ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 року
Справа № 904/3444/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого судді - Тищик І.В.
(доповідач)

суддів - Верхогляд Т.А., Білецької Л.М.

при секретарі - Валяр М.Г.

за участю представників

позивача Гусєва К.В.

відповідача-1 Нікулиця Л.Т.

відповідача-2 Бережко С.І.

розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу міського
комунального підприємства
«Дніпропетровські міські теплові
мережі» на рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.02.2014р.
у справі № 904/3444/13

за позовом Міського комунального
підприємства «Дніпропетровські міські
теплові мережі», м. Дніпропетровськ

до

В-1 Публічного акціонерного
товариства «Дніпрогаз», м.
Дніпропетровськ

В-2 Публічного акціонерного
товариства «Національна акціонерна
компанія «Нафтогаз України» , м. Київ

про примушення до підписання актів
приймання-передачі,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2013 року позивач
звернувся до господарського суду з
позовом до відповідачів про
відновлення порушеного ПАТ
«Дніпрогаз» права МКП
«Дніпропетровські міські теплові
мережі» на справедливий розподіл
одержаного в жовтні 2011 року природного
газу по категоріях споживачів теплової
енергії шляхом встановлення розподілу
обсягів природного газу по категоріям
споживачів теплової енергії в жовтні
2001р., а саме, 14 324 096 куб. м. природного
газу - для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням
та релігійними організаціями, згідно
договору №14/2310/11 від 30.09.2011р.; 3 864 587
куб. м. природного газу - для
виробництва теплової енергій, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями, згідно договору №14/2484/11
від 30.09.2011р. (з урахуванням заяви про
зміну предмету позову).

Господарський суд
Дніпропетровської області рішенням
від 12.02.2014р. у справі № 904/3444/13 (суддя
Суховаров А.В.) в задоволенні позовних
вимог відмовив.

Вмотивовуючи рішення,
господарський суд дійшов висновку, що
предмет позову не відповідає
встановленим законом або договором
способам захисту прав, передбаченим ст.
16 ЦК України.

Не погоджуючись з рішенням
господарського суду, позивач - МКП
«Дніпропетровські міські теплові
мережі», звернувся до апеляційного
суду з апеляційною скаргою, в якій
просить скасувати оскаржуване рішення
та прийняти нове рішення, яким
задовольнити позовні вимоги про
встановлення справедливого розподілу
одержаного в жовтні 2011р. природного
газу по категоріях споживачів теплової
енергії, яка виробляється з цього газу.
При цьому відповідач посилається на
неправильне застосування місцевим
судом норм матеріального права.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, як
зазначає позивач, кожна особа має право
на захист свого цивільного права у разі
його порушення, невизнання або
оспорювання. Несправедливий розподіл
природного газу по категоріям
споживачів призводить до того, що
позивач має сплатити відповідачу-2 за
газ, спожитий для виробництва теплової
енергії, яка споживається населенням,
за цінами газу, який споживається для
вироблення теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
іншими споживачами (тобто, майже в 4
рази більше). І дана обставина є
підставою для звернення підприємства
до суду за захистом свого порушеного
права.

В судовому засіданні оголошено
вступну та резолютивну частини
постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги,
вислухавши представників сторін,
перевіривши повноту встановлення
господарським судом обставин справи та
правильність їх юридичної оцінки,
колегія суддів дійшла висновку про те,
що апеляційна скарга позивача
задоволенню не підлягає, виходячи з
наступного:

Як убачається з матеріалів справи,
30.09.2011р. між ПАТ "НАК "Нафтогаз України"
(Продавець) і МКП «Дніпропетровські
міські теплові мережі» (Покупець) було
укладено два договори:

- договір №14/2310/11 купівлі-продажу
природного газу для виробництва
теплової енергії, яка споживається
населенням та релігійними
організаціями;

- договір №14/2484/11 купівлі-продажу
природного газу для виробництва
теплової енергії, яка споживається
бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

За умовами пункту 1.1 вказаних
договорів продавець зобов'язався
передати у власність покупцю у ІV
кварталі 2011 року та у 2012 році
імпортований природний газ для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами,
організаціями та іншими споживачами, а
покупець зобов'язався приймати та
оплачувати газ на умовах вказаних
Договорів.

