ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2014 р. Справа № 909/217/14

Господарський суд Івано-Франківської
області у складі судді Максимів Т. В. ,
при секретарі судового засідання
Конашенко О. В., розглянувши у
відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Державного підприємства
"Ворохтянське лісове господарство",
вул.Д.Галицького, 118, смт.Ворохта
Яремчанської міської ради
Івано-Франківської області,78595

до відповідача: Спільного
українсько-ізраїльського підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лісова Компанія
"Лаванда", вул. Йосипа Сліпого, 28, м.
Коломия, Коломийський район,
Івано-Франківська область,78200, поштова
адреса: вул.Я.Орешитайна, 15 б, м.Коломия
Івано-Франківської області, 78200

про стягнення 49549,54 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Брайляк Д.Я. -
юрисконсульт, (довіреність №05/02-14 від
05.02.14);

від відповідача: не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Ворохтянське
лісове господарство" звернулося до
господарського суду
Івано-Франківської області з позовом
до Спільного українсько-ізраїльського
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю "Лісова Компанія
"Лаванда" про стягнення 49549,54грн.

Позовні вимоги мотивовані
невиконанням відповідачем
зобов"язання щодо оплати поставленого
позивачем товару та обґрунтовано
положеннями ст. 526, 530, 625, 692 Цивільного
та 193 Господарського кодексів України.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав з
підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судові засідання жодного
разу не з"явився, хоча про час, місце та
дату судового розгляду повідомлений
належним чином ухвалами суду від 07.03.14
та 25.03.14, що підтверджується наявними в
матеріалах справи повідомленнями про
вручення поштових відправлень №3015550,
№3015551, №3052696 та №3052697 (вручено
відповідачу відповідно 12.03.14 та 28.03.14),
відзиву на позов не подав.

На час винесення рішення судом заяв та
клопотань від відповідача не
надходило.

Відповідно до ч.3 ст.22 ГПК України,
сторони зобов'язані добросовісно
користуватися належними їм
процесуальними правами, виявляти
взаємну повагу до прав і охоронюваних
законом інтересів другої сторони,
вживати заходи до всебічного, повного
та об'єктивного дослідження всіх
обставин справи.

Крім того, згідно з пунктом 3.9.2
постанови пленуму Вищого
господарського суду України 26.12.2011 N 18
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" з наступними змінами,
у випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що
вжив всі залежні від нього заходи для
повідомлення відповідача належним
чином про розгляд судової справи і
забезпечення його явки в судове
засідання для реалізації ним права на
судовий захист своїх прав та інтересів,
що дає підстави для висновку суду щодо
розгляду справи в порядку,
передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи із
врахуванням вимог Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод
стосовно розгляду справи упродовж
розумного строку, всебічно і повно
з"ясувавши всі обставини, на яких
ґрунтуються вимоги, давши оцінку
доказам, які мають значення для справи,
вислухавши представника позивача, суд
вважає за правильне взяти до уваги
наступне.

26.06.13 між сторонами у справі укладено
договір №145, за умовами якого
продавець (позивач) зобов"язався
продати, а покупець (відповідач), в свою
чергу, - купити товар, вказаний у
договорі, в кількості згідно із
замовленням покупця, по цінах та
розмірах згідно протоколу погодження
ціни, який є невід"ємною частиною
даного договору (п.1 договору).

Пунктом 3 даного договору сторони
погодили, що оплата за товар
проводиться на рахунок продавця не
пізніше 30-го дня з моменту його
поставки.

На виконання умов спірного договору,
позивачем поставлено відповідачу
товару на загальну суму 48862,07грн., що
підтверджується наявними в матеріалах
справи копіями довіреності №27 від
02.07.13 та наряду №660 від 31.07.13.

В порушення визначеного умовами
договору обов"язку сплатити вартість
товару в установлені терміни та у
визначеному порядку, відповідач за
поставлений товар не розрахувався, на
момент винесення рішення
заборгованість відповідача перед
позивачем становить 48862,07грн.

25.10.13 позивачем на адресу відповідача
направлено претензію №1/483 з вимогою
погасити існуючу заборгованість, яка
залишена останнім без відповіді та
задоволення.

Доказів погашення заборгованості
відповідачем суду не подано.

У зв"язку з порушенням відповідачем
договірних зобов"язань щодо оплати
поставленого позивачем товару,
керуючись умовами спірного договору
та нормами чинного законодавства,
позивачем нараховано 493,97грн. 3% річних
та 193,50грн. інфляційних втрат за період
з 31.08.13 по 12.02.14.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є договори та
інші правочини.

В силу статті 173 Господарського кодексу
України господарським визнається
зобов'язання, що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
відносин у сфері господарювання з
підстав, передбачених ГК України, в
силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського характеру на користь
іншого суб'єкта (виконати роботу,
передати майно, сплатити гроші тощо), а
інший суб'єкт (управнена сторона, у тому
числі кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку. Наведена правова норма
кореспондується зі ст.509 Цивільного
кодексу України: зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна
сторона (боржник) зобов'язана вчинити
на користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом ст.265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму. Реалізація суб'єктами
господарювання товарів
негосподарюючим суб'єктам
здійснюється за правилами про договори
купівлі-продажу. До відносин поставки,
не врегульованих цим Кодексом,
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України про
договір купівлі-продажу.

