ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2014 р.
Справа № 904/9016/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів: головуючого судді Широбокової
Л.П. - доповідач,

суддів: Орєшкіної Е.В., Чус О.В.

при секретарі: Валяр М.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Портний М.І. представник,
довіреність № 31 від 01.01.14;

від відповідача: Дарій Л.М.
представник, довіреність № 52-16/49 від
23.01.14;

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат", м. Кривий Ріг на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 03.02.2014р. у справі №904/9016/13

за позовом Державного підприємства
"Придніпровська залізниця",

м. Дніпропетровськ

до Публічного акціонерного
товариства "Південний гірничо-

збагачувальний комбінат", м.
Кривий Ріг

про стягнення 15 720,12 грн плати за
користування вагонами і збору за
зберігання вантажу

В С Т А Н О В И В:

По справі оголошувалася перерва з
24.03.2014р. по 16.04.2014р.

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 03.02.2014р.
(суддя Юзіков С.Г.) позов задоволений
частково. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства «Південний
гірничо-збагачувальний комбінат» на
користь Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" 12 848,47 грн
плати за користування вагонами і збору
за зберігання вантажу, а також
1 406,21 грн судового збору. У решті
позову відмовлено у зв`язку із невірним
розрахунком збору за зберігання
вантажу та невірно застосованим
тарифом при розрахунку плати за
користування вагонами.

Не погодившись із зазначеним
рішенням, ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
звернулось з апеляційною скаргою, в
якій просить рішення суду в частині
задоволення позову скасувати як
прийняте при неповному з`ясуванні всіх
обставин справи з порушенням норм
матеріального та процесуального права,
прийняти в цій частині нове рішення про
відмову у задоволенні позову. В
обґрунтування апеляційної скарги
посилається на те, що надані Позивачем
Положення не доводять вини Відповідача
у зайнятості колій на ст. Кривий Ріг. На
момент видачі спірних наказів про
затримку вагонів зайнятість колій на
ст. Кривий Ріг була спричинена
вагонами, що знаходились під
технологічними операціями, Позивачем
грубо порушувались вимоги ЄТП щодо
дотримання часу на обробку поїздів
(обробка відбувалась від 6 годин до 3
діб). Крім того, між закінченням обробки
та відправленням поїздів на станцію
Допоміжна вагони знаходились на коліях
від шести годин до двох діб. Звернув
увагу на порушення Позивачем Правил
технічної експлуатації залізниць
України, оскільки для накопичення та
відставлення вагонів використовується
виключно колія №18, а не будь-які
приймально-відправні колії. Вважає, що
пропускна спроможність станції
призначення, а також станцій підходів
до неї була знижена саме внаслідок дій
та порушень з боку Позивача. Також
вказав на неможливість прийняття актів
загальної форми як належних доказів,
оскільки вони не підписані
Відповідачем.

Позивач проти скарги заперечив.
Зазначив, що саме бездіяльність
працівників Відповідача, відсутність
письмових звернень до керівництва
залізниці призвели до затримки вагонів
на підході до станції призначення.
Вказав на правомірність видачі наказів
про затримку, які складаються у разі
затримки вагонів на підході до станції
призначення з вини вантажовласника.
Зауважив, що вина Відповідача у
затримці вагонів підтверджується
належним чином оформленими актами
загальної форми ГУ-23, актами про
затримку ГУ-23а, витягами з книг
повідомлення про прибуття вантажу ф.
ГУ-2, повідомленнями про затримку
вагонів, наказами про затримку,
відомостями плати за користування
вагонами ф. ГУ-46, накопичувальною
карткою ф. ФДУ-92 та накладними.
Підготовка залізницею порожніх
власних вагонів під навантаження - це
звичайний виробничий процес станції, а
проміжки часу між технологічними
операціями з вагонами, час проведення
обробки та наявність вільних колій не
впливають на нарахування плати за
користування вагонами. Вважає, що
Відповідачем були порушені вимоги п. 33
Правил видачі вантажу, ст.ст. 46,47
Статуту залізниць України та п.п. 5.10
договору №ПР/М-08-2/11-2476аНЮдч, тому суд
першої інстанції дійшов до
правомірного висновку щодо наявності
вини саме Відповідача у затримці
вагонів та прийняв законне рішення.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
сторін, обговоривши доводи апеляційної
скарги, апеляційний суд приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом при розгляді справи
встановлено, що 06.11.2008р. між ДП
"Придніпровська залізниця" (надалі -
Позивач) та Відкритим акціонерним
товариством "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
(надалі - Відповідач) був
укладений договір №ПР/М-08-2/11-2476аНЮдч
про експлуатацію залізничної під`їзної
колії Відповідача, яка примикає до
станції Кривий Ріг Придніпровської
залізниці (надалі - Договір) строком дії
з 11.12.2008р. по 10.12.2013р. включно. До
Договору також були укладені додаткові
угоди №№ 1,2,3,4,5, якими були внесені
зміни у п.п. 5,14, 14.6., 16 Договору.

