля в строк,
в асортименті, по реквізитах та з
якісними характеристиками,
погодженими сторонами, ще й є стороною
за договором перевезення спірних
партій вугілля.

В такому випадку відповідач своїми
конклюдентними діями визнав факт
поставки ним неякісного вугілля,
прийнявши без заперечень та зауважень
повернуті вантажоотримувачем спірні
вагони з вугіллям, які були направлені
на його адресу згідно залізничних
накладних №№52886074, 52938743, що за своєю
правовою природою є договорами
перевезення і за нормами ст.ст. 33, 34, 36
Господарського процесуального кодексу
України є належними та допустимими
засобами доказування факту отримання в
добровільному порядку повернутих та
неприйнятих партій вугілля саме з
питань їх неякісності.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що
на відповідача, Державне підприємство
«Шахтарськантрацит», покладається
обов'язок відшкодувати позивачу
понесені ним збитки у вигляді сплати
провізної плати, плати за користування
вагонами та плати за оформлення
документів на відправлення вантажу,
саме у зазначеному розмірі понесених
прямих збитків в сумі 21 946 грн. 80 коп.,
оскільки їх розмір підтверджений
належними засобами доказування за
договором перевезення, а саме:
відомостями про плату за користування
вагонами, накопичувальними картками.

Також факт понесення саме позивачем
збитків доведений і рішенням
господарського суду м. Києва від 11.06.2013
р. по справі № 910/8834/13, яким встановлено
факт відвантаження неякісного вугілля
на адресу ТЕС ПАТ «Донбасенерго» у
січні 2012 року саме відповідачем,
який був залучений до участі в цій
справі в якості третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача.

Позивачем заявлені позовні вимоги про
стягнення з відповідача збитків у
розмірі 39 190 грн. 56 коп., а саме: 26 336 грн. 16
коп. з ПДВ - виконання рішення
господарського суду м. Києва від 11.06.2013
р. по справі № 910/8834/13 та 12 854 грн. 40 коп.
з ПДВ - вартість залізничного тарифу
від вантажовідправника до
вантажоотримувача.

Судова колегія вважає, що позивачем
доведено об»єктивну та суб»єктивну
сторони спричинених відповідачем
збитків, а саме: факт спричинення йому
збитків у вигляді сплати додаткових
транспортних витрат,
причинно-наслідковий зв»язок між
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов»язань, як
вантажовідправником, та понесеними
позивачем збитками, але не доведено
належними засобами доказування
заявлену до стягнення суму 39 190 грн. 56
коп., виходячи з наступного. В даному
випадку предметом розгляду справи є
стягнення з відповідача саме понесених
прямих реальних збитків, до складу яких
не відносяться сплачені суми ПДВ,
оскільки сплата вказаної суми не
передбачена умовами договору, а є
бюджетним зобов»язанням сторони і не є
збитками в розумінні статті 22
Цивільного кодексу України та статті 224
Господарського кодексу України.
Визначення позивачем у позові про
стягнення збитків складової частини -
ПДВ є також порушенням статті 185
Податкового кодексу України, якою
передбачено, що об»єктом оподаткування
є операції платників податку з
постачання товарів, послуг, ввезення
товарів на митну територію України,
вивезення товарів за межі митної
території України, постачання послуг з
міжнародних перевезень пасажирів і
багажу та вантажів транспортом,
нарахування ПДВ на збитки неможливо, а
тому й вимоги про стягнення суми у
розмірі 4 389 грн. 36 коп. саме у вигляді
збитків задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги позивача про стягнення
нібито завданих збитків у розмірі 12
854 грн. 40 коп. з ПДВ у зв»язку зі сплатою
вартості залізничного тарифу від
вантажовідправника до
вантажоотримувача задоволенню не
підлягають, оскільки позивачем не
доведено суду належними засобами
доказування відповідно до норм ст.ст. 33,
34, 36 Господарського процесуального
кодексу України факт понесення
вказаних збитків саме у зазначеному
позивачем розмірі.

