ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.04.14р. Справа № 904/1015/14

За позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІТІС ГРУП", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.
Новомосковськ Дніпропетровської
області

про стягнення 36 469,29 грн.

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: не з"явився;

від відповідача: не з"явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ВІТІС ГРУП"
звернулось до господарського суду
Дніпропетровської області з позовною
заявою до Фізичної особи-підприємця
ОСОБА_1 про стягнення заборгованість у
загальному розмірі 36 469,29 грн., який
складається з сум: 31 551,50 грн. -
основного боргу, 2 236,83 грн. - пені, 1 577,57
грн. - штрафу, 1 103,39 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що
відповідно до укладеного між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВІТІС ГРУП"
(постачальник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець)
договору постачання № 129-11Д від
10.09.2011р., позивачем передано у власність
відповідачу товар на загальну суму 37
848,78 грн. Відповідачем прийнято товар,
але у встановлений договором термін не
здійснено оплату за поставлений товар
в повному обсязі.

Представники сторін в судове засідання
не з'явились, про час і місце судового
засідання, повідомленні судом належним
чином за адресами зазначеними в
позовній заяві.

13.03.2014р. від позивача надійшло письмове
клопотання про розгляд справи без
участі представника позивача на
підставі наявних в матеріалах справі
документів. Надав докази часткової
оплати заборгованості відповідачем
(банківські виписки по рахунку від
25.05.2012р., від 12.10.2012р., від 15.01.2013р., від
14.05.2013р., 03.09.2013р.), а також підписаний
сторонами та скріплений печатками
сторін акт звірки взаємних розрахунків
від 15.05.2013р.

Неприбуття у судове засідання
представників сторін за викладених
обставин не є перешкодою для розгляду
справи.

Суд вважає за можливе розглянути дану
справу по суті за наявними в ній
матеріалами відповідно до ст.75
Господарського процесуального кодексу
України.

За згодою представників сторін у
судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення
відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між Товариством з обмеженою
відповідальністю "ВІТІС ГРУП"
(постачальник) та Фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_1 (покупець)
укладений договір постачання № 129-11Д
від 10.09.2011р.

Згідно п.1.1. договору постачальник
зобов'язується поставляти окремими
партіями та передавати у власність
покупцеві замовлений товар, а покупець
зобов'язується приймати товар і
оплачувати його. Ассортимент,
кількість, ціна та загальна вартість
товару зазначена в накладних на кожну
партію.

Відповідно до ч.2 ст. 265 ГК України
договір поставки укладається на розсуд
сторін або відповідно до державного
замовлення.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до 2.1. договору постачальник
зобов'язаний поставляти товар протягом
5 днів з моменту узгодження сторонами
замовлення, якщо не погоджено інше
(п.3.1.).

Відповідно до п.3.1. договору
постачальник здійснює поставку на
умовах DDP (правила ІНКОТЕРМС у редакції
2000 року) на адресу покупця (далі "пункт
поставки"): АДРЕСА_1. Умови поставки
можуть бути змінені за погодженням
сторін.

Ціна на товар вказана у
товарно-транспортній накладній та/або
видатковій накладній. Вартість товару
є узгодженою сторонами за наявності
печаток (штампів) або підпису
відповідальних осіб сторін на
накладній (п.4.1. договору).

На виконання умов договору позивач
згідно залучених до матеріалів справи
накладних (а.с.32-54) поставив відповідачу
товар на загальну суму 37 848,78 грн.

Товар був прийнятий відповідачем без
будь-яких зауважень в повному обсязі,
без претензій, що підтверджено
підписом повноважного представника
відповідача у видаткових накладних.

Згідно до ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору, одностороння відмова від
виконання зобов'язання не
допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо
у зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.4.2. договору термін
сплати 60 (шістдесят) календарних днів з
дати поставки товару.

Відповідно до п.4.3. договору
зобов'язання покупця по оплаті
поставленого товару вважаються
виконаними після зарахування коштів
на рахунок постачальника чи коштів у
касу останнього.

У встановленні договором строки
відповідач договірні зобов'язання
належним чином не виконав, за
придбаний за договором товар
розрахувався лише частково на загальну
суму 4 257,34 грн., що підтверджується
банківськими виписками (а.с.71-75) та
частково повернув неоплачений товар
на суму 2 116,72 грн.

Враховуючи, що поставка товару була
здійснена позивачем на загальну
суму 37 848,78 грн., а товар оплачено
відповідачем та повернуто на загальну
суму 6 374,06 грн., сума основного боргу
складає 31 474,72 грн. В загальну суму
основного боргу позивачем включено
залишок неоплаченого товару за
видатковою накладною № ВИ000037014 від
28.11.2011р. у розмірі 76,78 грн.