Відповідно до пункту 1 Договору, на
умовах цього договору експлуатується
під`їзна колія, яка належить власнику,
місцем примикання якої є стрілка №2/4, в
парній горловині станції Кривий Ріг
Придніпровської залізниці і
обслуговується власним локомотивом.

Межею під'їзної колії є знак «Межа
під`їзної колії», який встановлено біля
вхідного сигналу Ч станції Допоміжна
власника колії на відстані 4779 метрів
від стрілки примикання. Відповідно до
пунктів 5, 6 даного договору, передача
вагонів на під`їзну колію здійснюється:
порожні вагони під навантаження через
інтервал часу - 1,5 години; маршрутів,
завантажених аглорудою - 5,0 год.,
маршрутів, завантажених вапняком - 4,5
год., передача розбірних поїздів - за
повідомленням (повідомлення
передається не пізніше, ніж за 2,0 години
до фактичної здачі вагонів з
реєстрацією у книзі повідомлень форми
ГУ-2, п.8 Договору), тощо. Вагони для
під`їзної колії подаються локомотивом
залізниці на одну з
приймально-здавальних колій станції
Допоміжна. Подальший рух вагонів,
виконується локомотивом власника
колії.

У травні 2013 року на адресу
Відповідача за накладними №№40845224,
40845265, 40846180, 40847527, 40845240, 40838989, 47688718, 47532858,
47563526, 47563549, 47563614, 47563259, 47563515 надходили
власні вагони. На шляху прямування,
відповідно до вимог пунктів 9. 10 р. III
Правил користування вагонами та
контейнерами (далі Правила),
затверджених наказом Міністерства
транспорту України 25.02.1999р. №113 та
зареєстрованих в Міністерстві юстиції
України 15.03.1999р. за №165/3458, дані вагони
були затримані на станціях підходу
Апостолове і Тік Придніпровської
залізниці на підставі наказів №299 від
15.05.2013р. (вагони №№ голова 68555309 хвіст
56863558 у кількості 57 вагонів, індекс
поїзда 4667-82-4672 з вантажем - на своїх
осях, що перевозились у поїзді №3009) та
№314 від 18.05.2013р. (вагони №№ голова 56954472
хвіст 57583072 у кількості 56 вагонів,
індекс поїзда 4667-88-4672 з вантажем - на
своїх осях, що перевозились у поїзді
№3502) через зайнятість колій на станції
призначення Кривий Ріг, у зв'язку з
неприйняттям вантажу одержувачем ПАТ
"Південний гірничо-збагачувальний
комбінат" на свою під'їзну колію. За час
затримки вагонів, залізницею було
нараховано плату за користування
спірними вагонами у сумі 14822,52 грн з ПДВ,
яка включена до відомостей плати за
користування вагонами (ф. ГУ - 46) № №
22059575, 19059556, 19059555, 19059554, 26059579, 26059580, 21059561,
21059560, 20059557 та збір за зберігання
вантажу в сумі 897,60 грн по
накопичувальній картці №20059138. У
відомостях плати за користування
вагонами та накопичувальній картці
Відповідачем зазначено про відмову від
оплати за наказами № 299, 314, оскільки
колії були вільні, вагони прийняти
могли.

