ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" квітня 2014 р.Справа № 916/998/14

Господарський суд Одеської області у
складі судді Мостепаненко Ю.І.,

при секретарі судового засідання
Чебан К.В.

за участю представників сторін:

від позивача - Кузнецова А.В. (за
довіреністю № 14/20-39-14 від 08.01.2014р.),

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовом державного публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Украгролізинг"

до відповідача - селянського
(фермерського) господарства
„Бесарабія"

про стягнення 17 939,62 грн.

встановив:

Державне публічне акціонерне
товариство „Національна акціонерна
компанія „Украгролізинг" (ДПАТ „НАК
„Украгролізинг") звернулось до
господарського суду Одеської області з
позовом, в якому просить стягнути з
селянського (фермерського)
господарства „Бесарабія" (СФГ
„Бесарабія") 17 939,62 грн., поклавши на
відповідача витрати по сплаті судового
збору.

В обґрунтування заявлених вимог
позивач посилається на порушення
відповідачем умов укладеного між
сторонами договору фінансового
лізингу № 15-12-105ств-фл/421 від 26.09.2012р. в
частині своєчасної та повної оплати
лізингових платежів.

Ухвалою господарського суду Одеської
області від 18.03.2014р. порушено
провадження по справі № 916/998/14 за даним
позовом, розгляд справи призначено на
09.04.2014р.

В судовому засіданні представник
позивача підтримав позовні вимоги в
повному обсязі та просив їх
задовольнити.

Відповідач у судове засідання не
з'явився, про поважність причин
відсутності не повідомив, письмового
відзиву на позовну заяву до суду не
надав, право на захист не використав,
хоч і повідомлявся про час та місце
проведення судового засідання, про що
свідчить наявне в матеріалах справи
поштове повідомлення про вручення
ухвали суду.

Таким чином, справа розглядається за
наявними в ній матеріалами відповідно
до ст. 75 ГПК України.

Згідно із приписами ст. 85 ГПК України в
судовому засіданні 09.04.2014р. оголошено
вступну і резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд встановив наступне.

26.09.2012р. між ДПАТ „НАК „Украгролізинг"
(Лізингодавець) та СФГ „Бесарабія"
(Лізингоодержувач) укладений договір
фінансового лізингу № 15-12-105ств-фл/421,
відповідно до умов якого Лізингодавець
передає Лізингоодержувачу у
користування на визначений договором
строк предмет лізингу, який
набувається ним у власність у
постачальника, самостійно обраного
Лізингоодержувачем, та визначений у
додатку до договору "Найменування,
кількість, ціна і вартість предмета
лізингу", що є специфікацією предмета
лізингу, а останній сплачує за це
лізингові платежі на умовах договору.

П. 2.2 Договору встановлено, що строк
лізингу відраховується з дати
підписання акту приймання-передачі між
сторонами (Акт), що укладається у 5-ти
автентичних примірниках.

Згідно п. 2.3 Договору постачальник,
перелік, кількість, ціна, вартість,
строк лізингу, строк передачі і адреси
місця передачі Предмета лізингу
встановлюються додатками до Договору
„Найменування, кількість, ціна і
вартість Предмета лізингу". Передача
Предмета лізингу здійснюється на
умовах EXW згідно з Міжнародними
правилами Інкотермс.

Відповідно до п. 3.4.3 Договору
Лізиногоодержувач зобов'язаний
своєчасно та в повному обсязі
сплачувати лізингові платежі
відповідно до умов Договору.

П. 4.1 сторони узгодили, що за
користування Предметом лізингу
Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю
лізингові платежу, що включають:

- попередній лізинговий платіж в
частині відшкодовування вартості
Предмета лізингу в розмірі 15% його
вартості (включаючи ПДВ), на який не
нараховується лізинговий платіж в
частині комісії за організацію
поставки Предмета лізингу;

- комісію за організацію поставки
Предмета лізингу в розмірі 7% (без ПДВ)
від невідшкодованої попереднім
лізинговим платежем вартості Предмету
лізингу, відповідно до законодавства
України щодо оподаткування податком на
додану вартість;

- відшкодування вартості Предмета
лізингу рівними частинами за весь
термін лізингу від суми
невідшкодованої попереднім платежем
вартості Предмета лізингу;

- комісію за супроводження Договору у
розмірі 7% річних (без ПДВ) від
невідшкодованої попереднім лізинговим
платежем та черговими платежами
вартості Предмета лізингу, відповідно
до законодавства України щодо
оподаткування податком на додану
вартість.