Сторони узгодили кількість та
якість газу, ціну, порядок і умови
передачі, обліку газу та проведення
розрахунків. Згідно умов договорів
приймання-передача газу, переданого
продавцем покупцеві у відповідному
місяці, оформлюється актом
приймання-передачі газу; акти
приймання-передачі газу є підставою
для остаточних розрахунків між
сторонами; оплата за газ здійснюється
покупцем виключно грошовими коштами
шляхом 100% поточної оплати протягом
місяця поставки газу.

Пунктом 3.4 кожного з договорів
сторони обумовили, що не пізніше 5-го
числа місяця, наступного за місяцем
продажу газу, Покупець (позивач)
зобов'язаний, надати Продавцю
(відповідачу-2) підписані та скріплені
печатками позивача та
газорозподільного (газотранспортного)
підприємства (відповідача-1) три
примірники акту приймання-передачі
газу, у якому зазначаються фактичні
обсяги використаного газу, його
фактична ціна та вартість. Продавець
(відповідач-2) не пізніше 8-го числа
зобов'язаний повернути Покупцеві
(позивачу) та газорозподільному
(газотранспортному) підприємству по
одному примірнику оригіналу акта,
підписаного та скріпленого печаткою,
або надати в письмовій формі
мотивовану відмову від підписання
акта.

На виконання умов договорів за
період 11.10.11р. - 31.10.11р. позивачу було
поставлено 18 189 528 куб. м природного
газу, що посвідчується актом
приймання-передачі газу (з розбивкою по
котельнях), підписаним позивачем та
відповідачем-1 31.10.2011року за №
7809/11/114005/158999 (т. І а.с.55-57).

31.10.2011р. позивачем та
відповідачем-1 був підписаний акт про
фактичне споживання у жовтні 2011 року
природного газу в загальному обсязі 18
189 528 куб. м., у тому числі:

- для виробництва теплової енергії, яка
споживається населенням та
релігійними організаціями використано
12 769,637 тис. куб. м.;

- для виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами - 3
368,283 тис. куб. м.;

- природний газ, визначений
розрахунковим методом - 2 051,608 тис. куб.
м. (т. І а.с.58).

При цьому в акті про фактичне
споживання природного газу не було
визначено ким була спожита теплова
енергія, вироблена із газу, обсяг якого
був визначений розрахунковим методом.

31.10.2011р. на підставі вищевказаних
актів позивачем, відповідачем-1та
відповідачем-2 були підписані
трьохсторонні акти приймання-передачі
природного газу (3 акти), відповідно до
яких позивачем прийнято у жовтні 2011
року природний газ для виробництва
теплової енергії, яка споживається:

- населенням - 12 768, 792 тис.куб.м. (т. І
а.с.59),

- релігійними організаціями - 0,845
тис.куб.м (т. І а.с.60),

- бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами - 5
419, 891 тис.куб.м (т. І а.с.61).

Наданими актами природний газ,
визначений розрахунковим методом у
обсязі 2 051,608 тис. куб. м., був віднесений
до обсягів газу, використаного для
виробництва теплової енергії, яка
споживається бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами.

З метою приведення розподілу
спожитого природного газу по
категоріях споживачів у відповідність
із вимогами Методики визначення
обсягів природного газу, які
використовуються для виробництва
теплової енергії для населення в разі,
якщо суб'єкти господарювання
здійснюють постачання теплової
енергії різним категоріям споживачів,
затвердженої наказом Міністерства
палива та енергетики № 288 від 15.07.10р.,
який діяв на момент звернення позивача
до суду, позивачем було направлено
відповідачу-1 акти про фактичне
споживання природного газу у жовтні 2011
року та акти приймання-передачі
природного газу по кожній категорії
споживачів теплової енергії за жовтень
2011 року в новій редакції, з метою їх
подальшої передачі для підписання
відповідачу-2.

