КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2014 р. Справа№ 911/3059/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Шевченка Е.О.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

позивача:Бабич Є.В., за довіреністю;

відповідача 1:не з'явився;

відповідача 2:не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротрейд"

на рішення господарського суду
Київської області від 16.10.2013

у справі № 911/3059/13 (суддя: Конюх О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг"

до 1. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Агротрейд";

2. Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акруа";

про стягнення 736620,17 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду
Київської області від 16.10.2013 у справі №
911/3059/13 позовні вимоги задоволено
частково.

Стягнуто солідарно з Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агротрейд"
та Товариства з обмеженою
відповідальністю "Акруа" на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг"
84864,56 грн. основного боргу, 91241,66 грн.
штрафу, 41640,49 грн. пені, 215763,77 грн.
процентів річних, 8670,22 грн. судового
збору.

Провадження у справі в частині
стягнення основного боргу у сумі 303008,65
грн. припинено.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Агротрейд"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, у відповідності до якої
просить скасувати рішення
господарського суду Київської області
від 16.10.2013 у справі № 911/3059/13 в частині
стягнення 91241,66 грн. штрафу, 41640,49 грн.
пені, 215763,77 грн. процентів річних і
прийняти в цій частині нове рішення,
яким відмовити в задоволенні позовних
вимог повністю.

Скарга мотивована тим, що
господарським судом Київської області
не в повному обсязі були з'ясовані
обставини, що мають значення для
справи, а також були порушені,
неправильно застосовані норми
матеріального та процесуального права.

Розпорядженням заступника Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 25.01.2014 № 911/3059/13
у справі № 911/3059/13 сформовано для
розгляду апеляційної скарги колегію
суддів у складі: головуючий суддя:
Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф., Шевченко
Е.О.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 25.01.2014 прийнято
до розгляду апеляційну скаргу у справі
№ 911/3059/13. Розгляд апеляційної скарги
призначений на 24.02.2014 о 12:00.

24.02.2014 відповідач 1 та відповідач 2 в
судове засідання не з'явились,
повноважних представників в судове
засідання не направили, про причини
неявки суд не повідомили, не зважаючи
на те, що були повідомлені про час та
місце розгляду апеляційної скарги
належним чином відповідно до вимог ст.
64, 86 Господарського процесуального
кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 24.02.2014 розгляд
апеляційної скарги у справі №911/3059/13
відкладено на 17.03.2014 о 12:00.

17.03.2014 відповідач 1 та відповідач 2 в
судове засідання повторно не з'явились,
повноважних представників в судове
засідання не направили, про причини
неявки суд не повідомили, не зважаючи
на те, що були повідомлені про час та
місце розгляду апеляційної скарги
належним чином відповідно до вимог ст.
64, 86 Господарського процесуального
кодексу України.

17.03.2014 представником позивача через
відділ документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду відповідно до ст. 69
ГПК України було подано клопотання про
продовження строку вирішення спору.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 17.03.2014
продовжено строк вирішення спору у
справі №911/3059/13. Розгляд апеляційної
скарги відкладено на 09.04.2014 об 11:15.

09.04.2014 представником Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хімагромаркетинг" через відділ
документального забезпечення
Київського апеляційного
господарського суду був поданий відзив
на апеляційну скаргу.

09.04.2014 відповідач 1 та відповідач 2 в
судове засідання повторно не з'явились,
повноважних представників в судове
засідання не направили, про причини
неявки суд не повідомили, не зважаючи
на те, що були повідомлені про час та
місце розгляду апеляційної скарги
належним чином відповідно до вимог ст.
64, 86 Господарського процесуального
кодексу України.

Суд вважає, що зазначені обставини не є
перешкодою для розгляду справи,
оскільки про дату, час і місце судового
розгляду справи відповідач 1 та
відповідач 2 повідомлені належним
чином.

Керуючись ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України
колегія суддів вважає за необхідне
здійснити перевірку рішення суду
першої інстанції у даній справі в
апеляційному порядку за наявними в
справі документами та за відсутності
представників відповідача 1 та
відповідача 2.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

09.04.2014 представник Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Хімагромаркетинг" в судовому
засіданні заперечував проти
задоволення апеляційної скарги і
просив суд рішення господарського суду
Київської області від 16.10.2013 у справі №
911/3059/13 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг",
колегія суддів встановила наступне.

20.02.2012 між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Хімагромаркетинг" та
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Агротрейд" було
укладено договір поставки № АП-07-0017
(надалі - договір № АП-07-0017).

