ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2014 р.Справа № 916/3346/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів Савицького Я.Ф., Ярош А.І.

(відповідно до розпорядження голови
суду від 18.04.2014р. №123 розгляд
апеляційної скарги здійснюється даною
судовою колегією)

при секретарі судового засідання
Максіміхіній Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Петров В.С., за
довіреністю №247 від 19.12.2012р.

від відповідача: Яцук Є.В., за
довіреністю №11 від 02.01.2014р.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Державного підприємства "Одеська
залізниця"

на рішення господарського суду
Одеської області від 28 січня 2014 року

по справі №916/3346/13

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Нібулон"

до відповідача Державного
підприємства "Одеська залізниця"

про стягнення 1339,80 грн.

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «СП «Нібулон» звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом про стягнення з ДП „Одеська
залізниця" 1339,80 грн. вартості недостачі
вантажу.

Рішенням господарського суду Одеської
області від 28 січня 2014 року у справі
№916/3346/13 (суддя Гут С.Ф.) позов ТОВ «СП
«Нібулон» до ДП „Одеська залізниця"
задоволено: з ДП „Одеська залізниця" на
користь позивача стягнуто 1339,80 грн.
вартості недостачі вантажу та 1720,50 грн.
судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої
інстанції дійшов висновку, що
відповідальність за виявлену
недостачу вантажу згідно чинного
законодавства покладається саме на
перевізника - ДП "Одеська залізниця",
обов'язком якої є забезпечення
схоронності вантажу під час
перевезення. Доводи відповідача про те,
що відповідальність за нестачу вугілля
не може бути покладена на перевізника,
суд визнав безпідставними та
необґрунтованими, оскільки вони не
ґрунтуються на матеріалах справи.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням
суду першої інстанції, до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою звернувся
відповідач (ДП „Одеська залізниця"), в
якій просить його скасувати та
прийняти нове рішення, яким у
задовольнити позовних вимог ТОВ «СП
«Нібулон» відмовити в повному обсязі, з
посиланням при цьому на
невідповідність висновків суду
обставинам справи, неправильне
застосування судом норм матеріального
права, з мотивів, викладених в
апеляційній скарзі.

Представник скаржника у судовому
засіданні підтримав апеляційну скаргу
та наполягав на її задоволенні.

Представник позивача (ТОВ «СП
«Нібулон») у судовому засіданні надав
пояснення, відповідно до яких позивач
просить залишити апеляційну скаргу ДП
„Одеська залізниця" без задоволення, а
оскаржуване судове рішення без змін.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи,
правильність застосування місцевим
господарським судом норм
процесуального та матеріального права,
заслухавши представників сторін,
апеляційний господарський суд дійшов
до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи,
30.07.2013р. зі станції відправлення
Мар'янівка Південно-західної залізниці
ТОВ «СП «Нібулон» (вантажовідправник,
позивач) на адресу ТОВ «СП «Нібулон»
(вантажоодержувач, позивач) було
відправлено вантаж (ячмінь) у вагонах
№№95682456, 95640686, 95448981, 95343745, 95757639 у
кількості 321300 кг, що підтверджується
залізничною накладною №32660631.

Відповідні відмітки у вказаній
накладній свідчать, що вантаж
завантажений у вагон засобами
відправника, навалом. Вантаж розміщено
й закріплено згідно з 17 п.4.6-8, 3. Вагони
опломбовано ЗПП, зокрема, вагон №95640686
опломбовано наступними ЗПП: ЦЗ78084, ЦЗ78081
ЦЗ78098, ЦЗ78097, ЦЗ78085, ЦЗ78099, ЦЗ78083.

02.08.2013р. при надходженні вагону на
станцію Миколаєв Одеської залізниці
складено акт загальної форми №11008, яким
встановлено, що при огляді вагону
№95640686 встановлено комерційну
несправність вагону, а саме
відсутність одного ЗПП у вагоні (Ц378099),
інші ЗПП справні. На 4 вантажному люку
відсутнє 1 ЗПП, основна погрузла нижче
горловини люка на 300мм, над 4 люком
поглиблення довжиною 1700мм, шириною
1200мм, глибиною 300мм, було накладено
тимчасову пломбу ст. Миколаїв. Брак
усунено.