Лізингоодержувач після укладання
Договору, на підставі виставленого
Лізингодавцем рахунку, який діє
протягом трьох днів, перераховує на
рахунок Лізингодавця: попередній
лізинговий платіж у розмірі,
визначеному п. 4.1 даного Договору. Датою
сплати попереднього платежу є дата
надходження коштів на рахунок
Лізингодавця (п. 4.2 Договору).

З моменту підписання Акту
Лізиногоодержувач за користування
останнім сплачує Лізингодавцю чергові
лізингові платежі, що включають:

- відшкодування вартості Предмета
лізингу рівними частками за весь
термін лізингу від суми
невідшкодованої попереднім платежем
вартості Предмета лізингу;

- комісію за супроводження Договору у
розмірі, визначеному п. 4.1 даного
Договору;

- комісію за організацію поставки
Предмета лізингу в розмірі,
визначеному п. 4.1 даного Договору, яка
сплачується разом зі сплатою чергових
лізингових платежів згідно з додатком
до Договору „Графік сплати лізингових
платежів" наступним чином: 90%
сплачується разом зі сплатою першого
чергового лізингового платежу, 10%
сплачуються разом зі сплатою другого
чергового лізингового платежу.

Черговість сплати лізингових платежів
у частині відшкодування вартості
Предмету лізингу та сплати комісії за
супроводження Договору кратна трьом
місяцям. Термін сплати кожного
лізингового платежу встановлюється
числом дати підписання Акту. Перший
лізинговий платіж сплачується через
три місяці з дати підписання Акту,
подальші платежі - через кожні три
місяці (п. 4.3 Договору).

Розмір лізингових платежів, їх
складових частин встановлюються
додатком до Договору „Графік сплати
лізингових платежів" (п. 4.4 Договору).

П. 5.1 Договору встановлено, що Предмет
лізингу передається Лізингоодержувачу
за Актом за умови перерахування
платежу у розмірі та в порядку,
визначеному п. 4.2 Договору.

За порушення строків сплати лізингових
платежів Лізингоодержувач за кожний
календарний день прострочення від
несплаченої суми сплачує Лізингодавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня (п. 7.1 Договору).

Як вбачається з п. 8.1 Договору, Договір
набуває чинності від дати надходження
платежу, визначеного та сплаченого
згідно п. 4.2 Договору, і діє до
закінчення строку лізингу, зазначеного
в додатку до Договору „Найменування,
кількість, ціна і вартість Предмета
лізингу", та виконання сторонами всіх
зобов'язань за цим Договором.

Перелік майна та вартість майна, що
передано в лізинг, погоджено сторонами
в додатку № 1 до Договору - це трактор
КИЙ-14102 за ціною 219 000,00 грн. (з
урахуванням ПДВ), строк лізингу - 5
років.

Крім того, сторонами узгоджено "Графік
сплати лізингових платежів" (додаток №2
до Договору, наявний в матеріалах
справи).

10.10.2012 року між сторонами по Договору
підписано Акт приймання-передачі
сільськогосподарської техніки № 8,
згідно якого відповідач отримав
Трактор КИЙ-14102, зав. № 014671 загальною
вартістю 219 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних
вимог позивач зазначив, що згідно з
"Графіком сплати лізингових платежів"
та п.4.1, 4.2 Договору:

- 10.01.2013р. Лізингоодержувач був
зобов'язаний сплатити за користування
предметом лізингу 1-й лізинговий платіж
у сумі 24 292,58 грн.;

- 10.04.2013р. Лізингоодержувач був
зобов'язаний сплатити за користування
предметом лізингу 2-й лізинговий платіж
у сумі 13 705,29 грн.;

- 10.07.2013р. Лізингоодержувач був
зобов'язаний сплатити за користування
предметом лізингу 3-й лізинговий платіж
у сумі 12 239,36 грн.;

- 10.10.2013р. Лізингоодержувач був
зобов'язаний сплатити за користування
предметом лізингу 4-й лізинговий платіж
у сумі 12 076,48 грн.;

- 10.01.2014р. Лізингоодержувач був
зобов'язаний сплатити за користування
предметом лізингу 5-й лізинговий платіж
у сумі 11 913,60 грн.