Згідно із п. 1.1 договору № АП-07-0017 ТОВ
"Хімагромаркетинг" зобов'язується
передати у власність ТОВ "Агротрейд", а
ТОВ "Агротрейд" зобов'язується прийняти
й оплатити засоби захисту рослин:
"Герсотил" у кількості 111,000 на загальну
суму 35635,44 грн. з ПДВ, "Позитив плюс" у
кількості 1580,000 на загальну суму 82428,60
грн., "Оперкот Акро" у кількості 816,000 на
загальну суму 144081,12 грн., а всього на
суму 262145,16 грн.

Відповідно до п. 1.2. договору № АП-07-0017
вартість товару на дату укладення
цього договору становить 262145,16 грн. (у
т.ч. ПДВ).

В п. 1.5. договору № АП-07-0017 сторони
погодили, що загальна вартість товару
(ціна договору) визначається як сума
поставленого товару на умовах цього
договору та додаткових угод до нього, а
поставка товару здійснюється в строки,
які передбачені п. 3.3. договору, або
раніше за заявкою покупця (п. 3.1.
договору).

Пунктом 2.1. договору № АП-07-0017
передбачено, що покупець зобов'язаний
сплатити продавцю вартість товару,
зазначену в пункті 1.2. даного договору,
не пізніше 01.03.2012р. - 65 536,29 грн., не
пізніше 30.09.2012р. - 65 536,29 грн., не пізніше
20.10.2012р. - 131 072,58 грн.

Оплата вартості товару, що залишилася,
здійснюється не пізніше кінцевого
строку, визначеного в пункті 2.1. даного
договору (п. 2.6. договору № АП-07-0017).

Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
01.01.2014р., а в частині розрахунків - до
повного виконання покупцем своїх
зобов'язань за цим договором (п. 7.1.
договору № АП-07-0017).

До того ж, у період з квітня 2012 року по
вересень 2012 року між ТОВ
"Хімагромаркетинг" та ТОВ "Агротрейд"
укладено низку додаткових договорів до
договору поставки від 20.02.2012р. №АП-07-0017,
якими збільшено кількість товару, що
постачається та відповідно ціну
договору поставки від 20.02.2012р. №АП-07-0017.

Крім того, між ТОВ "Хімагромаркетинг" та
ТОВ "Агротрейд" укладено договір
поставки від 07.06.2012р. №АП-07-0395 (надалі-
договір №АП-07-0395).

Згідно із п. 1.1 договору № АП-07-0395 ТОВ
"Хімагромаркетинг" зобов'язується
передати у власність ТОВ "Агротрейд", а
ТОВ "Агротрейд" зобов'язується прийняти
й оплатити насіннєвий матеріал:
Насіння соняшника Бамбо на загальну
суму 50064,56 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 1.2. договору № АП-07-0395
загальна вартість товару на дату
укладення цього договору становить
50064,56 грн. у т.ч. ПДВ 20%, що на дату
підписання договору становить 4784,00
Євро (у т.ч. ПДВ).

В п. 1.5. договору № АП-07-0395 сторони
погодили, що загальна вартість товару
(ціна договору) визначається як сума
поставленого товару на умовах цього
договору та додаткових угод до нього, а
поставка товару здійснюється в строки,
які передбачені п. 3.3. договору, або
раніше за заявкою покупця (п. 3.1.
договору).

Пунктом 2.1. договору № АП-07-0395
передбачено, що покупець зобов'язаний
сплатити продавцю вартість товару,
зазначену в пункті 1.2. даного договору,
не пізніше 10.06.2012р. - 12516,14 грн., не
пізніше 30.09.2012р. - 12516,14 грн., не пізніше
20.10.2012р. - 25 032,28 грн.

Оплата вартості товару, що залишилася,
здійснюється не пізніше кінцевого
строку, визначеного в пункті 2.1. даного
договору (п. 2.6. договору № АП-07-0395).

Договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами і діє до
01.01.2014р., а в частині розрахунків - до
повного виконання покупцем своїх
зобов'язань за цим договором (п. 7.1.
договору № АП-07-0395).

У відповідності до ст. 712 Цивільного
кодексу України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного
кодексу України).

Суд зазнає, що всі зазначені договори
підписані в двосторонньому порядку
повноваженими представниками сторін,
без будь яких зауважень і застережень
та скріплений їх печатками, а також не
визнанні в судовому порядку
недійсними, що є підставою для
виникнення цивільних прав і обов'язків
у сторін.