Таким чином, на момент подання позовної
заяви заборгованість відповідача
перед позивачем складає загальний
розмір 31 551,50 грн. (37 848,78 грн. - (4 257,34
грн. + 2 116,72 грн. ) + 76,78 грн. = 31 551,50 грн.).

Суму основного боргу також
підтверджено матеріалами справи, в
тому числі актом звірки
взаєморозрахунків станом на 06.11.2013р.
(а.с.76-78).

Підписання акту звірки відповідачем
розцінюється судом як визнання
відповідачем суми основного боргу за
договором постачання № 129-11Д від
10.09.2011р., а тому вимога позивача про
стягнення основного боргу у розмірі 31
551,50 грн. підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 610 ЦК України порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, у
встановлений договором строк,
відповідач договірні зобов'язання в
частині сплати заборгованості за
поставлений позивачем товар вчасно та
в повному обсязі не виконав.

Статтею 625 ЦК України боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення та
три проценти річних від простроченої
суми.

Позивач просить на підставі ст. 625 ЦК
України стягнути з відповідача 3%
річних за період прострочення з 22.03.2012р.
по 12.02.2014р. у розмірі 1 103,39 грн.

Перевіривши правильність нарахування
3% річних суд знайшов його вірним,
вказана вимога підлягає задоволенню у
розмірі визначеному позивачем.

Згідно ст. 546 ЦК України виконання
зобов'язання може забезпечуватися
неустойкою, порукою, гарантiєю,
заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України,
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст.551 ЦК України, якщо
предметом неустойки є грошова сума, її
розмір встановлюється договором або
актом цивільного законодавства.

Згідно п. 5.3. договору у разі затримки
оплати за отриманий товар, покупець
зобов'язаний сплатити постачальнику
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки Національного банку України, що
діяла на період нарахування пені, від
загальної суми заборгованості за кожен
день прострочення.

Позивачем нарахована пеня за період
прострочення з 22.03.2012р. по 12.02.2014р. по
кожній накладній окремо з додержанням
вимог п.6 ст. 232 ГК України та Закону
України "Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань" у сумі 2 236,83 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору сторона, що
не виконує належним чином умови
договору, зобов'язана сплатити іншій
стороні штраф у розмірі 5% від суми
невиконаного або виконаного
неналежним чином зобов'язання.

Позивачем за прострочення оплати
поставленого товару нараховано до
сплати відповідачу штраф у розмірі 1
577,57 грн.

Отже, позивач просить одночасно
стягнути з відповідача за порушення
умов договору штраф та пеню.

Суд, вважає ці вимоги позивача
обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідач здійснював оплату за
поставлений товар несвоєчасно, чим
порушив умови укладеного договору.

Можливість одночасного стягнення пені
та штрафу за порушення окремих видів
господарських зобов'язань пердбачено
частиною другою статті 231
Господарського кодексу України.

Чинне законодавство не встановлює для
учасника господарських відносин, який
порушив господарське зобов'язання за
договором, обмежень передбачати в
договорі одночасне стягненя пені та
штрафу, що узгоджується із свободою
договору, встановленою статтею 627
Цивільного кодексу України, коли
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості

Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
статті 61 Конституції України, оскільки
згідно зі статттею 549 Цивільного
кодексу України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до статті 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій, тобто не є
окремими та самостійними видами
юридичної відповідальності. У межах
одного виду відповідальності може
застосовуватися різний набір санкцій.

Договором передбачено
господарсько-правову відповідальність
за порушення умов договору у вигляді
сплати неустойки - пені та штрафу.

Враховуючи положення закону, суд
вважає за можливе задовольнити вимоги
позивача щодо одночасного стягнення
пені та штрафу у розмірах визначених
позивачем.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України, кожна
сторона повинна довести ті обставини
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Станом на момент вирішення спору
докази оплати відповідачем основного
боргу пені та річних в матеріалах
справи відсутні.

З урахуванням всіх обставин справи, суд
вважає вимоги позивача обґрунтованими
та такими, що підлягають задоволенню в
повному обсязі в загальній сумі 36 469,29
грн., яка складається з сум: 31 551,50
грн. - основного боргу, 2 236,83 грн. - пені,
1 577,57 грн. - штрафу, 1 103,39 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу витрати
пов'язані з розглядом справи при
задоволенні позову покладаються на
відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_1 (51200, АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ВІТІС ГРУП" (03055, м.
Київ, вул. Шулявська, 10/12-Д, ) 31 551,50 грн. - основного боргу, 2
236,83 грн. - пені, 1 577,57 грн. - штрафу, 1 103,39
грн. - 3% річних, 1 827,00 грн. - судового
збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення
десятиденного строку з дня підписання
рішення, оформленого відповідно до ст.84
ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

15.04.2014р.

Суддя В.Г. Бєлік