ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.04.14р. Справа № 904/1193/14За позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Нафто-Трейд", м.
Підгородне Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Скорпіон", с. Ранній ранок
Криворізького району
Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у сумі 137
605,49 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: Норочевський О.О.,
довіреність № 02/10-13 від 02.10.2013 року,
адвокат (посвідчення № 1675);

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Нафто-Трейд"
звернулося до господарського суду
Дніпропетровської області із позовом,
у якому, з урахуванням уточненої
позовної заяви, що за своєю правовою
природою є заявою про збільшення
розміру позовних вимог, просить
стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Скорпіон" заборгованість за
поставлені нафтопродукти у сумі 131 071,50
грн., пеню у сумі 4388,20 грн., відсотки за
користування чужими грошовими коштами
у розмірі 1012,66 грн., інфляційне
збільшення суми боргу - 1133,13 грн. та
судовий збір.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем зобов'язань за
договором поставки нафтопродуктів №
1441213 від 20.12.2013 року в частині
своєчасної та повної оплати
поставленого товару. Так, на виконання
умов договору поставки № 1441213 від 20.12.2013
року позивач поставив відповідачу
дизельне паливо у кількості 13 797 л.
загальною вартістю 131 071,50 грн. В
порушення умов договору поставки №
1441213 від 20.12.2013 року відповідачем товар
не оплачено.

За порушення строків оплати товару
позивач на підставі п. 6.3 договору
нарахував та простить стягнути з
відповідача пеню у розмірі 1 012,66 грн. На
підставі статті 625 Цивільного кодексу
України позивач просить стягнути з
відповідача 3% річних у розмірі 1012,66 грн.
та індекс інфляції у розмірі 1133,13 грн.

Відповідач не скористався наданим йому
правом на участь представника у
судовому засіданні, про день, час, та
місце розгляду справи повідомлений
належним чином відповідно до вимог
частини 1 статті 64 Господарського
процесуального кодексу України.

03.04.2014 року та 16.04.2014 року за декілька
хвилин до початку судових засідань
відповідачем подавалися клопотання
(факсом) про відкладення розгляду
справи у зв'язку з неможливістю
з'явлення у судове засідання та
присутністю представника відповідача
в іншому судовому засіданні. Однак
жодного доказу на підтвердження
обставин, зазначених у клопотанні,
відповідачем не надано.

Відповідно до п.3.9.2 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" у випадку нез'явлення
в засідання господарського суду
представників обох сторін або однієї з
них справа може бути розглянута без їх
участі, якщо неявка таких
представників не перешкоджає
вирішенню спору.

Суд зазначає, що розгляд справи може
бути відкладений виключно у зв'язку із
неможливістю розглянути справу у
даному судовому засіданні, а не з
формальних підстав - у зв'язку з неявкою
відповідача. До того ж, суд вже
відкладав розгляд справи, надаючи
можливість учасникам судового процесу
реалізувати свої процесуальні права на
представництво інтересів у суді та
подання доказів в обґрунтування своїх
вимог та заперечень. Таким чином,
підстави для відкладення розгляду
справи відсутні.

Відзиву на позов Товариство з
обмеженою відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"Скорпіон" до суду не надало, тому
справа розглядається за наявними в ній
матеріалами (стаття 75 Господарського
процесуального кодексу України).

Розгляд справи був відкладений з 03.04.2014
року на 16.04.2014 року.

У судовому засіданні 16.04.2014 року
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Під час розгляду справи судом
досліджені письмові докази, що
містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали справи,
господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

20.12.2013 року між Товариством з обмеженою
відповідальністю "НАФТО-ТРЕЙД"
(продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"СКОРПІОН" був укладений договір
поставки нафтопродуктів № 1441213 (далі -
Договір) відповідно до умов п. 1.1. якого
продавець зобов'язується поставити та
передати у власність покупця
нафтопродукти, (іменовані надалі -
товар), в кількості та асортименті, що
передбачені за умовами даного
договору, а покупець зобов'язується
прийняти товар від покупця та оплатити
його загальну вартість на умовах
даного договору.

Асортимент, ціна, кількість, умови і
термін поставки Товару обмовляються в
додатках, що є невід'ємною частиною
даного Договору. Сторони допускають
узгодження зазначених у даному пункті
Договору умов без складання додатка (п.
1.3. Договору).