03.08.2013р. на станції Миколаїв-Вантажний
Одеської залізниці було складено
комерційний акт БК №027009/69, в якому
встановлено, що на підставі акту
загальної форми №11008 від 02.08.2013р. ст.
Миколаєв Одеської залізниці було
проведено комісійне переважування
вагону №95640686 на 150-т вагонних вагах
станції. По документу значиться, що
вантаж ячмінь, тара 21000кг, нетто 57750кг,
фактично виявилось: вантаж ячмінь, вага
брутто 77750кг., тара перевірена 21050кг,
нетто 56700кг, що на 1050кг менше проти
документа. Навантаження в вагоні нижче
горловини 300мм, під 4 люком поглиблення
довжиною 1700мм, шириною 1200мм, глибиною
300мм, доступу до вантажу немає, вагон
технічно справний.

З наявної в матеріалах справи довідки
вантажовідправника вбачається, що
вартість ячменю у вагоні №95640686,
складає 1760 грн. за 1 тону.

10.09.2013р. позивач звертався до
відповідача з претензією щодо сплати
вартості нестачі вантажу у вагоні
№95640686.

У задоволенні вищезазначеної
претензії позивачу було відмовлено.

Вищенаведене стало підставою для
звернення ТОВ «СП «Нібулон» до
місцевого господарського суду з
відповідною позовною заявою.

Дослідивши матеріали справи,
апеляційний господарський суд прийшов
до наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 ГК України за
договором перевезення вантажу одна
сторона (перевізник) зобов'язується
доставити ввірений їй другою стороною
(вантажовідправником) вантаж до пункту
призначення в установлений
законодавством чи договором строк та
видати його уповноваженій на одержання
вантажу особі (вантажоодержувачу), а
вантажовідправник зобов'язується
сплатити за перевезення вантажу
встановлену плату. Договір перевезення
вантажу укладається в письмовій формі.
Укладення договору перевезення
вантажу підтверджується складенням
перевізного документа (транспортної
накладної, коносамента тощо)
відповідно до вимог законодавства.
Перевізники зобов'язані забезпечувати
вантажовідправників бланками
перевізних документів згідно з
правилами здійснення відповідних
перевезень.

Згідно із ст. 909 ЦК України за договором
перевезення вантажу одна сторона
(перевізник) зобов'язується доставити
довірений їй другою стороною
(відправником) вантаж до пункту
призначення та видати його особі, яка
має право на одержання вантажу
(одержувачеві), а відправник
зобов'язується сплатити за перевезення
вантажу встановлену плату. Укладення
договору перевезення вантажу
підтверджується складенням
транспортної накладної (коносамента
або іншого документа, встановленого
транспортними кодексами (статутами).
Законом можуть бути передбачені
особливості укладення та виконання
договору перевезення вантажу.

В силу вимог ч.3 ст. 909 ЦК України, ч.2 ст.
307 ГК України, ст. 6 Статуту залізниць
України наявна у матеріалах справи
залізнична накладна свідчить про
укладення між ТОВ «СП «Нібулон»
(вантажовідправник) і ДП „Одеська
залізниця" (перевізник) договору
перевезення вантажу на користь
вантажоодержувача, яким є ТОВ «СП
«Нібулон».

Як вбачається із залізничної накладної
завантаження вантажу у вагон №95640686
здійснювалось відправником (позивач), а
відповідно до вимог ч.3 ст. 308 ГК України,
які кореспондуються з вимогами ч.2 ст. 917
ЦК України, вантажовідправник
зобов'язаний підготувати вантаж до
перевезення з урахуванням
необхідності забезпечення
транспортабельності та збереження
його в процесі перевезення. Аналогічні
вимоги щодо обов'язку
вантажовідправника підготувати вантаж
з урахуванням його схоронності під час
транспортування містяться і у ст.32
Статуту залізниць України, згідно з
якою навантаження вантажу
здійснюється відправником з
виконанням Технічних умов.

За п.1 Правил пломбування вагонів і
контейнерів вагони і контейнери
пломбуються запірно-пломбувальними
пристроями (пломба в єдиній
конструкції з пристроєм для
блокування), призначеними для
одночасного запирання і пломбування
вагонів і контейнерів або свинцевими
пломбами. Технічні вимоги щодо
конструкції та виготовлення
запірно-пломбувальних пристроїв, пломб
і закруток погоджуються Укрзалізницею.

Як вбачається із залізничної накладної
№32660631 від 30.07.2013р. позивачем, як
вантажовідправником, вжито необхідні
заходи для забезпечення
транспортабельності та збереження
вантажу у вагоні №95640686 в процесі
перевезення, а саме опломбовано вагон 7
ЗПП: ЦЗ78084, ЦЗ78081 ЦЗ78098, ЦЗ78097, ЦЗ78085, ЦЗ78099,
ЦЗ78083.

Матеріали справи свідчать, що
залізниця прийняла вантаж до
перевезення без будь-яких застережень.

