ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
_____________ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ

15 квітня 2014 року
Справа № 913/825/14

Провадження №3/913/825/14

За позовом Луганського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України, м.
Луганськ,

до відповідача Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго», м. Луганськ,

про стягнення 103 200 грн 00 коп

Суддя Секірський А.В.

Секретар судового засідання
Степаненко Ю.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача - Карнаухова О.М.,
провідний спеціаліст-юрисконсульт І
відділу досліджень і розслідувань,
довіреність № 19 від 01.04.2014;

від відповідача - Рисістих І.А.,
начальник юридичного відділу,
довіреність № 1-д від 02.01.2014,

в с т а н о в и в:

Суть спору: Луганським обласним
територіальним відділенням
Антимонопольного комітету України
(далі - позивач) заявлено вимогу про
стягнення з Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго» (далі - відповідач)
штрафу в розмірі 60000,00 грн. та пені - 43200,00
грн. за рішенням адміністративної
колегії Луганського обласного
територіального відділення
Антимонопольного комітету України від
29.08.2013 №01-24/186.

В судовому засідання позовні вимоги
позивачем підтримані у повному обсязі.

Відповідач відзивом №15/42-4-1319 від 10.04.2014
просить суд відмовити в задоволенні
позовних вимог з підстав, викладених у
відзиві.

Розглянувши матеріали справи, надані
докази, вислухавши присутніх в
судовому засіданні представників
позивача та відповідача, суд дійшов
висновку про обґрунтованість позовних
вимог та необхідність задоволення
позову у повному обсязі з таких
підстав.

Рішенням адміністративної колегії
Луганського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України від 29.08.2013 №01-24/186 (далі -
Рішення) (а.с. 8-10):

- визнано, що Луганське міське
комунальне підприємство
«Теплокомуненерго» відповідно до абз. 2
ч. 1 ст 12 Закону України «Про захист
економічної конкуренції» на ринках
транспортування та постачання (зокрема
централізованого) теплової енергії та
гарячої води у 2011-2012 роках та в січні -
квітня 2013 року займало монопольне
(домінуюче) становище із часткою 100
відсотків у межах території міста
Луганська, де розташовані місцеві
тепломережі, які перебувають у його
законному користуванні (п. 1
рішення);

- визнано дії Луганського міського
комунального підприємства
"Теплокомуненерго" з встановлення у
договорах "про постачання теплової
енергії" та "про закупівлю за державні
кошти" умов не передбачених чинним
законодавством України, розширення
власних прав та звуження прав
споживачів, зменшення власних
зобов'язань та інших відхилень від
Типового договору про надання послуг з
централізованого теплопостачання
порушенням законодавства про захист
економічної конкуренції, передбаченим
пунктом 2 статті 50 та пунктом 1 частини 2
статті 13 Закону України "Про захист
економічної конкуренції", у вигляді
зловживання монопольним становищем на
ринку надання послуг постачання
теплової енергії шляхом встановлення
таких умов реалізації товару, які було
б неможливо встановити за умов
існування значної конкуренції на ринку
(п. 2 рішення);

- зобов'язано Луганське міське
комунальне підприємство
"Теплокомуненерго" припинити
порушення, визначене у пункті 2 цього
рішення, шляхом приведення договірних
відносин зі споживачами у
відповідність до вимог чинного
законодавства України, зокрема до
Типового договору, встановленого
Правилами 630, у двомісячний термін з дня
отримання цього рішення (п. 3 рішення).

За порушення законодавства про захист
економічної конкуренції на Луганське
міське комунальне підприємство
"Теплокомуненерго" вирішено накласти
штраф у розмірі 60000 грн 00 коп.

Згідно ст. 1 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
Антимонопольний комітет України є
державним органом із спеціальним
статусом, метою діяльності якого є
забезпечення державного захисту
конкуренції у підприємницькій
діяльності та у сфері державних
закупівель.

Статтею 5 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
встановлено, що Антимонопольний
комітет України здійснює свою
діяльність відповідно до Конституції
України, законів України "Про захист
економічної конкуренції", "Про захист
від недобросовісної конкуренції",
цього Закону, інших законів та
нормативно-правових актів, прийнятих
відповідно до цих законів.

Так, згідно ст. 48 Закону України "Про
захист економічної конкуренції" за
результатами розгляду справ про
порушення законодавства про захист
економічної конкуренції органи
Антимонопольного комітету України
приймають рішення, в тому числі про
визнання вчинення порушення
законодавства про захист економічної
конкуренції та накладення штрафу.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про
Антимонопольний комітет України"
розпорядження, рішення та вимоги
органу Антимонопольного комітету
України, голови територіального
відділення Антимонопольного комітету
України, вимоги уповноважених ними
працівників Антимонопольного комітету
України, його територіального
відділення в межах їх компетенції є
обов'язковими для виконання у
визначені ними строки, якщо інше не
передбачено законом. Невиконання
розпоряджень, рішень та вимог органу
Антимонопольного комітету України,
голови територіального відділення
Антимонопольного комітету України,
вимог уповноважених ними працівників
Антимонопольного комітету України,
його територіального відділення тягне
за собою передбачену законом
відповідальність. Зокрема, статтею 52
Закону України «Про захист економічної
конкуренції» передбачено, що за
порушення передбачені пунктами 1, 2 та 4
статті 50 цього Закону, накладаються
штрафи у розмірі до десяти відсотків
доходу (виручки) суб'єкта
господарювання від реалізації
продукції (товарів, робіт, послуг) за
останній звітний рік, що передував
року, в якому накладається штраф.

