ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
________________________________________________________________________
________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2014 р.
Справа № 923/78/14

Господарський суд Херсонської області
у складі судді Соловйова К.В. при
секретарі Степановій Н.Д., розглянувши
у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою
відповідальністю "ТЕХНООПТТОРГ-ТРЕЙД",
м.Дніпропетровськ

до: Приватної фірми "МІС", м. Херсон

про стягнення 213 860,15 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Сніговий С.В., уповн.
представник, довіреність № 9 від
30.01.2014р.;

від відповідача - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі
порушено за позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТЕХНООПТТОРГ-ТРЕЙД" (позивач) до
Приватної фірми "МИС" (відповідач) з
вимогами про стягнення 213 860,15 грн., з
яких 146 858,48 грн. заборгованості з оплати
товару, 1615,44 грн. втрат від інфляції,
8159,70 грн. пені, 36714,62 грн. штрафу, 2 937,17
грн. відсотків за користування чужими
грошовими коштами, 1 883,01 грн. річних (3 %),
15 691,73 грн. річних (25 %). Позов
обґрунтовано нормами ст.ст. 525, 526, 530, 549,
550, 610-612, 625, 692 Цивільного кодексу
України, ст.ст.173-175, 193, 230 Господарського
кодексу України та твердженнями про
невиконання відповідачем зобов'язань
перед позивачем за договором № 58/13/14
від 06.02.2013р. постачання товару на умовах
відстрочення платежу.

Відповідач належним чином
повідомлений судом про час та місце
розгляду справи. Ухвали суду від
29.01.2014р. про порушення провадження у
справі та від 18.02.2014р. про відкладення
розгляду справи на 11.03.2014р., надіслано
відповідачу поштою згідно з ст.64 ГПК
України за місцезнаходженням
відповідача на час розгляду справи за
даними Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців (ЄДР), згідно витягу з
ЄДР стосовно відповідача (а.с.49-50). Першу
з цих ухвал суд надіслав відповідачеві
рекомендованим листом з повідомленням,
а іншу - рекомендованим листом. До суду
повернулося та залучене судом до
матеріалів справи (а.с.46) поштове
повідомлення з відміткою про вручення
07.02.2014р. за місцезнаходженням
відповідача рекомендованого листа з
зазначеною ухвалою суду від 29.01.2014р.
Рекомендований лист з ухвалою суду від
18.02.2014р. без вручення відповідачу, до
суду не повертався.

Відповідач не проявив свого відношення
до заявленого позову: не направив
представника для участі у судових
засіданнях 18.02.2014р. та 11.03.2014р., не надав
витребуваних від відповідача судом,
згідно з ухвалами по даній справі,
документів, які необхідні для розгляду
справи. Про причини цього суду не
повідомлено.

Від сторін не надходило заяв та
клопотань щодо судового засідання
11.03.2014р.

Суд не визнавав обов'язковою явку
представників сторін в судове
засідання 11.03.2014р. Відповідно до ст.77
ГПК України неявка представника
сторони у судове засідання є підставою
для відкладення розгляду справи у разі,
якщо за його відсутності неможливо
розглянути певну справу. Неявка
представника відповідача не
унеможливлює розгляд справи № 923/78/14.
Розгляд справи за відсутності
представника відповідача, при тому, що
відповідача було належним чином
повідомлено судом про місце та час
розгляду справи, не є порушенням
процесуальних прав відповідача.

Відповідно до ст. 75 ГПК України у разі,
якщо відзив на позовну заяву і
витребувані судом документи не подано,
справу може бути розглянуто за
наявними в ній матеріалами. Справа
розглядається в порядку ст. 75 ГПК
України.

Після завершення розгляду справи в
судовому засіданні 11.03.2014р., у
відповідності до ст.85 ГПК України, було
оголошено вступну та резолютивні
частини рішення.

Вивчивши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, суд -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою
відповідальністю "ТЕХНООПТТОРГ-ТРЕЙД"
(надалі - позивач) та Приватна фірма
"МИС" (надалі - відповідач) 06.02.2013р.
уклали між собою договір №58/13/14
постачання товару на умовах
відстрочення платежу (надалі - договір).

Згідно з п.1.1.-п.1.3., п.2.1. договору позивач
(постачальник за договором)
зобов'язався передати (поставити) у
власність відповідача (покупця за
договором) товар в обсязі (кількості),
найменуванні, асортименті та ціні, які
вказано у специфікаціях до договору, а
відповідач зобов'язався прийняти та
оплатити товар.

