ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2014 р.Справа №
5016/2215/2011(13/110)Одеський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів :

головуючого: Мирошниченко М. А.,

суддів: Головей В.М. та Шевченко В.
В.,

(Склад колегії суддів сформовано на
підставі автоматичного розподілу
справ між суддями та розпорядження
голови суду № 568 від 08.04.2014 р.)

при секретарі судового засідання -
Ляшенко М.І.

за участю представників:

ПАТ по газопостачанню та газифікації
„Миколаївгаз" - Сімцис Ю.В. (на підставі
доручення),

ФОП ОСОБА_2 - ОСОБА_3 (на підставі
доручення),

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу
ПАТ по газопостачанню та газифікації
„Миколаївгаз" на ухвалу
господарського суду Миколаївської
області від 18.03.2014 р. про відмову у
задоволенні заяви ПАТ по
газопостачанню та газифікації
„Миколаївгаз" про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Миколаївської
області від 09.09.2011 р. по справі №
5016/2215/2011(13/110) за позовом Фізичної особи -
підприємця ОСОБА_2 до ПАТ по
газопостачанню та газифікації
„Миколаївгаз" про стягнення штрафу 117000
грн. та заборону вчиняти певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

17.02.2014 р. Публічне акціонерне
товариство по газопостачанню та
газифікації "Миколаївгаз" (надалі - ПАТ
"Миколаївгаз") звернулося до
господарського суду Миколаївської
області із заявою про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Миколаївської
області від 09.09.2011 р. у справі №5016/2215/2011
(13/110) (далі заява).

В обґрунтування своїх вимоги заявник
посилається на те, що постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 16.01.2014 р., в іншій господарській
справі № 6/86/09, відмовлено у задоволенні
позову приватного підприємця ОСОБА_2 до
Арбузинської селищної ради
Миколаївської області про визнання за
ним права приватної власності на
газопровід. Вказане, на думку заявника,
спростовує факти, покладені в основу
рішення господарського суду
Миколаївської області від 09.09.2011 р.,
зокрема: наявність правових підстав
для укладання договору №1/2008-07 від
25.03.2008 р. з боку ФОП ОСОБА_2; існування у
ФОП ОСОБА_2 прав на розподільчі газові
мережі, обслуговування яких
здійснювалось на підставі договору
№1/2008-07 від 25.03.2008 р.; виконання
експлуатаційних робіт на системах
газопостачання ФОП ОСОБА_2, в той час як
14-та черга розподільчих газопроводів в
експлуатацію введена не була, а отже
сторонами договору жодним чином не
могло бути визначено обсяг виконуваних
робіт, і відповідно не могло бути
визначено перелік прав та обов'язків
ПАТ "Миколаївгаз" по відношенню до
розподільчих систем газопостачання.
Заявник вказує, що про зазначені
обставини йому достеменно стало відомо
лише 16.01.2014 р. (набрання законної сили
постановою Одеського апеляційного
господарського суду у справі №6/86/09), що
є підставою перегляду судового рішення
по даній справі за нововиявленими
обставинами в порядку ч. 4 ст. 112 ГПК
України.

18.03.2014 р. до місцевого господарського
суду, заявник надав додаткові
пояснення (т. 3 а.с. 128-131) в яких зазначив,
що договір № 1/2008-07 від 25.03.2008 р. є
розірваним, у зв'язку з його відмовою
від нього в порядку ст. 907 ЦК України, що
зафіксовано у мотивувальній частині
постанови ВГСУ від 05.11.2012 р. по справі №
5016/4079/2011 (1/251).

