ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2014 року
Справа № 915/320/14

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Украгроком»

Юридична адреса: 02660, м. Київ, вул.
Бориспільська, 7

Адреса для листування: 03039, м. Київ,
вул. Голосіївська, 7, корп.2, оф.5/1

до відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю
«Агрохімторг-Україна»

54000, м. Миколаїв, вул.
4-а Слобідська, буд. №165

Про: стягнення коштів в сумі 20 738,79 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Плічко Є.В., за
довіреністю;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 12.03.2014 р. звернувся до
господарського суду з позовом стягнути
з відповідача 15 110,00 грн. - боргу, 3777,50
грн. - суми штрафу, 559,69 грн. - пені, 1291,60
грн. - 3% річних.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі
умов договору № Пд 110413/03 від 11.04.2013 року;
видаткової накладної № ЦО 000010 від 16.10.13
р. на суму 17610,00 грн.; банківської
виписки про часткову оплату в сумі 2500,00
грн.; норм ст. ст. 509, 712, 334, 611, 549, 625
Цивільного кодексу України, ст. ст. 193,
230, 231 Господарського кодексу України та
мотивовані тим, що відповідачем
порушені взяті на себе зобов'язання по
повній оплаті за одержаний товар.

Відповідач вимоги ухвали суду не
виконав, відзив по суті позову не надав,
в судове засідання свого представника
не направив, хоча про час та місце
розгляду справи був повідомлений
належним чином, про що свідчить
відмітка канцелярії суду на зворотній
стороні ухвали.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9.
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 р. "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", розпочинаючи
судовий розгляд, суддя має встановити,
чи повідомлені про час і місце цього
розгляду особи, які беруть участь у
справі, але не з'явилися у засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Згідно даних позивача та витягу ЄДР ТОВ
«Агрохімторг-Україна», ухвалу було
скеровано відповідачу за належною
юридичною адресою останнього.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що матеріали даної
справи в достатній мірі характеризують
взаємовідносини сторін, суд вважає за
можливе розглянути цю справу.

Отже, справу розглянуто на підставі ст.
75 Господарського процесуального
кодексу України, за наявними в ній
матеріалами.

08.04.14 р. за результатами розгляду справи
суд, на підставі ст. 85 Господарського
процесуального кодексу України,
оголосив вступну та резолютивну
частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи,
вислухавши представника позивача, суд -

встановив:

11 квітня 2013 року між сторонами був
укладений договір поставки № Пд 110413/03 з
відстрочкою платежу, згідно з
предметом якого позивач, як продавець,
зобов'язався в порядку та на умовах,
визначених у цьому договорі передати у
власність покупця (поставити) товар
(насіння, добрива з мікроелементами для
позакореневого підживлення, засоби
захисту рослин), а відповідач, як
покупець, зобов'язався в порядку та на
умовах, визначених у цьому договорі,
прийняти товар та оплатити його
вартість.

Відповідно до умов п. 1.2 договору
найменування товару, його кількість,
терміни поставки та оплати, базис
поставки (місце передачі покупцю)
визначені у специфікаціях до цього
договору, які є його невід'ємною
частиною. Продавець має право
достроково виконати свої зобов'язання
щодо поставки товару.

Факт поставки та передачі товару від
продавця до покупця фіксується шляхом
складання та підписання накладних (або
актів прийому-передачі) повноважними
представниками сторін. З моменту
підписання сторонами накладних, до
покупця переходить право власності на
товар та ризики його випадкового
знищення або пошкодження (п. 1.3
договору).

За змістом пунктів 2.2, 2.3 договору
покупець здійснює оплату товару шляхом
перерахування грошових коштів в
гривнях на банківський рахунок
продавця, вказаний в рахунку-фактурі.
Оплата згідно рахунку-фактури дійсна в
межах терміну, визначеного в ньому.
Оплата товару проводиться в терміни,
які вказані в специфікаціях до даного
договору.

Цей договір набуває чинності з моменту
його підписання і діє до повного
виконання сторонами своїх зобов'язань
за цим договором (п. 7.1 договору).

Спірні правовідносини, які виникли між
сторонами, регулюються положеннями
цивільного законодавства про поставку.