Відповідно до п.3.1. договору базисні
умови поставки вказуються у
специфікаціях до договору згідно з
умовами Incoterms 2000. У разі відсутності у
специфікації базових умов поставки
такими визнаються ЕХW-Херсон (склад
позивача). Згідно п. 3.2. договору позивач
передає відповідачу товар у строк, який
вказано у специфікації. Якщо строк
поставки у специфікації не вказаний, то
позивач здійснює поставку товару
протягом 3-х днів з моменту підписання
сторонами відповідної специфікації до
договору.

Згідно з п.3.3. договору зобов'язання
позивача щодо поставки (передачі)
товару за цим договором вважаються
виконаними після передачі товару
відповідачеві та підписання
відповідачем товарно-транспортних
та/або видаткових накладних. Датою
поставки товару є дата підписання
відповідачем товарно-транспортних
та/або видаткових накладних.

Згідно з п. 3.4. договору відповідач
гарантує, що особа (особи), котра
здійснюватиме фактичне приймання
товару й підписання
товарно-транспортних та/або видаткових
накладних, матиме достатні
повноваження на вчинення таких дій від
імені відповідача. Відповідач повинен
забезпечити надання позивачу
довіреностей на отримання
товарно-матеріальних цінностей в
порядку, передбаченому чинним
законодавством. Згідно з п.3.5. договору
підписана сторонами
товарно-транспортна та/або видаткова
накладна є достатнім і допустимим
доказом, що підтверджує факт передачі
(поставки) відповідачу партії товару.

Згідно з п.4.1. договору загальна сума
договору орієнтовно складає 1000000,00 грн.
(з ПДВ) та визначається вартістю товару,
поставленого протягом дії договору.

Згідно з п.4.2 та п. 4.3. договору
відповідач оплачує товар позивача за
цінами та у строки, які вказано у
специфікаціях до договору. У разі, якщо
у специфікації не вказаний строк для
оплати товару, то відповідач повинен
здійснити оплату товару повністю, у
строк протягом трьох днів з моменту
підписання специфікації або з моменту
поставки товару (дати підписання
видаткової накладної на такий товар).
Згідно з п. 4.4. договору днем здійснення
платежу вважається день, в який сума, що
підлягає оплаті, надійшла на поточний
рахунок позивача.

Відповідно до п.7.2. договору даний
договір набирає чинності з моменту
його підписання сторонами договору та
діє до 31.12.2013р., але в будь-якому разі до
повного виконання сторонами договору
своїх зобов'язань.

Відповідно до п.7.5. договору у випадках,
які непередбачено договором, сторони
керуються чинним законодавством
України.

Як встановлено судом за результатами
аналізу положень договору, цей договір
за своєю правовою природою є договором
поставки.

Підписавши Специфікацію № ТО-50214726 від
08.02.2013р. до договору (а.с.17) позивач та
відповідач домовилися між собою про
поставку позивачем відповідачеві
товару (автошин) у кількості 8 од.,
загальною вартістю 7224,00 грн. (з ПДВ),
визначили 08.02.2013р. строком поставки
цього товару та 22.02.2013р. строком оплати
цього товару.

Підписавши Специфікацію № ТО-50220964 від
25.02.2013р. до договору (а.с.18) позивач та
відповідач домовилися між собою про
поставку позивачем відповідачеві
товару (автошин) у кількості 4 од.,
загальною вартістю 7768,08 грн. (з ПДВ),
визначили 25.02.2013р. строком поставки
цього товару та 11.03.2013р. строком оплати
цього товару.

Підписавши Специфікацію № ТО-50229672 від
12.04.2013р. до договору (а.с.19) позивач та
відповідач домовилися між собою про
поставку позивачем відповідачеві
товару (автошин) у кількості 10 од.,
загальною вартістю 19420,20 грн. (з ПДВ),
визначили 12.04.2013р. строком поставки
цього товару та 26.04.2013р. строком оплати
цього товару.

Підписавши Специфікацію № ТО-50244485 від
16.04.2013р. до договору (а.с.20) позивач та
відповідач домовилися між собою про
поставку позивачем відповідачеві
товару (автошин) у кількості 12 од.,
загальною вартістю 25 102,24 грн. (з ПДВ),
визначили 16.04.2013р. строком поставки
цього товару та 30.04.2013р. строком оплати
цього товару.