Також, 10.10.2012 між ТОВ "Хімагромаркетинг"
(сторона-1) та ТОВ "Акруа" (поручитель)
укладено договір поруки від 10.10.2012р.
№ПР-10-1012 (надалі - договір поруки),
згідно пункту 1.1 якого ТОВ "Акруа"
зобов'язується перед ТОВ
"Хімагромаркетинг" в повному розмірі за
своєчасне повне виконання ТОВ
"Агротрейд" (сторона-2) зобов'язань, що
виникли на підставі договору поставки
від 20.02.2012р. №АП-07-0017 та додаткових
договорів до нього, укладених ТОВ
"Агротрейд" із стороною-1 на загальну
суму 558213,14 грн., а також договору
поставки від 07.06.2012р. №АП-07-0395 та
додаткових договорів до нього,
укладених ТОВ "Агротрейд" із стороною-1
на загальну суму 50064,56 грн.

Суд зазнає, що договір поруки
підписаний в двосторонньому порядку
повноваженими представниками сторін,
без будь яких зауважень і застережень
та скріплений їх печатками, а також не
визнаний в судовому порядку недійсним,
що є підставою для виникнення
цивільних прав і обов'язків у сторін.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається та
підтверджується наявними у справі
видатковими накладним на загальну суму
626095,24 грн., що на виконання умов
договорів позивач поставив
відповідачу 1 товар, який останнім був
прийнятий без будь-яких зауважень щодо
якості та кількості.

Однак, 14.06.2012 відповідач 1 повернув
позивачу товар на загальну суму 17817,54
грн., що підтверджується прибутковими
накладними від 14.06.2012р. №АП-07-0007 та від
14.06.2012р. №АП-07-0008, які підписані
представниками позивача та
відповідача 1.

05.07.2013 позивачем, з дотриманням вимог
пункту 3.1 Договору поруки, вручено
директору ТОВ "Акруа" - Белінській М.С.
вимогу від 04.07.2013р., у якій позивач, у
зв'язку з невиконанням, зокрема, ТОВ
"Агротрейд" зобов'язань за Договорами
№АП-07-0017 та №АП-07-0395, вимагав оплатити
суму боргу.

Проте, вимога залишилась без відповіді
та виконання.

З матеріалів справи вбачається, що спір
у справі виник з в'язку з тим, що
відповідач в порушення взятих на себе
зобов'язань за договором не повністю
оплатив отриманий товар, в зв'язку з чим
у нього наявна заборгованість в
розмірі 387873,21 грн.

Дослідивши матеріали справи, колегія
суддів прийшла до висновку, що доводи
апеляційної скарги є такими, що
спростовуються матеріалами справи, а
тому не дають підстав для скасування
прийнятого у справі судового рішення з
огляду на наступне.

Суд відмічає, що накладні які наявні в
матеріалах справи відповідають
вимогам, які ставляться до первинних та
зведених облікових документів згідно з
ст. 1, 9 Закону України «Про
бухгалтерський облік та фінансову
звітність», а тому підтверджує
отримання скаржником товару на
підставі договору.

До того ж, накладні підписані
уповноваженими представниками сторін
та скріплені печатками без будь-яких
зауважень та застережень.

Оскільки наявні в матеріалах справи
первинні документи містять всі
обов'язкові реквізити, що фіксують факт
здійснення господарської операції та
факт встановлення договірних відносин,
а тому є всі підстави для покладення на
відповідача обов'язку по проведенню
розрахунків за отриманий товар, а
часткова оплата скаржником свідчить,
про його схвалення договору та
визнання заборгованості.

Відповідно до статті 509 Цивільного
кодексу України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Оскільки між сторонами по справі
склались господарські правовідносини,
то за змістом ст.ст. 173, 193
Господарського кодексу України, ст.ст.
11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу
України, угода (договір) є підставою для
виникнення цивільних прав та
обов'язків (зобов'язань), зобов'язання
повинні виконуватися належним чином.

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) сплатити за нього певну
грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу
України, продавець зобов'язаний
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного
кодексу України, покупець зобов'язаний
оплатити товар за ціною, встановленою у
договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним,
відтак одним із основних обов'язків
покупця є оплата ціни товару. Ціна -
грошове відображення вартості товару
за його кількісну одиницю. Ціна товару,
як правило, визначається у договорі за
згодою сторін.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 692
Цивільного кодексу України, покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару.

Отже, факт наявності заборгованості у
відповідача перед позивачем належним
чином доведений, документально
підтверджений і відповідачем не
спростований, тому позовні вимоги щодо
стягнення боргу визнаються судом
обґрунтованими.