У зв`язку із неоплатою Відповідачем
за користування спірними вагонами та
зберігання вантажу, Позивач звернувся
із даним позовом до суду.

Стаття 908 Цивільного кодексу України,
яка кореспондується із ст. 307
Господарського кодексу України
встановлює, що умови перевезення
вантажу, пасажирів і багажу окремими
видами транспорту, а також
відповідальність сторін щодо цих
перевезень встановлюються договором,
якщо інше не встановлено цим кодексом,
іншими законами, транспортними
кодексами (статутами), іншими
нормативно-правовими актами та
правилами, що видаються відповідно до
них.

Стаття 46 Статуту залізниць України
встановлює, що одержувач зобов`язаний
прийняти і вивезти вантаж, що надійшов
на його адресу. Терміни вивезення і
порядок зберігання вантажів
установлюються Правилами. Вантажі, що
прибули, зберігаються на станції
безкоштовно протягом доби.

Згідно зі статтею 119 Статуту за
користування вагонами і
контейнерами залізниці
вантажовідправниками,
вантажоодержувачами, власниками
під'їзних колій, портами,
організаціями, установами,
громадянами - суб'єктами
підприємницької діяльності вноситься
плата. Порядок визначення плати за
користування вагонами (контейнерами)
та увільнення від зазначеної плати у
разі затримки вагонів (контейнерів), що
виникла з вини залізниці,
встановлюється Правилами користування
вагонами і контейнерами. Зазначена
плата вноситься також за час затримки
вагонів на станціях призначення і на
підходах до них в очікуванні подання їх
під вивантаження, перевантаження з
причин, що залежать від
вантажоодержувача, власника
залізничної під'їзної колії, порту,
підприємства.

Плата за користування вагонами є
мірою відповідальності, яка може
застосовуватись лише за наявності вини
сторони у зобов`язанні.

Згідно п.3 Правил користування вагонами
і контейнерами облік часу користування
вагонами і контейнерами та нарахування
плати за користування ними провадиться
на станціях відправлення та
призначення за Відомістю плати за
користування вагонами форми ГУ-46, яка
складається на підставі Пам'яток про
подавання/забирання вагонів ф.ГУ-45,
актів про затримку вагонів ф.ГУ-23а,
актів загальної ф. ГУ-23.

Відомості плати за користування
вагонами (контейнерами) мають
підписуватися начальником станції і
представником вантажовласника щоденно
або в періоди пред'явлення їх станцією
до розрахункового підрозділу, що
встановлюються начальником залізниці.
У разі непогодження даних, зазначених у
відомості, представник
вантажовласника зобов'язаний
підписати відомість із зауваженнями
(п.4 Правил користування вагонами і
контейнерами).

У разі затримки вагонів на станції з
причин, які залежать від
вантажовласника, складається акт
загальної форми, який підписується
представниками станції і
вантажовласника. В акті вказується час
(у годинах та хвилинах) початку та
закінчення затримки вагонів і їх
номери (п.8 Правил користування
вагонами і контейнерами).

Збір за зберігання вантажу
розраховується згідно з п.8 Правил
зберігання вантажів, яким передбачено,
що збір за зберігання вантажів у
вагонах (контейнерах) у разі затримки
їх з вини одержувача (відправника)
після закінчення терміну безоплатного
зберігання сплачується незалежно від
місця затримки (на станції призначення
та на підходах до неї, на прикордонних,
припортових станціях тощо).

Відповідно до ст. 129 Статуту
залізниць України обставини, що можуть
бути підставою для матеріальної
відповідальності залізниці,
вантажовідправника,
вантажоодержувача, пасажирів під час
залізничного перевезення,
засвідчуються комерційними актами або
актами загальної форми, які складають
станції залізниць.