13.03.2014 р. не погоджуючись з вимогами
викладеними у заяві ФОП ОСОБА_2 надав
відзив (т. 3 а.с. 92, 93), в якому зазначив, що
проти заяви заперечує, з посиланням на
те, що рішення, про перегляд якого
просить заявник, ґрунтується на умовах
укладеного між ним та ПАТ "Миколаївгаз"
договору №1/2008-07 від 25.03.2008 р. Текст
рішення, яке заявник просить
переглянути, не містить посилань на
рішення у справі №6/86/09. Крім того, ФОП
ОСОБА_2 є єдиним замовником та
виконавцем робіт з будівництва
газопроводу середнього і низького
тиску в смт. Арбузинка, що неодноразово
визнавалось рішеннями різних судових
інстанцій, у тому числі, і у справі №
6/86/09. Тому, в силу ст. 331 ЦУК України у
нього виникло право власності на річ -
газопроводи, які були ним створені зі
своїх матеріалів на підставі договору.
Враховуючи приписи ст. 328 ЦК України
щодо презумпції правомірності набуття
права власності, ФОП ОСОБА_2 має право
на захист свого права та цивільного
інтересу.

Ухвалою господарського суду
Миколаївської області від 18.03. 2014 р. №
5016/2215/2011 (13/110) (повний текст складено та
підписано суддею Мавродієва М.В.) у
задоволенні заяви ПАТ по
газопостачанню та газифікації
"Миколаївгаз" про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Миколаївської
області від 09.09.2011 р. по справі
№5016/2215/2011 (13/110) відмовлено. (а.с. 136-140)

Приймаючи ухвалу місцевий
господарський суд послався на норми
чинного законодавству України та
зазначив, що зі змісту постанови ВГСУ
від 05.11.2012 по справі № 5016/4079/2011 (1/251), ПАТ
"Миколаївгаз" листом № 04/1825 від 01.11.2010 р.
повідомило позивача про розірвання
договору, посилаючись на те, що
останній не є власником газопроводів
високого, середнього та низького тиску,
загальною протяжністю 51852 км та споруд
на них у смт. Арбузинка.

Крім того, суд першої інстанції
зазначив, що укладення договору №1/2008-07
від 25.03.2008 є обов'язковим. Тим більше, що
ПАТ "Миколаївгаз" є монополістом, а
згідно ч.1 ст.13 Закону України "Про
захист економічної конкуренції"
монополіст не має права зловживати
монопольним становищем на ринку, що
може призвести до ущемлення інтересів
споживачів.

Також матеріали справи свідчать про те,
що на час прийняття рішення від 09.09.2011 р.
та даний час договір №1/2008-07 від 25.03.2008 р.
є чинним.

Посилання заявника на необхідність
визнання договору №1/2008-07 від 25.03.2008 р.
недійсним у зв'язку з відсутністю у ФОП
ОСОБА_2 права власності на газопровід,
судом відхилено, оскільки такі вимоги
не можуть бути предметом розгляду при
з'ясуванні судом підстав для перегляду
судового рішення за нововиявленими
обставинами, а сама лише наявність у
заявника сумніву щодо дійсності
договору не може вважатись
нововиявленою обставиною у розумінні
ст. 112 ГПК України.

Не погоджуючись вищевказаною ухвалою
місцевого господарського суду від
18.03.2014 р. ПАТ по газопостачанню та
газифікації „Миколаївгаз" (далі
скаржник) звернулось до Одеського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій просить цю
ухвалу місцевого суду скасувати.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу
скаржник зазначив, що місцевим
господарським судом порушено норми
процесуального права, а саме положення
статті 35 ГПК України, оскільки висновок
суду про чинність договору від 25.03.2008 р.
№ 1/2008-07 не ґрунтуються на фактах,
встановлених постановою Вищого
господарського суду України від 05.11.2012
р. по справі № 5016/4079/2011 (1/251).

Також скаржник, зазначив, що посилання
суду першої інстанції па пп. 4.2.8. Правил
безпеки систем газопостачання України
(НПАОП 0.00-1.20-98), затверджених наказом
Державного комітету України по нагляду
за охороною праці від 01.10.1997 року № 254. є
недоречним, оскільки зазначений пункт
стосується технічного обслуговування
систем газопостачання житлових і
громадських будників, тобто
внутрішньобудинкових систем
газопостачання, в той час, як предметом
розгляду по справі 5016/2215/2011 (13/110) є
заборона ПАТ «Миколаївгаз» прийняття в
експлуатацію, підключення і врізку
споживачів без письмової згоди ФОП
ОСОБА_2, до належної ФОП ОСОБА_2 газової
мережі, тобто зовнішніх газових мереж.