Згідно ст. ст. 113, 114 Статуту залізниць
України за незбереження (втрату,
нестачу, псування і пошкодження)
прийнятого до перевезення вантажу,
багажу, вантажобагажу залізниці несуть
відповідальність у розмірі фактично
заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що
втрата, нестача, псування, пошкодження
виникли з не залежних від них причин.
Залізниця відшкодовує фактичні збитки,
що виникли з її вини під час
перевезення вантажу, зокрема, за втрату
чи недостачу - у розмірі дійсної
вартості втраченого вантажу чи його
недостачі.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць
України залізниця несе
відповідальність за збереження
вантажу від часу його прийняття для
перевезення і до моменту видачі
одержувачу. Водночас у ст. 111 Статуту
залізниць України наведено перелік
обставин, наявність яких звільняє
залізницю від відповідальності,
зокрема, якщо вантаж прибув у
непошкодженому відкритому рухомому
складі, завантаженому засобами
відправника, якщо не має ознак втрати,
псування або пошкодження вантажу під
час його перевезення.

Приймаючи до уваги обставини справи,
апеляційний господарський суд
приходить до висновку, що акт загальної
форми №11008 від 02.08.2013р., який
підтверджує відсутність 1 пломби
№ЦЗ78099 на вагоні №95640686 та комерційний
акт від 03.08.2013р. КБ №027009/69, який
засвідчує наявність поглиблень, може
підтверджувати те, що недостача у
спірному вагоні, навантаження до якого
здійснювалось навалом, є результатом
втрати вантажу під час перевезення, при
цьому ДП „Одеська залізниця" не
доведено факт виникнення недостачі з
незалежних від неї обставин.

Договір перевезення конкретного
вантажу укладається між залізницею та
вантажовідправником, тому ст.ст. 115, 133
Статуту залізниць України визначають
вартість вантажу на підставі загальної
суми рахунку або іншого документа
відправника, який підтверджує
кількість і вартість відправленого
вантажу. Ці норми регулюють визначення
суми відшкодування за втрачений або
пошкоджений з вини залізниці вантаж, у
разі, якщо відшкодування здійснюється
за рахунок перевізника, про що
зазначено у п.2.8 роз'яснення президії
Вищого господарського суду України від
29.05.2002р. № 04-5/601.

Згідно з п.24 Статуту залізниць України
вантажовідправники несуть
відповідальність за всі наслідки
неправильності, неточності або
неповноти відомостей, зазначених ними
у накладній, тому при визначенні суми
відшкодування за нестачу вантажу за
рахунок вантажовідправника, або при
встановленні за обставинами справи
вини відправника у пошкодженні або
псуванні вантажу необхідно виходити зі
ст.ст. 22, 623 ЦК України, які передбачають,
що боржник, який порушив зобов'язання,
має відшкодувати завдані збитки, до
яких належать втрати, яких особа
зазнала у зв'язку із знищенням або
пошкодженням речі, а також витрати, які
особа зробила або мусить зробити для
відновлення свого права, в зв'язку з чим
розмір (сума) збитків повинен
визначатися втратами одержувача, а
саме - сумою грошових коштів, сплачених
за отриману пошкоджену або
недоотриману продукцію за цінами, за
якими її оплатив одержувач (в тому
числі і за цінами посередника)".

Дослідивши розрахунок нестачі наданий
позивачем, апеляційний господарський
суд приходить до висновку, що такий
розрахунок здійснено відповідно до
вимог чинного законодавства.

Таким чином, апеляційний господарський
суд погоджується з висновком
господарського суду першої інстанції
про наявність підстав для задоволення
позовних вимог ТОВ «СП «Нібулон» у
повному обсязі.

За умовами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, оскільки
доводи, викладені в апеляційній скарзі,
та матеріали справи не спростовують
вищенаведені висновки суду першої
інстанції, апеляційний господарський
суд вважає, що оскаржуване судове
рішення прийнято з дотриманням норм
матеріального і процесуального права,
відповідає фактичним обставинам і
матеріалам справи, а підстави,
передбачені ст. 104 ГПК України, для його
зміни чи скасування відсутні.

За таких обставин оскаржуване рішення
місцевого господарського суду слід
залишити без змін, а апеляційну
Державного підприємства "Одеська
залізниця" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського
процесуального кодексу України,
апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської
області від 28 січня 2014 року у справі
№916/3346/13 залишити без змін, а апеляційну
скаргу Державного підприємства
"Одеська залізниця" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття і може бути оскаржена у
касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 24
квітня 2014 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов
Я.Ф. Савицький А.І. Ярош