ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

27 березня 2014 року Справа № 5017/2636/2012

Вищий господарський суд України у
складі колегії суддів:

головуючого суддіМалетича
М.М.,суддів:Козир Т.П., Кота О.В., Могил
С.К., Панової І.Ю.,розглянувши
заявуКраснокосянської сільської ради
Білгород-Дністровського району
Одеської областіпро перегляд
Верховним Судом
УкраїнипостановиВищого
господарського суду України від 03.12.2013у
справі№ 5017/2636/2012за позовомТовариства з
обмеженою відповідальністю "Красний
рибак"доКраснокосянської сільської
ради Білгород-Дністровського району
Одеської областіза участю третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору, на стороні
відповідача:Білгород-Дністровської
районної державної адміністрації
Одеської областіпровизнання права
користування земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду Одеської
області від 08.07.2013 у справі № 5017/2636/2012
відмовлено в задоволенні позовних
вимог про визнання права користування
земельною ділянкою.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 24.09.2013 рішення
господарського суду Одеської області
від 08.07.2013 скасовано та позовні вимоги
задоволено; визнано за позивачем право
користування земельною ділянкою
площею 576,3 га на території
Краснокосянської сільської ради
Одеської області відповідно до
державного акта на право постійного
користування землею від 10.07.1997.

Постановою Вищого господарського суду
України від 03.12.2013 у даній справі
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 24.09.2013 залишено
без змін.

Краснокосянська сільська рада
Білгород-Дністровського району
Одеської області звернулась із заявою
про перегляд Верховним Судом України
постанови Вищого господарського суду
України від 03.12.2013 у справі № 5017/2636/2012, у
якій просить указану постанову та
постанову Одеського апеляційного
господарського суду від 24.09.2013
скасувати, а рішення господарського
суду Одеської області від 08.07.2013
залишити без змін.

Заяву з посиланням на постанови Вищого
господарського суду України від 13.03.2013
у справі № 5023/2282/12, від 26.02.2013 у справі №
27/5005/4158/2012, від 07.06.2011 у справі №
20-30/45-09-1202 мотивовано неоднаковим
застосуванням Вищим господарським
судом України одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Розглянувши заяву про перегляд
постанови суду касаційної інстанції та
додані до неї матеріали, Вищий
господарський суд України вважає за
необхідне відмовити в допуску справи
до провадження Верховного Суду України
з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої
статті 11116 Господарського
процесуального кодексу України (далі -
ГПК України) заява про перегляд судових
рішень господарських судів може бути
подана на підставі неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права, внаслідок чого
ухвалено різні за змістом судові
рішення у подібних правовідносинах.

Ухвалення різних за змістом судових
рішень (пункт 1 частини першої статті
11116 ГПК України) матиме місце в разі,
коли суд (суди) касаційної інстанції у
розгляді двох чи більше справ за
подібних предмета і підстав позову,
змісту позовних вимог та встановлених
судом фактичних обставин і однакового
матеріально-правового регулювання
спірних правовідносин дійшов (дійшли)
неоднакових правових висновків,
покладених в основу цих судових рішень.

У постанові від 03.12.2013 у справі №
5017/2636/2012, про перегляд якої просить
заявник, Вищий господарський суд
України погодився з висновками суду
апеляційної інстанції щодо наявності
правових підстав для задоволення
позову про визнання права користування
земельною ділянкою за позивачем,
виходячи із встановлених судами
обставин справи про те, що: на момент
звернення позивача до суду з позовом
державний акт на право постійного
користування землею від 10.07.1997
посвідчував як правовстановлюючий
документ право користування позивачем
спірною земельною ділянкою та у зв'язку
з невизнанням відповідачем такого
права, воно підлягає судовому захисту;
всі майнові права та обов'язки набуті
РАКП "Красний рибак" та ЗАТ РАКП
"Красний рибак" перейшли до позивача, у
тому числі права щодо спірної
земельної ділянки. Крім того, судом
касаційної інстанції зазначено, що
товариство має право користування
спірною земельною ділянкою, але
зобов'язане оформити це право на себе в
порядку, передбаченому чинним
законодавством.

Водночас у постанові від 26.02.2013 у справі
№ 27/5005/4158/2012, на яку посилається
заявник, суд касаційної інстанції
погодився з висновками суду
апеляційної інстанції щодо відмови у
задоволенні позову про визнання права
постійного користування земельною
ділянкою та зобов'язання зареєструвати
і видати новий державний акт на право
постійного користування земельною
ділянкою, виходячи із встановлених
судом обставин справи про те, що право
позивача на користування земельною
ділянкою ніким не оспорюється.

Таким чином, зазначені судові рішення
не підтверджують доводів заявника щодо
неоднакового застосування судом
касаційної інстанції одних і тих самих
норм матеріального права у подібних
правовідносинах, а свідчать лише про
наявність у згаданих справах різних
обставин, залежно від яких суд
касаційної інстанції дійшов
відповідних правових висновків.

Постановою Вищого господарського суду
України від 13.03.2013 у справі № 5023/2282/12, на
яку посилається заявник, рішення судів
попередніх інстанцій скасовано, а
справу передано на новий розгляд до
суду першої інстанції. Однак, прийняття
касаційною інстанцією постанови про
скасування рішень судів нижчих
інстанцій з передачею справи на новий
розгляд не означає остаточного
вирішення спору в справі, а тому на
відповідну постанову не може
здійснюватися посилання на
підтвердження підстави, встановленої
пунктом 1 частини першої статті 11116 ГПК
України.

Крім того, постанова Вищого
господарського суду України від 07.06.2011
у справі № 20-30/45-09-1202 не може бути
доказами неоднакового застосування
судом касаційної інстанції одних і тих
самих норм матеріального права з
огляду на відмінність предмету і
підстав позову у вказаній справі в
порівнянні зі справою, про перегляд
постанови в якій подано заяву, що
виключає подібність правовідносин у
розумінні статті 11116 ГПК України. Так, у
справі № 5017/2636/2012 заявлено позов про
визнання права користування земельною
ділянкою, тоді як у справі № 20-30/45-09-1202
предметом позову є визнання частково
незаконним рішення міської ради та
скасування відповідних пунктів
рішення.

За таких обставин відсутні підстави
для допуску даної справи до
провадження Верховного Суду України.

Керуючись статтями 86, 11116, 11121 ГПК
України, Вищий господарський суд
України

У Х В А Л И В:

Відмовити Краснокосянській сільській
раді Білгород-Дністровського району
Одеської області у допуску справи №
5017/2636/2012 до провадження Верховного Суду
України.

Головуючий суддя М. Малетич Судді Т.
Козир О. Кот С. Могил І. Панова