Надіслані акти в новій редакції
передбачали інший розподіл природного
газу за його фактичним споживанням, а
саме:

для виробництва теплової енергії, яка
споживається:

- населенням та релігійними
організаціями - 14 324,096 тис.куб.м. згідно
договору №14/2310/11 від 30.09.2011р.;

- бюджетними установами та
організаціями та іншими споживачами -3
864,587 тис.куб.м. згідно договору №14/2484/11
від 30.09.2011р. (т.І а.с.14-25).

ПАТ «Дніпрогаз» залишив вказані
акти без розгляду та повернув позивачу
не підписаними, що убачається з
листування між позивачем та
відповідачем-1.

Питання фактичного споживання
природного газу у період з 11 жовтня 2011
року по 31 жовтня 2011 року становить
предмет даного спору.

Відповідно до п.1.1 Договору
№7809/21/118862 на розподіл природного газу,
укладеного між відповідачем-1 та
позивачем 22.09.11р. відповідач-1
зобов'язується надати позивачу послугу
з транспортування природного газу
газорозподільними мережами до межі
балансової належності об'єктів
замовника або його споживачів
відповідно до "Актів розмежування
балансової належності газопроводів та
експлуатаційної відповідальності
сторін". Пункти призначення з переліком
комерційних вузлів обліку газу
визначаються сторонами. Невід'ємною
частиною договору є Технічна угода на
здійснення контролю за обліком газу,
яка викладена в додатку 4 до Договору.

Згідно п.3.2 вказаного договору
облік обсягів газу, що транспортується
на умовах цього договору, здійснюється
згідно з Правилами обліку природного
газу під час його транспортування
газорозподільними мережами,
постачання та споживання, затверджених
Наказом Мінпаливенерго України № 618
від 27.12.05р.

Приписами п.3.3 договору
передбачено, що порядок обліку, порядок
обмеження (припинення) транспортування
газу, а також доступу представників
відповідача-1 до газового обладнання і
комерційних вузлів обліку газу, може
регулюватись технічною угодою між
газорозподільчим підприємством,
постачальником газу та споживачем.
Згідно предмету Технічної угоди на
здійснення контролю за обліком газу,
відповідач-1 здійснює контроль за
обліком газу, протранспортованого та
реалізованого позивачу, за дотриманням
позивачем вимог діючих нормативних
документів по обліку природного газу
та здійснює інші обов'язки, передбачені
технічною угодою.

Пунктом 2.2 технічної угоди від
22.09.11р., з урахуванням додаткової угоди
до додатку №4 встановлено, що фактична
кількість поданого замовнику
природного газу визначається за
показниками або записами головного
контрольно-вимірювального
комерційного вузла обліку газу
газорозподільного підприємства, з
приведенням до стандартних умов. У разі
відсутності вузла обліку газу у
газорозподільного підприємства,
приймаються дані комерційного вузла
обліку газу замовника. Головний вузол
обліку газу встановлюється на межі
обслуговування.

Відповідно до п. 5.1 Правил
постачання газу споживачу
здійснюється за умови наявності
комерційного вузла обліку газу.

Згідно п. 6.1 Правил на комерційних
вузлах обліку газу з максимальною
об'ємною витратою газу більше 65
м.куб./год. з будь-яким надлишковим
тиском та в діапазоні об'ємної витрати
від 16 м.куб./год. до 65 м.куб./год. з
надлишковим тиском більше 0,005 МПа
вимірювання об'єму газу повинні
проводитись тільки з використанням
обчислювачів або коректорів об'єму
газу. Максимальна об'ємна витрата газу
визначається за паспортними даними
газоспоживаючого обладнання.

Оскільки обладнання комерційного
вузла обліку газу коректорами та/або
обчислювачами об'єму газу визнано
Правилами обов'язковим, то вузол обліку
газу, що не обладнаний коректорами
та/або обчислювачами, не може вважатися
належним (комерційним) вузлом обліку
газу, тому що в ньому відсутні
необхідні засоби вимірювальної
техніки.