Так, відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 712
Цивільного кодексу України за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у
встановлений строк (строки) товар у
власність покупця для використання
його у підприємницькій діяльності або
в інших цілях, не пов'язаних з
особистим, сімейним, домашнім або
іншим подібним використанням, а
покупець зобов'язується прийняти товар
і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Матеріали справи свідчать, що на
виконання умов договору № Пд 110413/03 від
11.04.13 р., позивач поставив відповідачу, а
останній прийняв товар - грінфорт 500 л
на загальну суму 17 610,00 грн., що
підтверджується видатковою накладною
№ ЦО000010 від 16.10.13 р., підписаною обома
сторонами та скріпленою печатками обох
підприємств.

Згідно додатку № 3 від 16.10.13 р.,
укладеного між сторонами до договору
поставки, оплата за вищевказаний товар
здійснюється до 16 листопада 2013 р. На
підставі цього додатку позивач надав
відповідачу рахунок-фактуру № ЦО000018
від 16.10.13 р.

Як вбачається з наданих суду доказів,
відповідач згідно рахунку-фактури
№ЦО000018 від 16.10.13 р. здійснив лише
часткову оплату за отриманий товар в
сумі 2 500,00 грн., про що свідчить виписка
банку від 08.11.2013 року.

За правилами частини 1 ст. 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором
або актами цивільного законодавства
не встановлений інший строк оплати
товару.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 ЦК
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами. Одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

За умовами ст. 193 Господарського
кодексу України суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору. Кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами або договором.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на
підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та
іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не спростував данні, які
були заявлені позивачем в сумах до
стягнення з нього. Також, відповідач не
надав суду докази, які свідчать про
повне та належне виконання взятих на
себе договірних зобов'язань перед
позивачем.

Отже, за наслідками дослідження
доказів наданих позивачем по справі,
борг відповідача перед позивачем за
договором № Пд 110413/03 від 11.04.13 р. дійсно
складає в сумі 15 110,00 грн. (17610,00-2500,00).

За умовами пунктів 5.2, 5.3 договору
сторони досягли, згоди, що за порушення
строків (термінів) платежів покупець
сплачує на користь продавця штраф у
розмірі 25% від суми несплаченого
платежу та пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення. Сума простроченого
платежу визначається ціною товару (її
частиною), яку покупець сплатив із
запізненням. Якщо на момент подання
продавцем вимоги або позову до суду
щодо сплати покупцем пені, ціна товару
(її частина) не сплачена покупцем, сума
несплаченої ціни товару (її частини),
для розрахунку пені, визначається
відповідно до встановлених договором
правил на день подання вимоги або
позову щодо сплати пені. Керуючись
положеннями частини 2 статті 625
Цивільного кодексу України, сторони
дійшли згоди, що у випадку прострочення
покупцем платежу, сплата якого
передбачена відповідно до умов цього
договору, покупець на вимогу продавця
сплачує останньому 30 відсотків річних
від простроченої суми.

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. Боржник не звільняється
від відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов'язання.
Боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведених норм та
обставин, суд перевірив нарахування
позивачем розміру пені та 30% річних і, з
урахуванням суми основного боргу,
дійшов висновку про правомірність
стягнення з відповідача за період
прострочення з 17.11.2013 р. по 28.02.2014 р. 30%
річних в сумі 1291,60 грн. та пені в розмірі
559,69 грн.

Крім цього, стягненню з відповідача на
користь позивача відповідно до умов
договору підлягає 25 % штрафу в сумі 3 777,50
грн.

Таким чином, дослідивши надані
позивачем документальні докази,
оцінивши їх у відповідності з вимогами
ст. 43 ГПК України, проаналізувавши
норми діючого законодавства, які
регулюють спірні відносини, суд дійшов
висновку про задоволення позовних
вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Агрохімторг-Україна» (54000, м. Миколаїв,
вул. 4-а Слобідська, буд. №165, ) на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Украгроком» (02660, м.
Київ, вул. Бориспільська, 7, ) - 15 110,00 грн. основного боргу, 3777,50
грн. - штрафу, 1291,60 грн. - 30% річних, 559,69
грн. - пені та 1827,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим
рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання.

Повне рішення складено 14 квітня
2014 року.

Суддя
О.Г.Смородінова