Відповідно до п. 1.4. Договору у випадку,
якщо поставка товару здійснюється без
складання додатка до даного Договору,
всі істотні і погоджені Сторонами
умови поставки зазначаються в
товаротранспортних і/або видаткових
документах, що складаються

продавцем і підтверджуються
(акцептуються) покупцем при здійсненні
приймання передачі товару. У даному
випадку, складені продавцем
товаротранспортні або видаткові
документи, до моменту їхнього акцепту
покупцем, є пропозицією продавця
покупцеві прийняти поставку товару за
даним Договором у кількості на умовах і
за ціною, зазначених у відповідних
товаротранспортних і/або видаткових
документах.

Підпис особи, уповноваженої покупцем
на здійснення приймання товару, так
само як і дії покупця, спрямовані на
приймання товару (оформлення
довіреності, здійснення перевірки
кількості і якості товару, приймання
товару) підтверджують факт акцепту
покупцем пропозиції продавця. Датою
акцепту (прийняття) покупцем
пропозиції продавця є дата оформлення
відповідного товаротранспортного або
видаткового документа. З моменту
акцепту покупцем пропозиції продавця
сторони є такими, що в належній формі
дійшли згоди по всіх істотних умовах
Договору й умовах поставки
індивідуально визначеного товару
(асортимент, ціна, кількість, умови і
термін поставки), зазначеного в
товаротранспортних або видаткових
документах.

Кількість Товару, який постачається
однією партією, встановлюється
сторонами за даними, що зазначені в
додатках до даного договору, або
товаротранспортних, або видаткових
документах (п. 1.6. Договору).

Товар постачається Покупцю товарними
партіями автомобільним транспортом на
умовах СРТ (Інкотермс - 2010) - перевезення
оплачене за реквізитами вказаними
Покупцем, якщо інше не зазначено
Сторонами в Додатках до даного
договору, в товаротранспортних і/або
видаткових документах.

Товар за даним договором може
постачатись на умовах РСА (Інкотермс -
2010) -завантажено в автомобільний
транспорт покупця з резервуарів
нафтобаз. Адреси резервуарів нафтобаз
вказуються сторонами в додатках до
даного Договору, в товаротранспортних
і/або видаткових документах.

Датою поставки вважається дата
товарно-транспортної або видаткової
накладної (п. 2.1. Договору).

Згідно п. 4.2. Договору розрахунки за
товар здійснюються покупцем не пізніше
строку, узгодженому у додатку, який є
невід'ємною частиною даного Договору. У
випадках, передбачених п. 1.4. Договору,
оплата за поставлений товар
здійснюється покупцем на користь
продавця протягом 5 (п'яти) робочих днів
з моменту отримання покупцем товару.

Зобов'язання покупця по оплаті товару
вважаються виконаними з моменту
зарахування грошових коштів за кожну
окрему партію товару на розрахунковий
рахунок продавця.

Загальна сума Договору, відповідно до
п. 3.2. Договору, становить вартість
поставленого на підставі Договору
товару.

20.12.2013 року сторони узгодили та
підписали Додаток № 1 до договору
поставки № 1441213 від 20.12.2013 року у
відповідності до п. 1 якого на виконання
умов договору поставки № 1441213 від 20.12.2013
року продавець передав у власність
покупця, а покупець прийняв партію
товару, а саме дизельне паливо у
кількості 13 797 літрів та вартістю 131071,50
грн.

Згідно п. 4 Додатку № 1 до договору
поставки № 1441213 від 20.12.2013 року
розрахунки за дану партію товару
покупець проводить до 27.12.2013 року
шляхом перерахування безготівкових
грошових коштів на розрахунковий
рахунок продавця.

На виконання умов Договору позивач
поставив відповідачу товар на суму 131
071,50 грн.

На підтвердження факту поставки товару
відповідачу позивач надав до суду
копію видаткової накладної № РН-0001252
від 21.12.2013 року та довіреності № 263 від
21.12.2013 року про отримання товару
відповідачем.

Відповідач зобов'язання за договором
поставки № 1441213 від 20.12.2013 року не
виконав, оплату поставленого позивачем
товару у сумі 131 071,50 грн. згідно
наведеної вище видаткової накладної не
здійснив, що і є причиною виникнення
спору.

Відповідно до ст. 265 Господарського
кодексу України за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) і сплатити за нього певну
грошову суму.

Суб'єкти господарювання повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. До виконання господарських
договорів застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193
Господарського кодексу України).

Стаття 526 Цивільного кодексу України
встановлює вимогу щодо виконання
зобов'язань належним чином відповідно
до умов договору та вимог цього
Кодексу, інших актів цивільного
законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно відлягає
виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного
кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи
товар поставлено 21.12.2013 року, про що
свідчить видаткова накладна № РН-0001252
від 21.12.2013 року.