Так само недоречним є посилання суду
першої інстанції на монопольне
становище ПАТ «Миколаївгаз» та
неможливість зловживання монопольним
становищем по ринку, що може призвести
до ущемлення інтересів споживачів,
оскільки при розгляді справи 5016/2215/2011
(13/110) по суті питання використання ПАТ
«Миколаївгаз» свого монопольного
становища не розглядалося та жодним
чином не впливало на ті обставини, які
слугували Позивачу підставою для
звернення до суду з позовом про
заборону ПАТ «Миколаївгаз» прийняття в
експлуатацію, підключення і врізку
споживачів без письмової згоди ФОП
ОСОБА_2 до газопроводу та стягнення
штрафу.

Скаржник також заявив клопотання про
відновлення йому строку на подання
цієї апеляційної скарги, обґрунтувавши
причину його пропуску.

Ухвалою Одеського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014 р.,
скаржнику відновлено строк на подання
скарги, її прийнято до провадження та
призначено до розгляду на 17.04.2014 р. о 14.30
год., про що учасники процесу згідно
приписів ст. 98 ГПК України були
повідомлені належним чином.

Оскільки представники сторін не
заявили клопотання про фіксацію
судового процесу за допомогою
технічних засобі та відмовились від
такої фіксації ,технічна фіксація не
здійснювалась але вівся протокол
судового засідання.

Представник скаржника в усних
поясненнях наданих суду просив
апеляційну скаргу задовольнити, а
ухвалу місцевого господарського суду
скасувати.

Представник ФОП ОСОБА_2 в усних
поясненнях наданих суду просив
апеляційну скаргу залишити без
задоволення, а ухвалу місцевого
господарського суду - без змін.

Згідно ст. 85 ГПК України, в судовому
засіданні оголошувались вступна та
резолютивна частини судової постанови.

Заслухавши усні пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи, викладені в апеляційній скарзі
та дослідивши обставини справи та
наявні у матеріалах справи докази, а
також перевіривши правильність
застосування судом першої інстанції
норм матеріального і процесуального
права, судова колегія встановила
наступне.

Матеріали справи свідчать, що
господарським судом Миколаївської
області 09.09.2011 р. по справі № 5016/2215/2011
(13/110) прийнято рішення, яким позовні
вимоги ФОП ОСОБА_2 до ПАТ „Миколаївгаз"
задоволені повністю. Заборонено ПАТ
„Миколаївгаз" прийняття в
експлуатацію, підключення і врізку
споживачів без письмової згоди
підприємця ОСОБА_2 до газопроводу,
розташованого в смт. Арбузинка
Миколаївської області, технічне
обслуговування котрого здійснює ПАТ
„Миколаївгаз" за укладеним з
підприємцем ОСОБА_2 договором від 25.03.2008
року № 1/2008-07. Стягнуто з ПАТ
„Миколаївгаз" на користь ФОП ОСОБА_2
грошові кошти в сумі 117 000 грн. - штраф, а
також грошові кошти на відшкодування
витрат на оплату державного мита в сумі
1 255 грн. та на ІТЗ судового процесу в
сумі 236 грн.

Постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 24.01.2012 р.
апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства по
газопостачанню та газифікації
„Миколаївгаз" залишено без
задоволення, а рішення господарського
суду Миколаївської області від 09.09.2011
року по справі № 5016/2215/2011(13/110) залишити
без змін.

В обґрунтування своїх вимог про
перегляд за нововиявленими
обставинами рішення господарського
суду Миколаївської області від 09.09.2011
р. по справі № 5016/2215/2011 (13/110) заявник
посилається на обставини які були
встановлені постановою Одеського
апеляційного господарського суду від
16.01.2014 р., по справі № 6/86/09, згідно якої
(постанови) відмовлено у задоволенні
позову приватного підприємця ОСОБА_2 до
Арбузинської селищної ради
Миколаївської області про визнання за
ним права приватної власності на
газопровід. Зазначений висновок суду ,
на думку заявника, спростовує факти,
покладені в основу рішення
господарського суду Миколаївської
області від 09.09.2011 р., зокрема: наявність
правових підстав для укладання
спірного договору з боку ФОП ОСОБА_2;
існування у ФОП ОСОБА_2 прав на
розподільчі газові мережі,
обслуговування яких здійснювалось на
підставі договору №1/2008-07 від 25.03.2008 р.;
виконання експлуатаційних робіт на
системах газопостачання ФОП ОСОБА_2, в
той час як 14-та черга розподільчих
газопроводів в експлуатацію введена не
була, а отже сторонами договору жодним
чином не могло бути визначено обсяг
виконуваних робіт, і відповідно не
могло бути визначено перелік прав та
обов'язків ПАТ "Миколаївгаз" по
відношенню до розподільчих систем
газопостачання.