Разом з тим, визначення обсягів
природного газу, які використовуються
для виробництва теплової енергії для
населення, позивачем здійснюється
відповідно до Методики визначення
обсягів природного газу, які
використовуються для виробництва
теплової енергії для населення в разі,
якщо суб'єкти господарювання
здійснюють постачання теплової
енергії різним категоріям споживачів,
затвердженої наказом Міністерства
палива та енергетики № 288 від 15.07.10р.,
який діяв станом на час існування
спірних правовідносин між сторонами.

Згідно з п. 2 наказу застосування
Методики є обов'язковим для суб'єктів
господарювання різних форм власності,
які використовують природний газ для
виробництва теплової енергії для
опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до абз.4 п.3 Методики
обсяги газу, які газотранспортне
підприємство (відповідач-1) поставило
теплогенеруючому підприємству
(позивачу) за звітний період (місяць),
оформлюють двостороннім Актом
приймання-передачі природного газу,
який складають протягом п'яти днів
місяця, наступного за звітним. Для
складання зазначеного акта необхідно
виконати розрахунок пропорційного
перерахування обсягу теплової енергії,
отриманої окремим споживачем, в обсяг
газу, використаного на її вироблення
згідно з формулами розділу IV Методики
за зразком розрахунку за звітний
період.

Згідно абз.2 п.8 Методики
встановлено, що спосіб формування та
узгодження звітності за спожиті обсяги
природного газу, використаного на
виробництво теплової енергії для
населення та інших категорій
споживачів, наведено в додатку 4.

Так, додатком 4 до Методики
визначено, що з огляду на те, що ціна
газу є різною для вироблення теплової
енергії різним категоріям споживачів,
обсяги газу за звітний період,
витрачені теплогенеруючим
підприємством на комбіноване
вироблення теплової та електричної
енергії, необхідно спочатку
розподілити на виробництво
електричної та загального обсягу
теплової енергії, а потім газ,
витрачений на виробництво загального
обсягу теплової енергії (Ог),
розподілити на обсяги газу,
використані на вироблення теплової
енергії для населення, та обсяги газу,
використані на вироблення теплової
енергії для інших категорій
споживачів. Для складання акта
приймання-передачі природного газу
необхідно виконати розрахунок
пропорційного перераховування обсягу
теплової енергії, отриманої окремим
споживачем, в обсяг газу, використаного
на її вироблення.

Для кожного теплогенеруючого
підприємства, яке веде окремий облік
газу, таблиця розрахунку за звітний
період містить такі розділи:

- загальний обсяг газу, поставленого
теплогенеруючим підприємством від
газотранспортного підприємства;

- загальний обсяг виробленої
теплогенеруючим підприємством
теплової енергії;

- обсяг теплової енергії, відпущеної за
звітний період теплогенеруючим
підприємством населенню (окремому або
груповому споживачу);

- перерахований обсяг газу,
використаний для виробництва теплової
енергії для населення.

За вказаними таблицями надається
відповідна інформація теплогенеруючим
підприємством. За результатами
приладового обліку використаних
обсягів газу за звітний період та
виконаних розрахунків теплогенеруючим
підприємством, газотранспортним
підприємством та постачальником газу
складаються акти приймання-передачі
природного газу, у якому обов'язково
зазначаються обсяги природного газу,
використаного на виробництво теплової
енергії для населення.

Для визначення обсягів спожитого
газу, одержаного МКП «Дніпропетровські
міські теплові мережі» від ПАТ НАК
«Нафтогаз України» за договором №
14/2310/11 від 30.09.11р. за жовтень 2011р.,
використаного на вироблення
теплової енергії для населення та
релігійних організацій було
призначено судово-економічну
експертизу.

Згідно з висновком
судово-економічної експертизи
Дніпропетровського науково-дослідного
інституту судових експертиз від
08.11.2013р. за № 1818/1819-13 обсяг спожитого
газу, одержаного позивачем від
відповідача-2 за договором №14/2310/11 від
30.09.11р. за жовтень 2011 року,
використаного на вироблення теплової
енергії для населення та релігійних
організацій, склав 14 310,3974 тис.куб.м., а
обсяг спожитого газу, одержаного
позивачем від відповідача-2 за
договором №14/2484/11 від 30.09.11р. за жовтень
2011р., використаного на вироблення
теплової енергії для бюджетних установ
та організацій та інших споживачів,
склав 3 927,0906 тис.куб.м.