Як вбачається з матеріалів справи,
відомості плати за користування
вагонами №№ 22059575, 19059556, 19059555, 19059554,
26059579, 26059580, 21059561, 21059560, 20059557 та
накопичувальна картка №20059138 підписані
Відповідачем із зауваженням про
відмову від оплати за наказами № 299, 314,
оскільки колії були вільні, вагони
Відповідач прийняти міг.

В силу п. 6.4 Правил реєстрації та
експлуатації власних вантажних
вагонів спірні порожні власні вагони
мають статус вантажу, оскільки
перевозилися за повними перевізними
документами, які залізниця зобов'язана
доставити на станцію призначення у
цілості та збереженості і видати їх
одержувачу, зазначеному в накладній, а
одержувач має щодо залізниці права та
обов'язки, передбачені Статутом
залізниць України, зокрема, обов'язок
отримати їх від залізниці, а у разі
несвоєчасного приймання вагонів від
залізниці - сплатити плату за
користування вагонами, які знаходяться
на коліях залізниці чи на станціях
підходу, та збір за зберігання у
розмірах, встановлених Тарифним
керівництвом N1, а також інші права та
обов'язки, які має одержувач відносно
вантажу, що прибув на його адресу.

Станцією затримки Апостолове у
порядку, передбаченому п.9,10 р. III Правил,
складено акт про затримку вагонів
форми ГУ-23а №27 від 15.05.2013р. (вагони
прибули поїздом 14.05.2013р. о 21.58 год,
відправлені - 17.05.2013р. о 13.15 год) та акт
загальної форми ГУ-23 №1921 від 15.05.2013р.
(вагони затримані о 09.19 год), №1922 від
17.05.2013р. (закінчення затримки вагонів -
01.50 год). Станцією Тік - акт про затримку
вагонів форми ГУ-23а №2 від 18.05.2013р.
(вагони прибули поїздом 18.05.2013р. о 01.41
год, відправлені поїздом 18.05.2013р. о 16.00
год) та акт загальної форми ГУ-23 №58 від
18.05.2013р. Повідомлення про затримку
вагонів станцією призначення Кривий
Ріг представникам комбінату вручено в
порядку і строки, визначені, абз. 4 п. 10 р.
III Правил користування вагонами та
контейнерами.

Відповідач посилається на те, що
зайнятість колій на час прийняття
спірних наказів на станції Кривий Ріг
була спричинена вагонами, що
знаходились під технологічними
операціями, вина Відповідача у
затримці відсутня.

Зайнятість прийомо-відправочних
колій по ст. Кривий Ріг, згідно з
технологічним процесом роботи станції
планує поїзний диспетчер дирекції з
урахуванням підводу під навантаження
порожніх вагонів парку УЗ і власних,
вагонів з вантажами на адресу
підприємства, маневрової роботи,
необхідності приймання навантажених
маршрутів і ПАТ "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат",
обгону локомотивів, для чого необхідна
наявність вільних колій станції.
Згідно п. 13.2.1 п. 14.2 Інструкції з руху
поїздів і маневрової роботи на
залізницях України, затвердженої
наказом Міністерства транспорту та
зв`язку України від 31.08.05р. №5076,
приймання поїздів на станцію має
проводитись на вільні колії, які
призначені для цього технічно -
розпорядчим актом станції.