Крім того, позивачем було заявлено
вимогу про стягнення з відповідача
штраф, пені та відсотків річних.

Стаття 610 Цивільного кодексу України
визначає, що порушенням зобов'язання є
його невиконання або виконання з
порушенням умов, визначених змістом
зобов'язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного
кодексу України боржник вважається
таким, що прострочив, якщо він не
приступив до виконання зобов'язання
або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що
неустойкою (штрафом, пенею) є грошова
сума або інше майно, які боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми несвоєчасно
виконаного грошового зобов'язання за
кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у
відсотках від суми невиконаного або
неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу
України визначено, що нарахування
штрафних санкцій за прострочення
виконання зобов'язання, якщо інше не
встановлено законом або договором,
припиняється через шість місяців від
дня, коли зобов'язання мало бути
виконано.

Пунктами 5.2. договорів №АП-07-0017 та
№АП-07-0395 встановлено, що покупець
відповідає за несвоєчасну оплату
товару (порушення розділу 2 даного
договору) й сплачує пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
суми заборгованості за кожний день
прострочення платежу. При розрахунку
пені застосовується ставка НБУ, що діє
в період нарахування пені.

Договірні правовідносини між
платниками та одержувачами грошових
коштів щодо відповідальності за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань врегульовані Законом
України «Про відповідальність за
несвоєчасне виконання грошових
зобов'язань», положеннями якого
встановлено, що за прострочку платежу,
платники грошових коштів сплачують на
користь одержувачів цих коштів пеню в
розмірі, що встановлюється за згодою
сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені,
передбачений статтею 1 цього Закону,
обчислюється від суми простроченого
платежу та не може перевищувати
подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла у
період, за який сплачується пеня.

Таким чином в силу наведених положень
законодавства, пеня може бути стягнута
саме в разі, якщо таке передбачено
договором (встановлено за згодою
сторін).

З матеріалів справи вбачається, що суд
першої інстанції зробив власні
перерахунки пені та встановив, що
розмір стягуваної пені повинен
становити 41640,49 грн.

Проаналізувавши власні перерахунки
пені суду першої інстанції колегія
суддів вважає їх обґрунтованими та
правильними, а тому суд першої
інстанції правомірно задовольнив
вимогу позивача про стягнення пені
лише частково, а саме в розмірі 41640,49
грн.

Конституційний Суд України у справі
про відповідальність юридичних осіб
дійшов висновку що загальновизнаним є
поділ юридичної відповідальності за
галузевою структурою права на такі
основні види: цивільно-правову,
кримінальну, адміністративну та
дисциплінарну. Виходячи зі смислу
цього тлумачення не можуть бути
ототожнені поняття санкцій та вид
відповідальності. Пеня та штраф не є
окремими видами відповідальності, а є
різновидом штрафних санкцій. У межах
одного виду відповідальності можуть
застосовуватися різний набір санкцій.

Такої ж правової позиції дотримується
Верховний Суд України (постанова від
27.04.2012р. у справі № 3-24гс12).

Згідно пункту 5.4 договорів №АП-07-0017 та
№АП-07-0395, у випадку прострочення
виконання зобов'язань, передбачених
розділом 2 даного договору, більш ніж на
30 днів, винна сторона додатково сплачує
іншій стороні за даним договором штраф
у розмірі п'ятнадцяти відсотків від
ціни договору. Відповідно до пункту 1.5
договорів №АП-07-0017 та №АП-07-0395, сторони
визначили ціну договору як суму
поставленого товару на умовах договору
та додаткових угод до нього.

Отже, місцевим господарським судом
обґрунтовано задоволено вимогу
позивача про стягнення штрафу в
розмірі 91241,66 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України
передбачено, що боржник, який
прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Інший розмір процентів річних
встановлений сторонами у пункті 5.5
Договорів №АП-07-0017 та №АП-07-0395, яким
передбачено, що процентна ставка,
передбачена частиною 2 ст. 625 ЦК України,
встановлюється в розмірі сорока
відсотків річних від несплаченої
загальної вартості товару протягом 90
календарних днів з дати, коли товар
повинен бути сплачений покупцем, та
дев'яносто шість відсотків річних від
несплаченої ціни товару до дня повної
оплати з дати закінчення дев'яноста
календарних днів.

Наслідки прострочення боржником
грошового зобов'язання у вигляді
інфляційного нарахування на суму боргу
та процентів річних не є штрафними
санкціями, а є способом захисту
майнового права та інтересу, який
полягає у відшкодуванні матеріальних
втрат кредитора від знецінення
грошових коштів внаслідок інфляційних
процесів та отриманні компенсації
(виплати) від боржника за користування
утримуваними ним грошовими коштами,
належними до сплати кредиторові.