Аналогічні положення закріплено і у
статті 712 Цивільного кодексу України:
за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару(ст.692 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов"язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом; зобов"язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться. Наведена правова норма
кореспондується зі статтею 193
Господарського кодексу України:
суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться.

В силу статті 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

За змістом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Враховуючи умови п.3 спірного договору
граничний термін виконання
відповідачем зобов"язання щодо оплати
поставленого позивачем товару - 30.08.13.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України, боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу
України встановлено, що відсутність
своєї вини доводить особа, яка порушила
зобов'язання.

Відповідач доказів належного
виконання своїх зобов'язань не надав,
доводи позивача не спростував.

З огляду на встановлення судом факту
порушення відповідачем своїх
зобов"язань, вимога позивача щодо
стягнення 48862,07грн. основного боргу
обґрунтована та підлягає до
задоволення.

В силу ст.625 Цивільного кодексу України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов"язання, на вимогу
кредитора зобов"язаний сплатити суму
боргу з врахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір не встановлений договором
або законом.

Позивачем нараховано 493,97грн. 3% річних
та 193,50грн. інфляційних втрат за період
з 31.08.13 по 12.02.14.

Керуючись частиною 1 статті 4-7
Господарського процесуального кодексу
України щодо прийняття судового
рішення за результатами обговорення
усіх обставин справи та частиною 1
статті 43 Господарського
процесуального кодексу України
стосовно всебічного, повного і
об'єктивного розгляду в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, суд повинен перевірити
обґрунтованість і правильність
здійснених позивачем нарахувань, і в
разі, якщо їх обчислення помилкове -
зобов'язати позивача здійснити
перерахунок відповідно до закону чи
договору або зробити це самостійно.

Судом перевірено правильність
нарахованих позивачем сум та
задоволено в повному обсязі
інфляційні втрати за розрахунком
позивача з огляду на правильність їх
нарахування.

Щодо нарахованих позивачем 493,97грн. 3%
річних, то в розрахунку суду сума є
вищою, а тому, зважаючи на межі позовних
вимог, судом задоволено дану позовну
вимогу згідно розрахунку позивача.

Судові витрати, у відповідності до ст.49
ГПК України, покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, у
відповідності до ст.124 Конституції
України, Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод,
ст.ст.11, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 614, 625, 629, 692, 712
Цивільного Кодексу України, ст.ст.173, 193,
265 Господарського кодексу України,
керуючись ст.ст.4-7, 43, 49, 55, 75, ст. 82 - 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

позов Державного підприємства
"Ворохтянське лісове господарство" до
Спільного українсько-ізраїльського
підприємства товариства з обмеженою
відповідальністю "Лісова Компанія
"Лаванда" про стягнення 49549,54грн.
задовольнити.

Стягнути з Спільного
українсько-ізраїльського підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лісова Компанія
"Лаванда" (вул. Йосипа Сліпого, 28, м.
Коломия, Коломийський район,
Івано-Франківська область, поштова
адреса: вул. Я.Орешитайна, 15 б, м. Коломия
Івано-Франківської області, ) на користь Державного
підприємства "Ворохтянське лісове
господарство" (смт.Ворохта
Яремчанської міської ради,
вул.Д.Галицького, 118, )
48862,07(сорок вісім тисяч вісімсот
шістдесят дві гривні сім копійок)
основного боргу, 493,97(чотириста
дев"яносто три гривні дев"яносто сім
копійок) 3% річних, 193,50(сто дев"яносто
три гривні п"ятдесят копійок)
інфляційних втрат та 1825,00(одну тисячу
вісімсот двадцять п"ять гривень)
судового збору.

Стягнути з Спільного
українсько-ізраїльського підприємства
товариства з обмеженою
відповідальністю "Лісова Компанія
"Лаванда"(вул. Йосипа Сліпого, 28, м.
Коломия, Коломийський район,
Івано-Франківська область, поштова
адреса: вул. Я.Орешитайна, 15 б, м. Коломия
Івано-Франківської області, ) в дохід Державного бюджету
України (отримувач коштів: Управління
Державної казначейської служби
України в м. Івано-Франківську
Івано-Франківської області; код
отримувача (код за ЄДРПОУ): 37952250; Банк
отримувача: ГУ ДКСУ у
Івано-Франківській області; код банку
отримувача (МФО): 836014; Рахунок
отримувача: 3002; код класифікації
доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду:
03499939) 2 ,00 ( дві гривні) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено 09.04.14

Суддя
Максимів Т. В.

Виготовлено в КП "Діловодство
спеціалізованого суду"

________________ Легінь О. В. 09.04.14