Як вказує залізниця, на час видачі
наказу №299 на коліях №№ 3,4, 5, 6, 9, 11, 14
мала місце затримка вагонів з вини
Відповідача, про що складені акти
загальної форми ГУ-23 про віднесення на
відповідальність вантажовласника №№
4140/4169, 4156/4170, 4184-4195/4234-4245, 4051-4052/4157-4158,
4218-4228/4253-4263, 4109-4113/4171-4176,
4207-4208/4210-4211, 4184-4195/4234,
4078-4079/4138-4139, 4159-4168/4196-4202, 4093-4107/4141-4155,
4204-4206/4215-4217, 4167-4168/4182-4183, 4132-4136/4177-4181. На
час видачі наказу №314 затримка на
коліях №№ 5, 6, 8,9,11,12, про що складені
акти загальної форми ГУ-23 №№
4218-4228/4253-4263, 4184-4195/4234-4245, 4249-4251/4293-4295,
4212-4213/4230-4231, 4265-4271/4296-4302, 4232-4233/4247-4248,
4264/4292.

Але як вбачається з з цих актів (а.с.
34-69, т.1, а.с. 35-76, т.2), їх складено в
порушення вимог п. 8 «Правил
користування вагонами та
контейнерами», згідно з яким, у разі
затримки вагонів на станції з причин,
які залежать від вантажовласника,
складається акт загальної форми, який
підписується представниками станції
та вантажовласником. Надані позивачем
акти загальної форми підписано лише
представниками залізниці, тому не
можуть бути належним доказом
підтвердження викладених в них
обставин. Посилання позивача на п. 3
«Правил складання актів» колегія
суддів вважає необгрунтованими,
оскільки «Правила користування
вагонами та контейнерами» є
спеціальною правовою нормою, яка
визначає порядок і умови користування
вагонами та контейнерами, порядок
визначення плати за їх користування.
Доводи про те, що на станції Кривий Ріг
відсутні повноважні представники
вантажоодержувача до уваги не
приймаються. Докази виклику
представників вантажоодержувача для
підписання актів на віднесення
відповідальності вантажовласника, в
порядку визначеному Правилами
користування вагонами та контейнерами,
позивач не надав. Акти загальної форми
про відмову в підписанні спірних актів
не складались, до справи позивачем не
залучено. Не узгодженість сторонами
порядку та місця підписання актів на
віднесення відповідальності
вантажовласника не позбавляє позивача
від обов`язку складання актів в
порядку, визначеному законодавством, а
саме п. 8 Правил користування вагонами
та контейнерами.

Крім того, з Положення про зайнятість
колій вбачається, що по наказу затримки
№ 299:

Колія № 4 на момент прибуття спірних
вагонів на ст. Апостолове була зайнята
під обробкою розбіркового поїзду №3664.
При цьому обробка вагонів відбувалась
з 13.05.2013р. 17.15 год до 05.50 год 15.05.2013р. -
майже дві доби.

На колії № 6 обробка розбіркового
поїзду №3666 здійснювалась майже 5 діб з
19.50 год. 09.05.2013р. до 03.00 год 14.05.2013р. При
цьому, в порушення умов ЄТП викид
технічно несправних вагонів та
накопичення вагонів відбувалось з 21.30
год. 09.05.2013р. до 03.00 год 14.05.2013р. В той час,
як ЄТП встановлено, що для накопичення
вагонів використовується виключно
колія №18.

На колії №11 обробка поїзду №2303 з
порожніх вагонів (хоперів) відбувалась
більше доби з 05.10 год 15.05.2013р. до 06.30 год
16.05.2013р.

По наказу № 314:

На колії № 8 обробка розбіркового
поїзду №3658 здійснювалась до 10.00 год
15.05.2013р., а затримка вагонів за актами
загальної форми №4213/4231 почалась
17.05.2013р. о 12.00 год. Тобто між закінченням
обробки вагонів та їх затримкою за
актами минуло дві доби. Докази, що
Позивач вчасно повідомив Відповідача
про закінчення обробки вагонів та
готовність подати їх Відповідачу у
матеріалах справи відсутні.

На колії №9 обробка вагонів
розбіркового поїзду, виставленого
Відповідачем, тривала з 16.05.2013р. 19.45 год
до 23.55 год 18.05.2013р. (дві доби).

На колії 1б весь період затримки
спірних вагонів відбувалась обробка
вагонів. На момент видачі наказу № 314
(18.05.2013р. о 02.20 год.) колія 1б була вільна.