Заявник також зазначає, що про вказані
обставини йому стало відомо лише 16.01.2014
р., тобто після набрання законної сили
постановою Одеського апеляційного
господарського суду у справі №6/86/09, що
на його думку є підставою перегляду
судового рішення по даній справі за
нововиявленими обставинами в порядку
ч. 4 ст. 112 ГПК України.

З матеріалів справи також вбачається,
що 18.03.2014 р. заявник надав до місцевого
суду додаткові пояснення в яких
зазначив, що договір № 1/2008-07 від 25.03.2008
р. є розірваним, що підтверджується
висновком зробленим Вищім
господарським судом України у
постанові від 05.11.2012 р. по справі №
5016/4079/2011 (1/251).

Відповідно до ст. 112 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд може переглянути
прийняте ним судове рішення, яке
набрало законної сили, за
нововиявленими обставинами.

Згідно з частини другої вказаної
статті підставами для перегляду
судових рішень господарського суду за
нововиявленими обставинами є: істотні
для справи обставини, що не були і не
могли бути відомі особі, яка
звертається із заявою, на час розгляду
справи; встановлені вироком суду, що
набрав законної сили, завідомо
неправильний висновок експерта,
завідомо неправильний переклад,
фальшивість документів або речових
доказів, що потягли за собою ухвалення
незаконного або необґрунтованого
рішення; встановлення вироком суду, що
набрав законної сили, вини судді у
вчиненні злочину, внаслідок якого було
ухвалено незаконне або необґрунтоване
рішення; скасування судового рішення,
яке стало підставою для ухвалення
рішення чи постановлення ухвали, що
підлягають перегляду; встановлена
Конституційним Судом України
неконституційність закону, іншого
правового акта чи їх окремого
положення, застосованого судом при
вирішенні справи, якщо рішення суду ще
не виконане.

Відповідно до п. 2 інформаційного листа
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування у вирішенні спорів
окремих норм процесуального права (за
матеріалами справ, розглянутих
Верховним Судом України)" від 09.04.2009
року № 01-08/204 нововиявлені обставини за
своєю юридичною суттю є фактичними
даними, що в установленому порядку
спростовують факти, які було покладено
в основу судового рішення.

Ці обставини мають бути належним чином
засвідчені, тобто підтверджені
належними і допустимими доказами.
Господарський суд вправі змінити або
скасувати судове рішення за
нововиявленими обставинами лише за
умови, що ці обставини впливають на
юридичну оцінку обставин, здійснену
судом у судовому рішенні, що
переглядається.

Згідно п. 5 постанови Пленуму
Верховного Суду України "Про практику
перегляду судами у зв'язку з
нововиявленими обставинами рішень,
ухвал, постанов у цивільних справах, що
набрали законної сили" від 27.02.1981 року №
1 не можуть бути визнані нововиявленими
нові, тобто такі, що виникли чи
змінилися після постановляння рішення
обставини, а також обставини, на які
посилалася особа, яка брала участь у
справі, у своїх поясненнях, касаційній
скарзі або які могли бути встановлені
судом при виконанні судом вимог
процесуального закону.

Адже виникнення нових доказів або
зміна обставин після вирішення спору
не можуть бути підставою для перегляду
рішення за правилами розділу ХІІІ
Господарського процесуального кодексу
України. Також не можуть вважатись
нововиявленими обставини, що
встановлюються на підставі доказів,
які не були своєчасно подані сторонами.

