ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2014 року Cправа № 910/9883/13 Вищий
господарський суд України у складі
колегії суддів:

Головуючого судді:Шевчук
С.Р.,суддів:Акулової Н.В., Владимиренко
С.В. -доповідач,розглянув касаційну
скаргу Комунального підприємства
"Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Солом’янської районної у місті Києві
державної адміністрації"на
постановуКиївського апеляційного
господарського суду від 28.11.2013р. та
рішеннягосподарського суду міста
Києва від 06.08.2013р.у справі№910/9883/13
господарського суду міста Києваза
позовомКомунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація"доКомуналь
ного підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Солом’янської
районної у місті Києві державної
адміністрації"за участютретьої особи
без самостійних вимог на предмет спору:
Солом’янської районної у місті Києві
державної адміністраціїпростягнення
грошових коштів

За участю представників:

- позивача: Цимбаліст В.В., дов.
№155/1/11-01 від 08.01.2014р.;

- відповідача: Дмитренко В.А., дов.
№155/38 від 20.01.2014р.;

- третьої особи: не з'явилися;

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство
"Київжитлоспецексплуатація"
звернулося до господарського суду
міста Києва з позовом до Комунального
підприємства "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Солом’янської районної у місті Києві
державної адміністрації" про стягнення
1117771,27грн. матеріальних збитків у
вигляді неодержаного доходу (упущеної
вигоди) за період з 01.10.2012р. по 30.04.2013р.

Ухвалою господарського суду м. Києва
від 25.06.2013р. залучено до участі у справі
третю особу на стороні відповідача
Солом’янську районну у м. Києві
державну адміністрацію.

Позивачем було подано заяву про
зменшення розміру позовних вимог з
проханням стягнути з відповідача
812976,79грн. збитків у вигляді
неодержаного доходу (упущеної вигоди)
за період з 01.10.2012р. по 30.04.2013р.

Рішенням господарського суду міста
Києва від 06.08.2013р. у справі №910/9883/13
(суддя Власов Ю.Л.), залишеним без змін
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 28.11.2013р.
(колегія суддів у складі головуючого
судді Іоннікової І.А., суддів Гаврилюка
О.М., Коротун О.М.), позов задоволено
повністю. Стягнуто з Комунального
підприємства "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Солом’янської районної у місті Києві
державної адміністрації" на користь
Комунального підприємства
"Київжитлоспецексплуатація" збитки в
сумі 812976,79грн. та судовий збір в сумі
16259,54грн.

Не погодившись з прийнятими у справі
судовими рішеннями, відповідач
звернувся до Вищого господарського
суду України з касаційною скаргою, в
якій, посилаючись на порушення судами
попередніх інстанцій норм
матеріального та процесуального права,
просить скасувати постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 28.11.2013р. та
рішення господарського суду міста
Києва від 06.08.2013р. у справі №910/9883/13 і
прийняти постанову, якою в позові
відмовити повністю.

Заявлене скаржником клопотання про
зупинення виконання оскаржуваних
судових актів до закінчення їх
перегляду в порядку касації судом
касаційної інстанції не задоволено,
оскільки у відповідності до ст.1211
Господарського процесуального кодексу
України є правом, а не обов'язком суду
касаційної інстанції, а також з огляду
на ненадання відповідачем доказів
наявності постанови про відкриття
виконавчого провадження за наказом
господарського суду міста Києва від
12.12.2013р. у даній справі.

Розглянувши матеріали справи,
касаційну скаргу, заслухавши
представників сторін, перевіривши на
підставі встановлених фактичних
обставин справи правильність
застосування судами попередніх
інстанцій норм матеріального та
процесуального права, колегія суддів
касаційної інстанції дійшла висновку,
що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково з наступних
підстав.