Згідно п. 4.2. Договору розрахунки за
товар здійснюються покупцем не пізніше
строку, узгодженому у додатку, який є
невід'ємною частиною даного Договору. У
випадках, передбачених п. 1.4. Договору,
оплата за поставлений товар
здійснюється покупцем на користь
продавця протягом 5 (п'яти) робочих днів
з моменту отримання покупцем товару.

20.12.2013 року сторонами підписаний
Додаток № 1 до договору поставки № 1441213
від 20.12.2013 року, згідно п. 4 якого
розрахунки за дану партію товару
покупець проводить до 27.12.2013 року
шляхом перерахування безготівкових
грошових коштів на розрахунковий
рахунок продавця.

Отже, строк оплати поставленого
позивачем відповідачу товару згідно
наведеної вище видаткової накладної є
таким, що настав.

Доказів оплати вартості поставленого
товару відповідач не надав, доводи
позивача щодо наявності боргу за
поставлений товар у сумі 131 071,50 грн.
шляхом надання належних доказів не
спростував.

За наведеного, є правомірними та
підлягають задоволенню позовні вимоги
про стягнення з відповідача на користь
позивача основного боргу за
поставлений товар у сумі 131 071,50 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського
кодексу України виконання
господарських зобов'язань
забезпечується заходами захисту прав
та відповідальності учасників
господарських відносин, передбаченими
цим Кодексом та іншими законами. До
відносин щодо забезпечення виконання
зобов'язань учасників господарських
відносин застосовуються відповідні
положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного
кодексу України виконання зобов'язання
може забезпечуватися неустойкою.
Виконання зобов'язання забезпечується,
якщо це встановлено договором або
законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Відповідно до п. 6.3. Договору у випадку
порушення термінів оплати вартості
товару покупцем, останній зобов'язаний
сплатити на користь продавця пеню в
розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочення до моменту повної оплати
ним боргу.

Позивач нарахував та заявив до
стягнення пеню за період прострочення
оплати з 28.12.2013 року по 31.03.2014 року у сумі
4 388,20 грн.

Судом перевірений розрахунок пені та
встановлена його правильність,
відповідно є правомірними та
підлягають задоволенню вимоги
позивача про стягнення з відповідача
на користь позивача пені за період
прострочення оплати з 28.12.2013 року по
31.03.2014 року у сумі 4 388,20 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник,
який прострочив виконання грошового
зобов'язання, на вимогу кредитора
зобов'язаний сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також три проценти річних від
простроченої суми, якщо інший розмір
процентів не встановлений договором
або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути
з відповідача на свою користь 3% за
користування його грошовими коштами за
період з 28.12.2013 року по 24.02.2014 року у сумі
1 012,66 грн.

При перевірці правильності розрахунку
судом виявлено арифметичні помилки,
пов'язані, зокрема, з кількістю днів
прострочення (зазначений позивачем
період - з 28.12.2013 року по 24.02.2014 року
складається з 59 днів, а не з 94, як
зазначено у розрахунку), а тому вимога
про стягнення 3% річних підлягає
задоволенню частково у розмірі 635,61 грн.

Також позивач просить стягнути на свою
користь індекс інфляції, розрахованої
від суми боргу за товар поставлений із
застосуванням індексів інфляції за
період з 28.12.2013 року по 31.12.2013 року у сумі
84,56 грн., за період з 01.01.2014 року по 31.01.2014
року у сумі 262,14 грн., за період з 01.02.2014
року по 28.02.2014 року у сумі 786,43 грн.,
загалом на суму 1 133,13 грн.

Дослідивши заявлені позивачем вимоги
про стягнення інфляційних втрат,
господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п. 3.2. Постанови
Пленуму Вищого господарського суду
України № 14 від 17.12.2013 року індекс
інфляції - це показник, що характеризує
динаміку загального рівня цін на
товари та послуги, які купуються
населенням для невиробничого
споживання, і його найменший період
визначення складає місяць.

Відповідно до Інформаційного листа
Вищого господарського суду України №
01-06/928/2012 від 17.07.2012 р. "Про практику
застосування Вищим господарським
судом України у розгляді справ окремих
норм матеріального права" сума боргу з
урахуванням індексу інфляції повинна
розраховуватися, виходячи з індексу
інфляції за кожний місяць (рік)
прострочення, незалежно від того, чи
був в якийсь період індекс інфляції
менше одиниці.

Зазначене також узгоджуються з
положеннями листа Верховного Суду
України № 62-97р від 03.04.1997 року, яким
передбачені "Рекомендації щодо порядку
застосування індексів інфляції при
розгляді судових справ".