При цьому, свої зобов`язання щодо
сплати лізингових платежів відповідач
виконав не в повному обсязі:

- заборгованість за 1-й, 2-й, 3-й
Лізинговий платіж відповідач сплатив
вчасно та в повному обсязі та частково
погасив заборгованість за 4-м
Лізинговим платежем в розмірі 6 861,50
грн.;

- заборгованість за 5-им Лізинговим
платежем відповідачем не сплачена
взагалі.

Все вищеперелічене і стало підставою
для звернення позивача до суду з даним
позовом про стягнення з відповідача 17
939,62, з яких: 17 128,58 грн. - заборгованість
по чергових лізингових платежах, 536,91
грн. - пеня, 150,23 грн. - інфляційні
нарахування та 123,90 грн. - 3% річних.

Дослідивши надані докази у сукупності,
суд дійшов висновку про наявність
підстав для задоволення позовних
вимог, з огляду на таке.

Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених ст. 11 ЦК України, а саме:
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, зокрема, з договорів
та інших правочинів.

Ст.193 ГК України, ст. 526 ЦК України
передбачено, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов`язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Одностороння відмова від
виконання зобов`язань не допускається,
крім випадків, передбачених законом
(ч.ч.1, 7 ст. 193 ГК України).

Ч. 1 та ч. 2 ст. 806 ЦК України встановлено,
що за договором лізингу одна сторона
(лізингодавець) передає або
зобов'язується передати другій стороні
(лізингоодержувачеві) у користування
майно, що належить лізингодавцю на
праві власності і було набуте ним без
попередньої домовленості із
лізингоодержувачем (прямий лізинг), або
майно, спеціально придбане
лізингодавцем у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов (непрямий лізинг),
на певний строк і за встановлену плату
(лізингові платежі). До договору
лізингу застосовуються загальні
положення про найм (оренду) з
урахуванням особливостей,
встановлених цим параграфом та
законом. До відносин, пов'язаних з
лізингом, застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж та
положення про договір поставки, якщо
інше не встановлено законом.

В силу вимог ч. 3 зазначеної статті,
особливості окремих видів і форм
лізингу встановлюються законом.
Водночас вимогами ч. 7 ст. 292 ГК України
також передбачено,

що правове регулювання лізингу
здійснюється відповідно до цього
Кодексу та інших законів.

Правові та економічні засади
фінансового лізингу визначені Законом
України "Про фінансовий лізинг",
відповідно до ч. 2 ст. 1 якого за
договором фінансового лізингу
лізингодавець зобов'язується набути у
власність річ у продавця
(постачальника) відповідно до
встановлених лізингоодержувачем
специфікацій та умов і передати її у
користування лізингоодержувачу на
визначений строк не менше одного року
за встановлену плату (лізингові
платежі).

Відповідно до ст.11 Закону України "Про
фінансовий лізинг" лізингоодержувач
зобов'язаний своєчасно сплачувати
лізингові платежі.

Ст. 16 Закону України "Про фінансовий
лізинг" передбачено, що сплата
лізингових платежів здійснюється в
порядку, встановленому договором.
Лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину
вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за
отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що
безпосередньо пов'язані з виконанням
договору лізингу.

Ст. 627 ЦК України зазначає, що -
відповідно до ст.6 цього Кодексу -
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості

Згідно із ст.629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

Ціна в договорі встановлюється за
домовленістю сторін (ч. 1 ст. 632 ЦК
України).

З огляду на вищевикладене, на умови
договору, а також із урахуванням
встановлених обставин справи,
перевіривши розрахунок заявленої до
стягнення суми, суд вважає, що позовні
вимоги про стягнення 17 128,58 грн.
лізингових платежів є обґрунтованими і
правомірними, а тому підлягають
задоволенню.

Аналізуючи вимоги про стягнення пені,
суд вказує наступне.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Згідно до ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання. При цьому, пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Відповідно до п. 4.3 договору
фінансового лізингу з моменту
підписання акту Лізингоодержувач за
користування предметом лізингу
сплачує Лізингодавцю чергові
лізингові платежі, зокрема, черговість
сплати лізингових платежів в частині
відшкодування вартості предмета
лізингу та сплати комісії за
супроводження договору кратна трьом
місяцям. Термін сплати кожного
лізингового платежу встановлюється
числом дати підписання акту. Перший
лізинговий платіж сплачується через
три місяці з дати підписання акту,
подальші платежі-через кожні три
місяці.