Як з'ясовано судами попередніх
інстанцій, 10.12.2010р. виконавчим органом
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) було
прийнято розпорядження "Про питання
організації управління районами в
місті Києві" №1112, яким затверджено
переліки підприємств, організацій та
установ, майно яких передається до
сфери управління районних в місті
Києві державних адміністрацій, згідно
з додатками 1 - 10 до цього розпорядження
(п.1), закріплено на праві
господарського відання за комунальним
підприємством
"Київжитлоспецексплуатація" нежитлові
будинки та нежитлові приміщення згідно
з додатком 11 до цього розпорядження
(п.2), доручено Головному управлінню
комунальної власності м. Києва
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) разом з районними в
місті Києві державними
адміністраціями оформити акти
приймання-передачі об'єктів відповідно
до п.1 цього розпорядження (п.3).
Відповідно до додатку 11 до
розпорядження виконавчого органу
Київської міської ради (Київської
міської державної адміністрації) "Про
питання організації управління
районами в місті Києві" від 10.12.2010р. №1112,
затверджено перелік об'єктів, які
закріплюються на праві господарського
відання за КП "Київжитлоексплуатація".

29.07.2011р. розпорядженням виконавчого
органу Київської міської ради
(Київської міської державної
адміністрації) №1339 "Про внесення змін
та доповнень до розпоряджень
виконавчого органу Київської міської
ради (Київської міської державної
адміністрації) від 10.12.2010р. №1112 та від
12.05.2011р. №715" закріплено за позивачем на
праві господарського відання, в тому
числі, 32 будинки, розташовані в
Солом'янському районі м. Києва за
адресами: вул. Борщагівська, 128, вул.
Борщагівська, 146-б, вул. Волгоградська,
12, вул. Волгоградська, 25, вул. Гарматна,
31, вул. Героїв Севастополя, 37-а, вул.
Далека, 21, вул. Карпинського академіка,
7, вул. Кривоноса Максима, 29-а, вул.
Молодогвардійська, 20, вул.
Молодогвардійська, 32, вул. Пост
Волинська, 3, вул. Радянська, 3, вул.
Солом'янська, 40/4, вул. Ушинського, 13-а,
вул. Урицького, 23, вул. Зої
Космодем'янської, 22,
просп.Повітрофлотський, 11/15, просп.
Перемоги, 45, вул. Борщагівська, 210,
вул.Бориславська, 72/3, вул.
Метробудівська, 14/12, вул. Гарматна, 33/1,
вул. Монтажників, 44, вул. Пітерська, 16,
вул. Солом'янська, 22, вул. Миколи
Василенка, 9, вул. Івана Лепсе, 87,
вул.Солом'янська, 37, вул.Смілянська, 3,
вул.Антонова Авіаконструктора, 7, вул.
Нововокзальна, 21.

05.09.2012р. позивач звернувся з листом
№155/1/16-3818 до відповідача з проханням
забезпечити виконання останнім
зазначеного розпорядження Київської
міської державної адміністрації щодо
передачі спірних об'єктів на баланс КП
"Київжитлоексплуатація".

Рішенням господарського суду міста
Києва від 11.12.2012р. у справі №5011-47/13281-2012,
залишеним без змін постановою
Київського апеляційного
господарського суду від 03.04.2013р.,
задоволено позов Комунального
підприємства
"Київжитлоспецексплуатація" до
Комунального підприємства "Дирекція з
управління та обслуговування
житлового фонду" Солом’янської
районної у місті Києві державної
адміністрації", за участю третіх осіб
Солом’янської районної у м. Києві
державної адміністрації та Головного
управління комунальної власності м.
Києва виконавчого органу Київської
міської ради (Київської міської
державної адміністрації), зобов'язано
відповідача передати позивачу за
актами приймання-передачі ОЗ-1
нежитлові будинки (приміщення), що
розташовані за адресами: вул.
Урицького, 23 площею 204,3кв.м; вул.Зої
Космодем'янської, 22 площею 171,4кв.м;
просп. Повітрофлотський, 11/15 площею
296,8кв.м; вул. Борщагівська, 210 площею
464,8кв.м; вул. Бориславська, 72/3 площею
196,2кв.м; вул. Метробудівська, 14/12 площею
115,2кв.м; вул. Гарматна, 33/1 площею 154,8кв.м;
вул. Монтажників, 44 площею 95,7кв.м; вул.
Пітерська, 16 площею 190,4кв.м; вул.
Солом'янська, 22 площею 539,7кв.м; вул.
Миколи Василенка, 9 площею 139,6кв.м; вул.
Івана Лепсе, 87 площею 175кв.м; вул.
Смілянська, 3 площею 165,8кв.м; вул.
Антонова Авіаконструктора, 7 площею
231,1кв.м; вул.Нововокзальна, 21 площею
87,7кв.м.