Відповідно до ЄТП роботи станції
Кривий Ріг та під`їзної колії Позивача
передбачено, що операції по прибуттю
поїздів на ст. Кривий Ріг (обробка
поїздів) мають бути проведені в час, що
дорівнює 216 хв (3,6 год).

Таким чином, проаналізувавши
положення зайнятості колій, суд вбачає
перевищення обумовленого часу на
обробку вагонів, що не спростовує і сам
Позивач, тобто колії були зайняті з
причин несвоєчасної обробки
залізницею вагонів, що виключає вину
Відповідача у зайнятості колій на
станції примикання.

Щодо колії № 1б, то відповідно до ЄТП
роботи під'їзної колії на станції
Кривий Ріг - ця колія також є
приймально-відправного призначення, у
тому числі для парних та непарних
вантажних поїздів.

Крім того, спірні вагони простояли на
станціях затримки до 3 діб (ст.
Апостолове), тоді як видно з Положення
про зайнятість колій, в цей період
залізниця здійснювала подачу
відповідачу під
завантаження-вивантаження інших
вагонів.

З урахуванням наведеного, колегія
суддів прийшла до висновку, що
Позивачем не доведено факту
неможливості подачі вагонів, що
надійшли спірним поїздом на колії
станції призначення за період їх
затримки. Тому слід визнати, що
підстави для затримки вагонів і як
наслідок нарахування плати за їх
користування, збору за зберігання
вантажу за час затримки, були відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена
у постанові ВГСУ по справі №904/1604/13-г
від 11.09.2013р.

Судом першої інстанції також
правильно зазначено, про
неправомірність нарахування плати за
користування вагонами та збору за
зберігання вантажу за накладними
№47563523, 47563549, 47563614, 47563259, 47563515, оскільки
за цими накладним одержувачем вантажу
є інша особа.

За даних обставин позовні вимоги не
підлягають задоволенню з огляду на те,
що позивач не довів вину відповідача у
затримці вагонів на станціях підходу.
Судом першої інстанції не у повному
обсязі досліджено положення
зайнятості колій та надана невірна
правова оцінка актам про затримку
вагонів, оскільки при їх складанні у
будь-якому разі мають бути дотримані
вимоги, встановлені законодавством
щодо їх оформлення (п. 8 Правил
користування вагонами та
контейнерами). З урахуванням наведено,
суд дійшов помилкового висновку щодо
наявності вини Відповідача у затримці
вагонів, що стало наслідком прийняття
незаконного рішення. Таке рішення
відповідно до п.4 ч.1 ст.104
Господарського процесуального кодексу
України підлягає скасуванню з
прийняттям нового рішення про відмову
у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України судові
витрати по справі відносяться на
Позивача.

Керуючись ст.ст. 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, апеляційний господарський
суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат"
задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 03.02.2014р.
у справі № 904/9016/13 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства
"Придніпровська залізниця" - 49600, м.
Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 108 (п/р
2 у ДФ АБ «Експрес-Банк», м.
Дніпропетровськ, МФО 306964, ) на користь Публічного
акціонерного товариства "Південний
гірничо-збагачувальний комбінат" - 50026,
м. Кривий Ріг Дніпропетровської
області (п/р 3053 у відділені ЗАТ КБ
«Приват-Банк», м. Дніпропетровськ, МФО
305299 ) судовий збір за
розгляд апеляційної скарги - 913,50 грн
(дев`ятсот тринадцять грн грн 50 коп).

Виконання постанови щодо видачі
наказу доручити господарському суду
Дніпропетровської області.

Постанова набирає чинності з дня її
оголошення та може бути оскаржена в
касаційному порядку до Вищого
господарського суду України через
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд протягом
двадцятиденного строку з дати її
прийняття.

Повний текст постанови складений
22.04.2014р.

Головуючий суддя
Л.П. Широбокова

Суддя
О.В. Чус

Суддя
Е.В. Орєшкіна