Відповідно до п. 7.1 договору
фінансового лізингу за порушення
строків сплати лізингових платежів
Лізингоодержувач за кожний
календарний день прострочення від
несплаченої суми сплачує Лізингодавцю
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ, що діяла в період, за який
нараховується пеня.

Перевіривши відповідний розрахунок
позивача, враховуючи факт
несвоєчасного виконання відповідачем
грошового зобов'язання щодо сплати
чергових лізингових платежів, суд
вважає обґрунтованими позовні вимоги в
частині стягнення з відповідача пені у
сумі 536,91 грн.

Щодо вимог позивача про сплату 3 %
річних та інфляційних нарахувань, суд
зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України,
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити
суму боргу з урахуванням

встановленого індексу інфляції за
весь час прострочення, а також три
проценти річних від простроченої
суми, якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом. В
силу вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник
не звільняється від відповідальності
за неможливість виконання ним
грошового зобов'язання.

На підставі зазначеної норми закону
позивачем на суму заборгованості було
нараховано 3% річних, які, згідно
розрахунку позивача, перевіреного
судом, становлять 123,90 грн., та
підлягають стягненню з відповідача.

При застосуванні індексу інфляції слід
мати на увазі, що індекс розраховується
не на кожну дату місяця, а в середньому
на місяць і здійснюється шляхом
множення суми заборгованості на момент
її виникнення на сукупний індекс
інфляції за період прострочення
платежу. При цьому, сума боргу, яка
сплачується з 1 по 15 день відповідного
місяця, індексується з врахуванням
цього місяця, а якщо сума боргу
сплачується з 16 по 31 день місяця,
розрахунок починається з наступного
місяця. Аналогічно, якщо погашення
заборгованості здійснено з 1 по 15 день
відповідного місяця, інфляційні втрати
розраховуються без врахування цього
місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то
інфляційні втрати розраховуються з
врахуванням даного місяця (див.
постанову Вищого господарського суду
України від 01.02.2012 р. № 52/30).

З урахуванням вищезазначеного, суд,
перевіривши розрахунок позивача щодо
сплати відповідачем інфляційних у
розмірі 150,23 грн. встановив, що при
здійснені даного розрахунку позивач
допустив помилку, а саме невірно
визначив момент виникнення
заборгованості у відповідача, в зв'язку
з чим зробив власний розрахунок
інфляційних та встановив, що розмір
інфляційних перевищує суму
інфляційних, заявлених до стягнення
позивачем. При цьому, враховуючи, що у
суду відсутні повноваження щодо
збільшення позовних вимог, а таке право
відповідно до ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України
належить виключно позивачу, суд не
виходить за межі позовних вимог та
приймає заявлену позивачем суму
інфляційних до стягнення, розраховану
за розрахунком позивача та яка
безпосередньо заявлена у позові.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у
справі є будь-які фактичні дані, на
підставі яких господарський суд у
визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Відповідно до ст. 34 ГПК України
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

За приписами ст. 43 ГПК України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд
дійшов висновку про необхідність
задоволення позовних вимог зі
стягненням з відповідача 17 128,58 грн. -
суми лізингових платежів, 536,91 грн. -
пені, 123,90 грн. - 3% річних та 150,23 грн. -
інфляційних нарахувань.

На підставі ст.44, 49 ГПК України судові
витрати по сплаті судового збору
покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 ГПК України,
суд вирішив:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути селянського (фермерського)
господарства „Бесарабія" (68160, Одеська
область, Татарбунарський район, с.
Тузли, вул. Нова, 1, ) на
користь державного публічного
акціонерного товариства „Національна
акціонерна компанія „Украгролізинг"
(01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-а, ) 17 128 (сімнадцять тисяч сто
двадцять вісім) грн. 58 коп. - суми
лізингових платежів, 536 (п'ятсот
тридцять шість) грн. 91 коп. - пені, 150
(сто п'ятдесят) грн. 23 коп. - інфляційних

нарахувань, 123 (сто двадцять три) грн. 90
коп. - 3% річних та 1 827 (одну тисячу
вісімсот двадцять сім) грн. - витрат по
сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної
сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання
рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено та
підписано 14.04.2014 року.

Суддя
Мостепаненко Ю.І.