Посилаючись на невиконання
відповідачем зобов'язань на підставі
розпорядження Київської міської
державної адміністрації №1339 від 29.07.2011
р. та рішення господарського суду міста
Києва від 11.12.2012р. у справі №5011-47/13281-2012
щодо передачі спірних приміщень
позивачу, отримання відповідачем
орендної плати за продовженими у 2012р.
договорами оренди спірних приміщень,
укладеними між відповідачем, третьою
особою та УДППЗ "Укрпошта" (орендарем),
що позбавило позивача можливості
отримувати цю орендну плату, як особі,
якій ці будинки (приміщення) були
передані у господарське відання,
позивач звернувся до суду з даним
позовом.

Розглянув заявлені позовні вимоги,
вказав про наявність протиправної
поведінки відповідача у вигляді
невиконання зобов'язань з передачі
будинків (приміщень) позивачу;
наявність збитків позивача у вигляді
упущеної вигоди, а саме доходів, які
позивач міг отримати від УДППЗ
"Укрпошта" в якості орендної плати за
договорами оренди будинків (приміщень),
які відповідач був зобов'язаний
передати позивачу; наявність
причинно-наслідкового зв'язку між
протиправною поведінкою відповідача з
невиконання зобов'язань з передачі
будинків (приміщень) позивачу та
втратами позивача через неотримання
від УДППЗ "Укрпошта" орендної плати;
наявність вини відповідача у
невиконанні вказаних зобов'язань, з
посиланням на ст.ст.15, 16, 22 Цивільного
кодексу України, суд першої інстанції,
з яким погодився суд апеляційної
інстанції, задовольнив заявлені
позовні вимоги, стягнув з відповідача
на користь позивача збитки на суму
812976,79грн.

Однак колегія суддів касаційної
інстанції вважає висновки судів
попередніх інстанцій передчасними з
наступних підстав.

Згідно зі ст. ст. 42, 43 Господарського
процесуального кодексу України,
правосуддя у господарських судах
здійснюється на засадах рівності всіх
учасників судового процесу перед
законом і судом. Судочинство у
господарських судах здійснюється на
засадах змагальності. Сторони та інші
особи, які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.
Господарський суд створює сторонам та
іншим особам, які беруть участь у
справі, необхідні умови для
встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

Судове рішення приймається суддею за
результатами обговорення усіх
обставин справи, а якщо спір
вирішується колегіально - більшістю
голосів суддів. У такому ж порядку
вирішуються питання, що виникають у
процесі розгляду справи (ст.47
Господарського процесуального кодексу
України).

У відповідності зі ст.82 Господарського
процесуального кодексу України, при
вирішенні господарського спору по суті
(задоволення позову, відмова в позові
повністю або частково) господарський
суд приймає рішення. Рішення
приймається господарським судом за
результатами оцінки доказів, поданих
сторонами та іншими учасниками
господарського процесу, а також
доказів, які були витребувані
господарським судом, у нарадчій
кімнаті.

Господарським судам слід виходити з
того, що рішення може ґрунтуватись лише
на тих доказах, які були предметом
дослідження і оцінки судом. При цьому,
необхідно мати на увазі, що, згідно зі
ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України, наявні докази
підлягають оцінці у їх сукупності і
жодний доказ не має для господарського
суду заздалегідь встановленої сили.

Доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору (ст.32 Господарського
процесуального кодексу України).

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень
(ст. 33 Господарського процесуального
кодексу України).

Згідно ст. 34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.
Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Право сторін брати участь в
господарських засіданнях, подавати
докази, брати участь у дослідженні
доказів, заявляти клопотання, давати
усні та письмові пояснення
господарському суду, наводити свої
доводи і міркування з усіх питань, що
виникають у ході судового процесу,
заперечувати проти клопотань і доводів
інших учасників судового процесу
передбачено і ст. 22 Господарського
процесуального кодексу України.

Відповідно до вимог ст. 99
Господарського процесуального кодексу
України в апеляційній інстанції справи
переглядаються за правилами розгляду
цих справ у першій інстанції з
урахуванням особливостей,
передбачених у цьому розділі.
Апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами,
наданими суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обґрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього.

Відповідно до статті 11110
Господарського процесуального кодексу
України підставами для скасування або
зміни рішення місцевого чи
апеляційного господарського суду або
постанови апеляційного господарського
суду є порушення або неправильне
застосування норм матеріального чи
процесуального права.

Рішення є законним тоді, коли суд,
виконавши всі вимоги процесуального
закону, вирішив справу згідно з нормами
матеріального права, що підлягають
застосуванню до даних правовідносин, а
також правильно витлумачив ці норми; а
обґрунтованим визнається рішення,
ухвалене на основі повно і всебічно
з'ясованих обставин, на які сторони
посилаються як на підставу своїх
вимог і заперечень, підтверджених
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні і які відповідають
вимогам закону про їх належність та
допустимість, або обставин, що не
підлягають доказуванню.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги,
суд першої інстанції, всупереч
наведених норм процесуального права,
не надав належної правової оцінки
твердженням відповідача у відзиві на
позов, а суд апеляційної інстанції - в
апеляційній скарзі, щодо щомісячного
перерахування відповідачем 50%
надходжень за оренду майна за
договорами оренди та відрахування
частини прибутку до бюджету міста
Києва.

Крім того, судами попередніх інстанцій
не було також надано оцінки й доводам
третьої особи у відзиві на позов,
зокрема щодо наявності рішення
постійної комісії Київради з питань
власності від 12.04.2012р. №115 29/283-488, яким
продовжено строк дії договорів оренди
спірних приміщень на 2 роки 364 дні.

Поряд з цим, згідно з ч.1, 2 ст.509
Цивільного кодексу України
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь другої
сторони (кредитора) певну дію (передати
майно, виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Зобов'язання виникають з
підстав, встановлених статтею 11 цього
Кодексу.

За приписами ст.11 Цивільного кодексу
України цивільні права та обов'язки
виникають із дій осіб, що передбачені
актами цивільного законодавства, а
також із дій осіб, що не передбачені
цими актами, але за аналогією
породжують цивільні права та обов'язки.
Підставами виникнення цивільних прав
та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та
інші правочини; 2) створення
літературних, художніх творів,
винаходів та інших результатів
інтелектуальної, творчої діяльності; 3)
завдання майнової (матеріальної) та
моральної шкоди іншій особі; 4) інші
юридичні факти. Цивільні права та
обов'язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства. У випадках,
встановлених актами цивільного
законодавства, цивільні права та
обов'язки виникають безпосередньо з
актів органів державної влади, органів
влади Автономної Республіки Крим або
органів місцевого самоврядування. У
випадках, встановлених актами
цивільного законодавства, цивільні
права та обов'язки можуть виникати з
рішення суду. У випадках, встановлених
актами цивільного законодавства або
договором, підставою виникнення
цивільних прав та обов'язків може бути
настання або ненастання певної події.

