ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.04.14р. Справа № 904/878/14

За позовом Приватного підприємця
ОСОБА_1,
м. Дніпропетровськ

до Приватного підприємця ОСОБА_2, смт.
Кіровське, Дніпропетровської області

про стягнення 85 091,00 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

ОСОБА_3 - представник (дов.
від 06.03.2014 року)

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватний підприємець ОСОБА_1
звернувся до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом
до Приватного підприємця ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості у розмірі 85
091,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані
неналежним виконанням відповідачем
своїх зобов'язань щодо оплати
поставленого товару.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 17.02.2014
року порушено провадження у справі та
призначено до розгляду у судовому
засіданні на 04.03.2014 року.

У межах строків передбачених статтею 69
Господарського процесуального кодексу
України розгляд справи відкладався з
04.03.2014 року на 18.03.2014 року та з 18.03.2014 року
на 14.04.2014 року.

14.04.2014 року представник позивача надав
клопотання, в якому просить суд
продовжити розгляд справи до 23.04.2014
року для підписання акту звірки
взаєморозрахунків з відповідачем.

Ухвалою господарського суду
Дніпропетровської області від 14.04.2014
року продовжено строк розгляду справи
на 15 днів до 23.04.2014 року та розгляд
справи відкладено на 23.04.2014 року.

23.04.2014 року представник позивача надав
заяву про зменшення розміру позовних
вимог, у зв'язку із тим, що відповідачем
частково оплачено поставлений товар у
сумі 2 400,00 грн., тому просить суд
стягнути з відповідача суму боргу у
розмірі 82 691,00 грн.

Відповідно до статті 22 Господарського
процесуального кодексу України
позивач вправі до прийняття рішення по
справі збільшити розмір позовних вимог
за умови дотримання встановленого
порядку досудового врегулювання спору
у випадках, передбачених статтею 5
цього Кодексу, в цій частині,
відмовитись від позову або зменшити
розмір позовних вимог.

Суд задовольнив заяву позивача про
зменшення розміру позовних вимог.

Відповідач відзив на позов не надав, у
судові засідання, призначені для
розгляду справи, явку свого
повноважного представника не
забезпечив. Був належним чином
повідомлений про дату та місце
судового засідання.

У випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2
Постанови Пленуму Вищого
господарського суду України № 18 від
26.12.2011 року "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції").

Відповідно до статті 75 Господарського
процесуального кодексу України, якщо
відзив на позовну заяву і витребувані
господарським судом документи не
подано, справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами.

Згідно зі статтею 85 Господарського
процесуального кодексу України у
судовому засіданні 23.04.2014 року було
оголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Дослідивши матеріали справи,
вислухавши пояснення представника
позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із матеріалів справи, між
Приватним підприємцем ОСОБА_1
(продавець) та Приватним підприємцем
ОСОБА_2 (покупець) досягнуто
домовленості щодо поставки товару, а
саме "Яловичини", "Сало" та "Жир".

Як вбачається із матеріалів справи,
позивач поставив відповідачу товар, що
підтверджується накладною від 01.07.2013
року на суму 85 091,00 грн. (а.с.8).

Позивачем на адресу відповідача була
направлена претензія, в якій позивач
просить погасити заборгованість за
поставлений товар у сумі 85 091,00 грн.
(а.с.9).

Як зазначає позивач, відповідачем було
частково оплачено товар у сумі 2 400,00
грн.

Таким чином, заборгованість
відповідача перед позивачем становить
82 691,00 грн., що також підтверджується
актом звіряння розрахунків від 23.04.2014
року, підписаний обома сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи,
відповідач суму поставленого товару у
повному обсязі не оплатив, що і є
причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд
виходив з наступного.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу
України встановлено, що цивільні права
та обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Відповідно до частини 1 статті 202
Цивільного кодексу України правочином
є дія особи, спрямована на набуття,
зміну або припинення цивільних прав та
обов'язків.

Частиною 1 статті 181 Господарського
суду України господарський договір за
загальним правилом викладається у
формі єдиного документа, підписаного
сторонами та скріпленого печатками.
Допускається укладення господарських
договорів у спрощений спосіб, тобто
шляхом обміну листами, факсограмами,
телеграмами, телефонограмами тощо, а
також шляхом підтвердження прийняття
до виконання замовлень, якщо законом не
встановлено спеціальні вимоги до форми
та порядку укладення даного виду
договорів.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського
кодексу України господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Частиною 1 статті 193 Господарського
кодексу України передбачено, суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 175
Господарського кодексу України
майнові зобов'язання, які виникають між
учасниками господарських відносин,
регулюються Цивільним кодексом
України з урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.

Дії сторін (передача продавцем товару
покупцю за накладною, прийняття товару
покупцем) свідчать про виникнення між
ними правовідносин поставки.

Відповідно до статті 692 Цивільного
кодексу України покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару. Покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару.

Частиною 1 статті 222 Господарського
кодексу України передбачено, що
учасники господарських відносин, що
порушили майнові права або законі
інтереси інших суб'єктів, поновити їх,
не чекаючи пред'явлення їм претензії чи
звернення до суду.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу
України передбачено, що одностороння
відмова вiд зобов'язання або
одностороння змiна його умов не
допускається, якщо iнше не встановлено
договором або законом. Зобов'язання має
виконуватися належним чином вiдповiдно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, iнших актiв цивiльного
законодавства.

Таким чином, строк оплати поставленого
товару за накладною є таким, що настав
01.07.2013 року.

Станом на час розгляду справи доказів
сплати заборгованості у повному обсязі
від представників сторін не надійшло.

Відповідач визнав наявність та розмір
заборгованості підписавши акт звірки
від 23.04.2014 року, а також підписом на
накладній.

З урахуванням викладеного,
господарський суд дійшов висновку, що
позовні вимоги позивача щодо стягнення
з відповідача 82 691,00 грн. підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, при задоволені позову судові
витрати у справі покладаються на
відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 75, 82 - 85,
115 - 117 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємця
ОСОБА_2 (52030, АДРЕСА_1; ідентифікаційний
код НОМЕР_1) на користь Приватного
підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_2;
ідентифікаційний код НОМЕР_2) - 82 691,00
грн. основний борг та 1 827,00 грн. судовий
збір, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене
протягом десяти днів з дня підписання
рішення шляхом подання апеляційної
скарги до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду
через господарський суд
Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги,
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повний текст рішення складено 24.04.2014 р.

Суддя Я.С. Золотарьова