Таким чином, рішення суду першої
інстанції про відмову у задоволенні
позовних вимог позивача про стягнення
з відповідача збитків в розмірі 17 243
грн. 76 коп. підлягає залишенню без змін
в зв»язку з недоведеністю позивачем
його позовних вимог в цій частині.

За таких підстав, позовні вимоги
позивача підлягають частковому
задоволенню та підлягають стягненню з
Державного підприємства
«Шахтарськантрацит», м. Шахтарськ
Донецької області на користь
Державного підприємства «Вугілля
України» збитки у розмірі 21 946 грн. 80
коп., тобто сума прямих збитків, що
підлягає відшкодуванню в порядку
регресу з винної особи в даному
випадку, як вантажовідправника, що
своїми конклюдентними діями
підтвердив факт поставки ним
неякісного вугілля.

У відповідності до приписів п. 4 ч. 1 ст.
104 Господарського процесуального
кодексу України, підставами для
скасування або зміни рішення місцевого
господарського суду є, зокрема, неповне
з»ясування обставин справи,
невідповідність висновків обставинам
справи, порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, судова
колегія вважає, що висновки, викладені
в рішенні місцевого господарського
суду, частково не відповідають
обставинам справи, рішення частково
прийнято при неповному з»ясуванні
обставин справи, що призвело до
прийняття частково неправильного
рішення, тому апеляційна скарга
підлягає частковому задоволенню, а
рішення господарського суду Донецької
області від 12.03.2014 року у справі № 905/889/14
підлягає скасуванню в частині відмови
у задоволенні позовних вимог в повному
обсязі з прийняттям нового рішення про
часткове задоволення позовних вимог з
залишенням без змін рішення суду в
іншій частині.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору по
справі покладаються на сторони
пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 36, 49, 99, 101, 103, 104, 105,
117 Господарського процесуального
кодексу України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного
підприємства «Вугілля України», м. Київ
на рішення господарського суду
Донецької області від 12.03.2014 р. у справі
№ 905/889/14 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Донецької
області від 12.03.2014 р. у справі
№ 905/889/14 - скасувати частково.

Позовні вимоги Державного
підприємства «Вугілля України», м. Київ
до Державного підприємства
«Шахтарськантрацит», м. Шахтарськ
Донецької області про стягнення
збитків в сумі 39 190 грн. 56 коп.
задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства
«Шахтарськантрацит», 86211, м. Шахтарськ
Донецької області, вул. Л. Крупської, 20,
ЗКПО 32299510 на користь Державного
підприємства «Вугілля України», 01601, м.
Київ, вул. Б. Хмельницького, 4, ЗКПО 32709929,
збитки у розмірі 21 946 грн. 80 коп., витрати
зі сплати судового збору за подання
позовної заяви у розмірі 1023 грн. 12 коп.,
витрати зі сплати судового збору за
подання апеляційної скарги у розмірі 511
грн. 56 коп.

Відмовити у задоволенні позовних вимог
Державного підприємства «Вугілля
України», м. Київ до Державного
підприємства «Шахтарськантрацит», м.
Шахтарськ Донецької області про
стягнення збитків в сумі 17 243 грн. 76 коп.

Доручити господарському суду
Донецької області видати наказ.

В іншій частині рішення господарського
суду Донецької області від 12.03.2014 р. у
справі № 905/889/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття, направляється сторонам
по справі в триденний строк та може
бути оскаржена до Вищого
господарського суду України через
Донецький апеляційний господарський
суд у двадцятиденний строк.

Головуючий
Г.І. Діброва

Судді
К.І. Бойченко

О.В. Стойка

Надр. 5 прим:

1 - у справу;

2 - позивачу;

3 - відповідачу;

4 - ДАГС;

5- ГС Дон. обл.

Довгалюк К.Г.