Статтею 611 Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі порушення
зобов'язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема, відшкодування
збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Цивільного
кодексу України збитками є, зокрема,
доходи, які особа могла б реально
одержати за звичайних обставин, якби її
право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 4 ст. 623 ЦК України встановлено,
що при визначенні неодержаних доходів
(упущеної вигоди) враховуються заходи,
вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, для застосування такої міри
відповідальності, як стягнення збитків
у вигляді упущеної вигоди, потрібна
наявність усіх елементів складу
цивільного правопорушення:
протиправної поведінки; збитків;
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками; вини
та встановлення заходів, вжитих
стороною для одержання такої вигоди.

Пред'явлення вимоги про відшкодування
неодержаних доходів (упущеної вигоди)
покладає на кредитора обов'язок
довести, що ці доходи (вигода) не є
абстрактними, а дійсно були б ним
отримані в разі належного виконання
боржником своїх обов'язків. При
визначенні реальності неодержаних
доходів мають враховуватися заходи,
вжиті кредитором для їх одержання. У
вигляді упущеної вигоди
відшкодовуються ті збитки, які могли б
бути реально отримані при належному
виконанні зобов'язання.

Проте задовольняючи заявлені позовні
вимоги про стягнення упущеної вигоди
суди попередніх інстанцій всупереч
наведених норм матеріального права не
з'ясували, які заходи були вжиті
кредитором щодо одержання доходів, не
навели доказів, у розумінні ст. 33
Господарського процесуального кодексу
України, якими підтверджується, що ці
доходи дійсно були б позивачем
отримані у разі належного виконання
відповідачем своїх зобов'язань, хоча це
має значення для правильного вирішення
спору.

Таким чином, суд першої інстанції, з
яким погодився суд апеляційної
інстанції, дійшов передчасного
висновку про наявність правових
підстав для стягнення збитків у
вигляді упущеної вигоди.

Отже, неповне встановлення судами
попередніх інстанцій обставин, що
мають значення для справи, є порушенням
вимог: ст.47 Господарського
процесуального кодексу України, яка
визначає, що судові рішення
приймаються за результатами
обговорення усіх обставин справи; ст.43
Господарського процесуального кодексу
України, за якою господарський суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді в судовому процесі всіх
обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом.

Вищевикладене свідчить про
передчасність висновків судів
попередніх інстанцій щодо заявлених
позовних вимог.

Оскільки передбачені ст.ст. 1115, 1117
Господарського процесуального кодексу
України межі перегляду справи в
касаційній інстанції не дають їй права
встановлювати або вважати доведеними
обставини, що не були встановлені
попередніми судовими інстанціями чи
відхилені ними, вирішувати питання про
достовірність того чи іншого доказу,
про перевагу одних доказів над іншими,
збирати нові докази або додатково
перевіряти докази, прийняті у даній
справі рішення та постанова підлягають
скасуванню з передачею справи на новий
розгляд до господарського суду першої
інстанції в іншому складі суду.

Під час нового розгляду справи
господарському суду необхідно
врахувати викладене, всебічно і повно
з'ясувати вищезазначені обставини
справи, об'єктивно оцінити докази, що
мають правове значення для її розгляду
і вирішення спору по суті, і в
залежності від встановленого,
правильно визначити норми
матеріального права, що підлягають
застосуванню до спірних правовідносин,
та прийняти обґрунтоване і законне
судове рішення у відповідності до норм
процесуального права.

Згідно зі ст.11112 Господарського
процесуального кодексу України
вказівки, що містяться у постанові
касаційної інстанції, є обов'язковими
для суду першої інстанції під час
нового розгляду справи.

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119 - 11112
Господарського процесуального кодексу
України, Вищий господарський суд
України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального
підприємства "Дирекція з управління та
обслуговування житлового фонду"
Солом’янської районної у місті Києві
державної адміністрації" задовольнити
частково.

Постанову Київського апеляційного
господарського суду від 28.11.2013р. та
рішення господарського суду міста
Києва від 06.08.2013р. у справі №910/9883/13
скасувати, справу №910/9883/13 передати на
новий розгляд до господарського суду
міста Києва в іншому складі суду.

Головуючий суддя:С. Шевчук Судді: Н.
Акулова С. Владимиренко