Оцінюючи висновок судового
експерта в сукупності з іншими
доказами у справі в порядку ст.ст.42,43
ГПК України та враховуючи, що в
загальному обсязі спожитого
природного газу, одержаного позивачем
від відповідача-2 за договором № 14/2484/11
від 30.09.11р. за жовтень 2011 року, включений
обсяг природного газу, що одержаний
позивачем з 01.10.11р. по 10.10.11р., у
кількості 47,960 тис.куб.м., обсяг
природного газу, одержаного позивачем
за договором №14/2484/11 від 30.09.11р. за
період з 11.10.11р. по 31.10.11р., складає 3
922,2946 тис.куб.м. природного газу.

Таким чином, за період з 11.10.11р. по
31.10.11р. позивачем одержано від
відповідача-2 18 189 528 куб.м. природного
газу, з яких:

- 14 310 397,4 куб.м. одержаного за
договором №14/2310/11 від 30.09.11р. за жовтень
2011р., використано на вироблення
теплової енергії для населення та
релігійних організацій;

- 3 879 130,6 куб.м. одержаного за договором
№ 14/2484/11 від 30.09.11р. за жовтень 2011р.,
використано на вироблення теплової
енергії для бюджетних установ та
організацій та інших споживачів.

Погоджуючись з доводами
скаржника про те, що в актах
приймання-передачі природного газу,
підписаних сторонами 31.10.2011р.,
зазначені невірні дані щодо фактичного
розподілу споживання природного газу у
жовтні 2011 року, колегія суддів не
убачає правових підстав для
задоволення заявлених позивачем
позовних вимог, з огляду на наступне:

Перелік справ, підвідомчих
господарським судам, визначений ст. 12
ГПК України, разом з тим не є вичерпним,
оскільки в силу п. 1 вказаної норми,
господарським судам підвідомчі також
справи у спорах, що виникають з інших
підстав, ніж ті, що визначені у даному
пункті.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

Приписами статті 16 ЦК України та
статті 20 ГК України закріплено перелік
способів захисту цивільних прав та
інтересів, згідно з яким кожна особа
має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Суд може захистити цивільне право
або інтерес іншим способом, що
встановлений договором або законом.

Заявлена позивачем вимога про
справедливий розподіл одержаного в
жовтні 2011 року природного газу,
фактично шляхом перепідписання актів
приймання-передачі природного газу за
договорами не може бути предметом
позову, оскільки такі акти є, як
правомірно зазначив місцевий суд,
доказом підтвердження наявності або
відсутності юридичних фактів, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору, не є
матеріально-правовою чи немайновою
вимогою позивача, на підставі якої суд
приймає рішення.

У відповідності до положень ст.12
ГПК України зазначений спір не
підлягає розгляду в господарських
судах України.

За викладених обставин
господарський суд дійшов
обґрунтованого висновку про те, що
предмет позову не відповідає
встановленим законом або договором
способам захисту права та відмовив в
задоволенні позову.

З огляду на відповідність
висновків, викладених в рішенні
господарського суду, обставинам справи
та чинному законодавству, вимоги
позивача про скасування оскаржуваного
рішення являються необґрунтованими і
задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного,
керуючись ст. ст. 99, 101, 103-105 ГПК України,
суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу міського
комунального підприємства
«Дніпропетровські міські теплові
мережі» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 12.02.2014р.
у справі № 904/3444/13 залишити без змін.

Постанова набирає законної
сили з дня її прийняття і може бути
оскаржена в касаційному порядку
протягом двадцяти днів до Вищого
господарського суду України.

Головуючий
І.В. Тищик

Судді
Т.А.Верхогляд

Л.М.Білецька

з оригіналом згідно

помічник судді

17.04.2014р.
Т.О.Уральцева