В пункті другому постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики перегляду
рішень, ухвал, постанов за
нововиявленими обставинами" від 26.12.2011
року № 17 зазначено, що до нововиявлених
обставин відносяться
матеріально-правові факти, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші факти, які мають
значення для правильного вирішення
спору або розгляду справи про
банкрутство. Необхідними ознаками
існування нововиявлених обставин є
одночасна наявність таких трьох умов:
по-перше, їх існування на час розгляду
справи, по-друге, те, що ці обставини не
могли бути відомі заявникові на час
розгляду справи, по-третє, істотність
даних обставин для розгляду справи
(тобто коли врахування їх судом мало б
наслідком прийняття іншого судового
рішення, ніж те, яке було прийняте).

Водночас, нововиявленими можуть бути
визнані лише істотно значимі, суттєві
обставини, тобто такі обставини,
обізнаність суду відносно яких при
розгляді справи забезпечила би
прийняття цим судом іншого рішення.

Слід також враховувати, що за своєю
правовою природою нововиявлені
обставини є фактичними даними, які в
установленому порядку спростовують
факти, покладені в основу рішення.

Отже, нововиявлена обставина це:
юридичний факт, який передбачений
нормами права і тягне виникнення, зміну
або припинення правовідносин;
юридичний факт, що має істотне значення
для правильного вирішення даної
конкретної справи. Якби нововиявлена
обставина була відома суду під час
винесення судового акта, то вона
обов'язково вплинула б на остаточні
висновки суду; юридичний факт, який
існував на момент звернення заявника
до суду з позовом і під час розгляду
справи судом; юридичний факт, який не
міг бути відомий ані особі, яка заявила
про це в подальшому, ані суду, що
розглядав справу.

Обставина, на яку посилається
відповідач, звертаючись з заявою про
перегляд прийнятого у справі рішення
за нововиявленими обставинами, на
переконання колегії суддів не є
нововиявленою, у розумінні ст. 112 ГПК
України з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, про що
зазначалось вище, що звернувшись до
господарського суду Миколаївської
області з заявою про перегляд рішення
у даній справі за нововиявленими
обставинами заявник, як на
нововиявлену обставину, посилається на
обставини встановлені постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 16.01.2014 року по справі № 6/86/09 за
позовом ФОП ОСОБА_2 до Арбузинської
селищної ради Миколаївської області
про визнання права приватної власності
на газопровід високого, середнього,
низького тиску загальною протяжністю
51852 м., змонтовані ШП - 2 одиниці, ШРП - 1
одиниця, ГШРП - 2 одиниці, збудовані ним
як виконавцем за договором з
Арбузинською селищною радою від 02.08.2006
р. в смт. Арбузинка.

Суд апеляційної інстанції при розгляд
цієї справи дійшов висновку, що на
момент подання ФОП ОСОБА_2 позову
договір на виконання соціального
замовлення був чинним, отже для захисту
своїх прав виконавця за договором від
02.08.2006 р., які позивач вважав порушеними,
ним обрано спосіб захисту прав, що не
відповідає суті зобов'язань, що
випливають із договору, а відтак для
задоволення таких позовних вимог
законні підстави відсутні.

Викладене в постанові Одеського
апеляційного господарського суду від
16.01.2014 року у справі № 6/86/09 на думку
заявника спростовує факти, покладені в
основу рішення господарського суду
Миколаївської області від 09.09.2011р. по
справі № 5016/2215/2011 (13/110), у т.ч. про
існування у ФОП ОСОБА_2 прав на
розподільчі газові мережі, у зв'язку з
чим вказане рішення підлягає перегляду
за нововиявленими обставинами,
оскільки існують обставини, що мають
істотне значення для справи, і які не
були відомі заявникові раніше (до
прийняття оскаржуваного рішення).

Проте як вбачається з матеріалів
справи № 5016/2215/2011 (13/110) предметом спору
по цій справі є вимога позивача про
визнання неправомірними дій
відповідача здійснених останнім у
порушення укладеного між сторонами
спору договору від 25.03.20008р. №1/2008-07 про
виконання технічного обслуговування
зовнішніх систем газопостачання та
зобов'язання заборонити відповідачу
здійснювати дії ( прийняття в
експлуатацію, підключення і врізку до
належного позивачу газопроводу) у
порушення умов вказаного договору.