За викладеного, зважаючи на той факт, що
нарахований позивачем індекс інфляції
за період з 28.12.2013 року по 31.12.2013 року є
меншим за місяць, нарахована сума втрат
від інфляції у розмірі 84,56 грн. за цей
період задоволенню не підлягає.
Натомість інші періоди нарахувань
інфляційних втрат за період з 01.01.2014
року по 31.01.2014 року у сумі 262,14 грн., за
період з 01.02.2014 року по 28.02.2014 року у сумі
786,43 грн., становлять саме місяць, тому є
такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, вимога позивача про
стягнення з відповідача втрат від
інфляції підлягає задоволенню
частково - у сумі 1 048,57 грн. (262,14 грн. +
786,43 грн.).

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого
Протоколу до Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права. Європейський суд з прав людини
під терміном "власність" розуміє також
грошові кошти, що підлягають оплаті за
поставлений товар. Невиконанням
обов'язку щодо оплати продукції
відповідач порушує права позивача,
безпідставно не перераховуючи кошти
(вартість товару) у власність позивача.

Отже, заявлені позовні вимоги
підлягають частковому задоволенню і з
відповідача підлягає стягненню 137 143,88
грн. (основний борг у розмірі 131 071,50 грн.,
пеня у розмірі 4388,20 грн., 3% річних у
розмірі 635,61 грн., індекс інфляції у
розмірі 1 048,57 грн.).

Відповідно до ст. 49 Господарського
процесуального кодексу України,
стосовно розподілу сум судового збору
суд зазначає наступне.

Судовий збір, який підлягає сплаті за
подання позову, з урахуванням заяви про
збільшення розміру позовних вимог,
складає 2 752,11 грн.

Виходячи з того, що позовні вимоги
задоволені частково, судовий збір
підлягає наступному розподілу: судовий
збір у розмірі 2 742,88 грн. покладається
на відповідача, а судовий збір у
розмірі 9,23 грн. покладається на
позивача - пропорційно до розміру
задоволених позовних вимог.

За подання позову до суду з урахуванням
заяви про збільшення розміру позовних
вимог, позивач оплатив судовий збір у
розмірі 2 712,42 грн. (2 661,63 грн. згідно
платіжного доручення № 120 від 19.02.2014
року, 10,73 грн. згідно платіжного
доручення №Р24А04423 від 24.02.2014 року
та 40,06 грн. згідно платіжного доручення
№ 91 від 02.04.2014 року).

Виходячи з вищевказаного, суд вважає за
необхідне з відповідача на користь
позивача стягнути лише розмір судового
збору, що сплачений позивачем - 2 712,42
грн. А іншу частину судового збору, що
покладається на відповідача - 30,46 грн. (2
742,88 грн. - 2 712,42 грн.) - стягнути з
відповідача на користь державного
бюджету України.

Судовий збір, що покладається на
позивача пропорційно до розміру
позовних вимог, в задоволенні яких
відмовлено - 9,23 грн. - підлягає
стягненню з позивача на користь
державного бюджету України.

При розподілі між сторонами судових
витрат, а саме - витрат на оплату послуг
адвоката - суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 6.3 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування розділу VI Господарського
процесуального кодексу України" №7 від
21.02.2013 року, витрати позивачів та
відповідачів, третіх осіб, пов'язані з
оплатою ними послуг адвокатів,
адвокатських бюро, колегій, фірм,
контор та інших адвокатських об'єднань
з надання правової допомоги щодо
ведення справи в господарському суді,
розподіляються між сторонами на
загальних підставах, визначених
частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється
господарським судом шляхом зазначення
про це у рішенні, ухвалі, постанові за
наявності документального
підтвердження витрат, як-от угоди про
надання послуг щодо ведення справи у
суді та/або належно оформленої
довіреності, виданої стороною
представникові її інтересів у суді,
платіжного доручення або іншого
документа, який підтверджує сплату
відповідних послуг, а також копії
свідоцтва адвоката, який представляв
інтереси відповідної сторони, або
оригінала ордеру адвоката, виданого
відповідним адвокатським об'єднанням,
з доданням до нього витягу з договору, в
якому зазначаються повноваження
адвоката як представника або обмеження
його прав на вчинення окремих
процесуальних дій.

Витрати на оплату послуг адвоката
позивача підтверджуються платіжним
дорученням № 205 від 01.04.2014 року у сумі
1500,00 грн. (а.с. 36).

Стосовно вимог позивача про стягнення
з відповідача витрат на оплату послуг
адвоката, суд зазначає, що дане питання
необхідно розглядати в двох площинах:
по-перше, це договірні відносини
позивача з адвокатом (адвокатами)
стосовно надання юридичних послуг і,
по-друге, це вимога про оплату наданих
послуг відповідачем.