Зазначену позицію також підтримує і
Верховний Суд України (постанова
Верховного суду України від 23.01.2012р. у
справі №37/64).

Отже, місцевим господарським судом
обґрунтовано задоволено вимогу
позивача про стягнення процентів
річних як інфляційних втрат в розмірі
215763,77 грн.

Відповідно до статті 540 Цивільного
кодексу України якщо у зобов'язанні
беруть участь кілька кредиторів або
кілька боржників, кожний із кредиторів
має право вимагати виконання, а кожний
із боржників повинен виконати
обов'язок у рівній частці, якщо інше не
встановлено договором або актами
цивільного законодавства.

З договорів №АП-07-0017 та №АП-07-0395
вбачається неподільність предмета
зобов'язання.

Отже, у такому випадку, у зв'язку із
неможливістю розділити між
відповідачами розмір виконання ними
обов'язку із погашення заборгованості
за договорів №АП-07-0017 та №АП-07-0395
(розмір частки кожного з них),
відповідальність боржника і
поручителя є солідарною.

Статтею 541 Цивільного кодексу України
передбачено, що солідарний обов'язок
або солідарна вимога виникають у
випадках, встановлених договором або
законом, зокрема у разі неподільності
предмета зобов'язання.

У разі солідарного обов'язку боржників
(солідарних боржників) кредитор має
право вимагати виконання обов'язку
частково або в повному обсязі як від
усіх боржників разом, так і від
будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543
Цивільного кодексу України).

Згідно положень ст. 554 ЦК України у разі
порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед
кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Відповідно до частини 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності. Суду не подано
жодних доказів того, що сторонами
спірних відносин укладалися угоди щодо
зміни спірних зобов'язань, в результаті
яких збільшилась відповідальність
поручителя.

За таких обставин, місцевий
господарський суд прийшов до
обґрунтованого висновку, що не є
припиненим зобов'язання поручителя
солідарно відповідати перед
кредитором за своєчасне та повне
виконання боржником зобов'язань зі
сплати основного боргу, процентів та
неустойки.

Отже, місцевий господарський суд вірно
встановив наявність солідарного
зобов'язання відповідача 1 та
відповідача 2 перед позивачем за
договорами поставки №АП-07-0017 та
№АП-07-0395, в результаті чого відповідач 2
- ТОВ "Акруа" зобов'язаний перед
позивачем в тій самій мірі, що й
відповідач 1 - ТОВ "Агротрейд", включаючи
суми основного боргу, процентів,
неустойки (пені та штрафу), при цьому
позивач ТОВ "Хімагромаркетинг" у
відповідності до частини 1 ст. 543 ЦК
України має право вимагати виконання
обов'язку частково або в повному обсязі
як від солідарних боржників ТОВ
"Агротрейд" та ТОВ "Акруа" разом, так і
від будь-кого з них окремо.

З матеріалів справи вбачається, що
після порушення провадження у справі
(та поза межами заявленого позивачем в
позові періоду розрахунку неустойки та
процентів річних), відповідач 1
платіжним дорученням від 18.09.2013р. №39842 з
призначенням платежу "плата за засоби
захисту рослин згідно договору від
20.02.2012р. №АП-07-0017", перерахував на
рахунок позивача грошові кошти у
розмірі 303008,65 грн.

В зв'язку з зазначеним, місцевий
господарський суд на підставі пункту
1-1 частини першої статті 80 ГПК України
обґрунтовано припинив провадження у
справі в частині вимог позивача про
стягнення 303008,65 грн. основного боргу.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу
України кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або оспорювання.
Тобто, підставами для захисту
цивільного права є його порушення,
невизнання або оспорювання.

За таких обставин висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки є вичерпними,
відповідають дійсності і
підтверджуються достовірними
доказами, а тому рішення
господарського суду Київської області
від 16.10.2013 у справі № 911/3059/13 відповідає
чинному законодавству, фактичним
обставинам та матеріалам справи і
підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю "Агротрейд"
залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Київської області
від 16.10.2013 у справі № 911/3059/13 - без змін.

2. Матеріали справи № 911/3059/13 повернути
до господарського суду Київської
області.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена в
касаційному порядку протягом двадцяти
днів.

Головуючий суддя
В.О. Зеленін

Судді
О.Ф. Синиця

Е.О. Шевченко