Адже рішення господарського суду
Миколаївської області від 09.09.2011р. по
справі № 5016/2215/2011 (13/110) про задоволення
позову мотивовано порушенням н ПАТ по
газопостачанню та газифікації
„Миколаївгаз" договірних відносин, що
виникли з договору №1/2008-07 від 25.03.2008 р.
і немає посилань в обґрунтування
задоволення позову на наявність у ФОП
ОСОБА_2 прав власності на зазначені в
позові об'єкти.

Водночас як вбачається з документів
доданих заявником до своєї заяви,
предметом судового розгляду у справі №
6/86/09 була вимога ФОП ОСОБА_2 до
Арбузинської селищної ради
Миколаївської області про визнання
права приватної власності на
газопровід високого, середнього,
низького тиску загальною протяжністю
51852 м., змонтованими ШП - 2 одиниці, ШРП - 1
одиниця, ГШРП - 2 одиниці, збудовані ним
як виконавцем за договором з
Арбузинською селищною радою від 02.08.2006
року в с.м.т. Арбузинка.

Викладене свідчить, що предмети спору в
цих справах є різним.

Слід також зазначити, що в постанові
Одеського апеляційного господарського
суду від 16.01.2014р. року у справі № 6/86/09, на
яку посилається заявник, не міститься
будь-яких висновків щодо відсутності у
ФОП ОСОБА_2 прав на розподільчі газові
мережі. Цією судовою постановою ФОП
ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні
позову не з тих підстав, що ФОП ОСОБА_2
не довів наявність в нього права на
зазначені в позові об'єкти, а у зв'язку з
невірно обраним ним способом захисту
своїх прав, тобто будь-які обставини
які б можливо було б кваліфікувати як
новоявлені цією постановою, на
переконання колегії суддів, не
встановлені, а міркування суду в
мотивувальній частині рішення в іншій
справі є лише оцінкою наданих суду
доказів, а не встановленим у розумінні
ст..35 ГПК України юридичним фактом, який
може бути підставою для перегляду
судового рішення у даній справі за
нововиявленими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що встановлені Одеським
апеляційним господарським судом при
розгляді справи № 6/86/09 обставини не
спростовують факти, покладені в основу
судового рішення по справі № 5016/2215/2011
(13/110).

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає що місцевий суд всебічно
розглянувши матеріали справи, надав
вірну оцінку обставинам на які
послався заявник та дійшов
обґрунтованого висновку, що вказані
заявником обставини не є
нововиявленими в розумінні ст..112 ГПК
України і як наслідок вмотивовано
відмовив в задоволенні заяви
відповідача про перегляд за
нововиявленими обставинами
господарського суду Миколаївської
області від 09.09.2011р. по справі №
5016/2215/2011 (13/110).

Доводи викладені скаржником в
апеляційній скарзі, які фактично
повторюють його доводи викладені в
заяві про перегляд судового рішення за
нововиявленими обставинами, на
переконання колегії суддів не
спростовують висновків місцевого суду
та не доводять їх помилковість, а тому
не можуть прийматись до уваги та бути
підставою для скасування ухвали
місцевого суду.

Враховуючи викладене колегія суддів не
вбачає правових підстав для
задоволення апеляційної скарги і
скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 99, 101-106,112, ГПК України
колегія суддів Одеського апеляційного
господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу господарського суду
Миколаївської області від 18.03.2014 р. про
відмову у задоволенні заяви ПАТ по
газопостачанню та газифікації
„Миколаївгаз" про перегляд за
нововиявленими обставинами рішення
господарського суду Миколаївської
області від 09.09.2011 р. по справі №
5016/2215/2011(13/110) залишити без змін, а
апеляційну скаргу ПАТ по
газопостачанню та газифікації
„Миколаївгаз" - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України,
набуває законної сили з дня її
оголошення і може бути оскаржена у
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України.

Повний текст постанови підписано
17.04.2014 р.

Головуючий:
Мирошниченко М. А.

Судді:
Головей В.М.

Шевченко В. В.