В силу вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 56 Закону
України "Про захист економічної
конкуренції" рішення, розпорядження
органів Антимонопольного комітету
України, голів його територіальних
відділень надаються для виконання
шляхом надсилання або вручення під
розписку чи доведення до відома в іншій
спосіб. Рішення та розпорядження
органів Антимонопольного комітету
України, голів його територіальних
відділень є обов'язковими до виконання.
Особа, на яку накладено штраф за
рішеннями органу Антимонопольного
комітету України, сплачує його у
двохмісячний строк з дня одержання
рішення про накладення штрафу.

Копію рішення з супроводжувальним
листом від 02.09.2013 № 04-07/2423 було отримано
04.09.2013 уповноваженою особою
відповідача, про що свідчить особистий
підпис працівника Рисістих І.А. (а.с. 11).

Отже, строк для виконання відповідачем
Рішення позивача від 29.08.2013 №01-24/186
закінчився 05.11.2013.

Матеріали справи свідчать, що у
зазначений строк Рішення відповідачем
було оскаржено до господарського суду
Луганської області, рішенням якого від
19.12.2013 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Донецького апеляційного
господарського суду від 18.02.2014
апеляційну скаргу ЛМКП
«Теплокомуненерго» залишено без
задоволення, а рішення господарського
суду Луганської області - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач накладений на нього штраф у
розмірі 60000,00 грн ані у встановлений
строк, ані станом на час вирішення
спору так і не сплатив, чим порушив
вимоги ч. 2 ст. 56 Закону України "Про
захист економічної конкуренції".

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи, що факт порушення
відповідачем законодавства про захист
економічної конкуренції в частині
своєчасної сплати штрафу, накладеного
рішенням адміністративної колегії
Луганського обласного територіального
відділення Антимонопольного комітету
України, підтверджений матеріалами
справи і не спростований відповідачем,
суд прийшов до висновку про
обґрунтованість позовних вимог в
частині стягнення 60000 грн 00 коп штрафу.

Відповідно до п. 5 ст. 56 Закону України
"Про захист економічної конкуренції" за
кожний день прострочення сплати штрафу
стягується пеня у розмірі півтора
відсотка від суми штрафу. Розмір пені
не може перевищувати розміру штрафу,
накладеного відповідним рішенням
органу Антимонопольного комітету
України. Нарахування пені припиняється
з дня прийняття господарським судом
рішення про стягнення відповідного
штрафу.

Нарахування пені зупиняється на час
розгляду чи перегляду Господарським
судом справи про визнання недійсним
рішення органу Антимонопольного
комітету України про накладення
штрафу.

Оскільки відповідач допустив
прострочення сплати штрафу, йому на
підставі наведених вище норм чинного
законодавства нараховано та заявлено
до стягнення пеню за 48 днів, яка складає
43200 грн. 00 коп.

Перевіривши наданий позивачем
розрахунок пені, суд дійшов висновку,
що позивачем допущено помилку при
визначенні кількості днів за період з
20.12.2013 по 23.01.2014, у зв'язку з чим
кількість днів за вказаний період
складає 35 днів, а не 12.

Отже, пеня повинна нараховуватися за
загальною кількістю 71 день: 60000,00 грн * 71
день *1,5% = 63900,00 грн (оскільки, розмір
пені не може перевищувати розміру
штрафу, накладеного відповідним
рішенням органу Антимонопольного
комітету, тому розмір пені повинен
складати 60000,00 грн). Однак, позивачем
заявлено до стягнення пеню в розмірі
43200,00 грн, суд не може вийти за межі
позовних вимог, тому до стягнення
підлягає вказана сума пені - 43200,00 грн.

Статтями 33, 34 Господарського
процесуального кодексу України
встановлено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
та заперечень. Докази подаються
сторонами та іншими учасниками
судового процесу. Обставини справи, які
відповідно до законодавства повинні
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватися іншими засобами
доказування.

На підставі ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Із врахуванням викладеного вище,
позовні вимоги підтверджені
матеріалами справи, відповідають
фактичним обставинам, тому підлягають
задоволенню у повному обсязі з
покладенням на відповідача судового
збору у справі на підставі приписів ст.
49 Господарського процесуального
кодексу України. Вказані судові
витрати підлягають стягненню з
відповідача в доход Державного
бюджету України, оскільки заявник
звільнений від їх сплати у
встановленому законом порядку.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Луганського міського
комунального підприємства
«Теплокомуненерго», 91005, м. Луганськ,
вул. Куракіна, 23-А, ідентифікаційний код
24047779:

- 60000 грн 00 коп (шістдесят тисяч гривень
00 копійок) штрафу та 43 200 грн 00 коп (сорок
три тисячі двісті гривень 00 копійок)
пені, зарахувавши стягнуті грошові
суми до загального фонду Державного
бюджету України (код податку 21081100,
номер рахунку 9002, одержувач УДКСУ
у м. Луганську, код 37991503, банк
одержувача ГУДКСУ у Луганській
області, МФО 804013);

- на користь Державного бюджету України
на рахунок № 3006, банк отримувача:
ГУ ДКСУ у Луганській області,
отримувач: УДК СУ у м. Луганську, МФО:
804013, ОКПО: 37991503, по коду класифікації
доходів (ККД): 22030001, назва "Судовий збір"
Державна судова адміністрація України
- 050, символ звітності банку: 206, код суду:
02844564, судовий збір в сумі 2064 грн 00 коп
(дві тисячі шістдесят чотири гривні 00
копійок), видати накази після набрання
рішенням законної сили.

В судовому засіданні відповідно до ст.
85 Господарського процесуального
кодексу України оголошено вступну та
резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення десятиденного строку з дня
його підписання, оформленого
відповідно до ст. 84 Господарського
процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та
підписано 18.04.2014.

Суддя
А.В.
Секірський