Стосовно першого аспекту суд виходить
із основоположного принципу
цивільного права - принципу свободи
договору. Позивач має право на свій
розсуд оцінити вартість послуг
адвоката, навіть у розмірі ціни позову.

Стосовно другої площини
розглядуваного питання суд зазначає,
що положення ГПК України про стягнення
з відповідача вартості послуг адвоката
по-суті є оплатою відповідачем наданих
позивачеві послуг з правової допомоги.
І в цьому аспекті оцінка вартості
послуг позивачем не має беззаперечного
статусу.

Право на справедливий суд, передбачене
ст. 6 Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод та положення
ст.ст. 42, 43 ГПК України стосовно
рівності сторін є гарантією захисту
прав, у даному випадку відповідача, від
покладення на нього обов'язку
відшкодування необґрунтованої
вартості послуг адвоката внаслідок
різних причин, зокрема, помилки
позивача в оцінці вартості таких
послуг, отримання і оплата позивачем
послуг, що не були необхідні для
розгляду даної справи або ж навіть
навмисного завищення позивачем та
адвокатом вартості таких послуг з
метою отримання неправомірної вигоди
за рахунок відповідача.

Завданням суду при розгляді справи не є
оцінка вищевказаних причин чи підстав,
чи оцінка якості роботи адвоката, а є
визначення обґрунтованого і
адекватного розміру грошової суми, що
підлягає стягненню з відповідача за
надані позивачеві послуги.

При аналізі розрахунку суми гонорару
за надану правову допомогу адвокатом
Норочевським О.О., суд, в аспекті
можливості покладення їх
відшкодування на відповідача,
зазначає, що справа для професійного
адвоката є простою, сума боргу
складається з однієї поставки,
розрахунки за позовом не викликають
труднощів, і надання адвокатських
послуг по даній справі не потребує
значних зусиль.

Тому суд, враховуючи вищевказане, а
також участь адвоката у двох судових
засіданнях, підготовку заяви про
збільшення розміру позовних вимог,
враховуючи часткове задоволення
позовних вимог та розподіляючи судові
витрати пропорційно розміру
задоволених позовних вимог, вважає, що
максимально допустимим розміром
стягнення з відповідача вартості
послуг адвоката, наданих позивачеві, є 1
000,00 грн.

Таким чином, з відповідача підлягає
стягненню вартість послуг адвоката,
наданих позивачеві, у розмірі 1 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
ст.6, ч.1 ст.1 Першого Протоколу до
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст. 1, 33, 34, 49,
82-85 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"СКОРПІОН" (53054, Дніпропетровська
область, Криворізький район, с. Ранній
ранок, вул. Набережна, 1,
ідентифікаційний код 21900854) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "НАФТО-ТРЕЙД" (52001,
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, м. Підгородне,
вул. Комсомольська, 22, ідентифікаційний
код 32812383) суму основного боргу в
розмірі 131 071,50 грн., пеню у розмірі 4 388,20
грн., 3% річних у розмірі 635,61 грн., індекс
інфляції у розмірі 1 048,57 грн., витрати на
оплату послуг адвоката у розмірі 1 000,00
грн. та судовий збір у розмірі 2 712,42 грн.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю
"Сільськогосподарське підприємство
"СКОРПІОН" (53054, Дніпропетровська
область, Криворізький район, с. Ранній
ранок, вул. Набережна, 1,
ідентифікаційний код 21900854) до
спеціального фонду Державного бюджету
України (одержувач: Управління
Державної казначейської служби
України у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області, , рахунок № 3005
в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області,
МФО 805012, КБКД 22030001, код ЄДРПОУ
господарського суду Дніпропетровської
області 03499891, п. 2.2 з таблиці ставок
судового збору, за якими визначено
розмір судового збору) судовий збір у
розмірі 30,46 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю "НАФТО-ТРЕЙД" (52001,
Дніпропетровська область,
Дніпропетровський район, м. Підгородне,
вул. Комсомольська, 22, ідентифікаційний
код 32812383) до спеціального фонду
Державного бюджету України (одержувач:
Управління Державної казначейської
служби України у Жовтневому районі м.
Дніпропетровська Дніпропетровської
області, , рахунок № 3005
в ГУ ДКСУ у Дніпропетровській області,
МФО 805012, КБКД 22030001, код ЄДРПОУ
господарського суду Дніпропетровської
області 03499891, п. 2.2 з таблиці ставок
судового збору, за якими визначено
розмір судового збору) судовий збір у
розмірі 9,23 грн.

Накази видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено - 18.04.2014 року.

Суддя
О.М.
Крижний