Підписавши Специфікацію № ТО-50265297 від
15.05.2013р. до договору (а.с.21) позивач та
відповідач домовилися між собою про
поставку позивачем відповідачеві
товару (автошин) у кількості 14 од.,
загальною вартістю 28 126,56 грн. (з ПДВ),
визначили 22.05.2013р. строком поставки
цього товару та 05.06.2013р. строком оплати
цього товару.

Підписавши Специфікацію № ТО-50278173 від
10.06.2013р. до договору (а.с.22) позивач та
відповідач домовилися між собою про
поставку позивачем відповідачеві
товару (автошин) у кількості 32 од.,
загальною вартістю 117588,48 грн. (з ПДВ),
визначили 14.06.2013р. строком поставки
цього товару та 14.08.2013р. строком оплати
цього товару.

Підписавши Специфікацію № ТО-50280402 від
18.06.2013р. до договору (а.с.23) позивач та
відповідач домовилися між собою про
поставку позивачем відповідачеві
товару (автошин) у кількості 2 од.,
загальною вартістю 7621,04 грн. (з ПДВ),
визначили 18.06.2013р. строком поставки
цього товару та 02.07.2013р. строком оплати
цього товару.

На виконання договору, згідно вказаних
домовленостей позивач у період з
08.02.2013р. по 18.06.2013р. передав
відповідачеві товар загальною
вартістю 212 850,56 грн. (з ПДВ), на підставі
видаткових накладних № 3084 від 08.02.2013р.
на суму 7 224,00 грн. (з ПДВ), №4743 від
25.02.2013р. на суму 7 768,08 грн. (з ПДВ), № 11650
від 12.04.2013р. на суму 19420,20 грн. (з ПДВ), №
12423 від 16.04.2013р. на суму 25 102,20 грн. (з ПДВ),
№ 17919 від 22.05.2013р. на суму 28 126,56 грн. (з
ПДВ), № 21863 від 14.06.2013р. на суму 117 588,48 грн.
(з ПДВ), № 22184 від 18.06.2013р. (з ПДВ) на суму
7621,04 грн. та згідно з довіреностями
відповідача № 18 від 08.02.2013р., № 25 від
25.02.2013р., №41 від 12.04.2013р., № 44 від 16.04.2013р.,
№ 54 від 22.05.2014р., № 63 від 14.06.2013р., № 65 від
18.06.2013р. (а.с.24-30).

Вказаний товар оплачений відповідачем,
частково, у сумі 65 992,08 грн., що слідує з
підписаного позивачем та позивачем
акту звірки стану взаєморозрахунків,
що скріплений печатками позивача та
відповідача (а.с.31). Суд приймає цей акт,
як акт звірки стану взаєморозрахунків
між позивачем та відповідачем, саме за
договором, оскільки зазначені у цьому
акті дати поставок товару та вартість
окремих партій товару відповідає датам
зазначених вище видаткових накладних
та сумам цих самих (вартості товару) з
цих видаткових накладних. Крім дат
поставки та вартості окремих партій
товару у цьому акті звірки вказано дати
та розмір вчинених відповідачем
платежів на часткову оплату товару за
договором.

Таким чином, станом на час розгляду
даної справи заборгованість
відповідача перед позивачем з оплати
отриманого відповідачем на підставі
договору товару становить

146 858,48 грн. = 212 850,56 грн. (вартість товару,
який був отриманий відповідачем від
позивача на підставі договору) - 65 992,08
грн. (сума часткової оплати вказаного
товару)

Сплату цього залишку вартості
придбаного у позивача товару, у розмірі
146 858,48 грн., відповідачем не здійснено
по теперішній час. Доказів іншого
відповідачем суду не надано.

Факт наявності у відповідача обов'язку
перед позивачем щодо сплати 146 858,48 грн.
з оплати отриманого на підставі
договору товару підтверджується
такими первинними документами як,
безпосередньо, договір (а.с.10-16), з
специфікаціями до договору (а.с.17-23),
видаткові накладні та довіреності
(а.с.24-30), а також, слідує з акту звірки
(а.с.31).

За вказаних встановлених судом
фактичних обставин та на підставі
наведених правових норм позовні вимоги
про стягнення з відповідача 146 858,48 грн.
заборгованості з оплати товару, яку
було отримано відповідачем від
позивача на підставі договору,
підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України зобов'язання повинні
виконуватися належним чином
відповідно до закону та договору. До
виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України. Згідно з ч. 2 ст. 193
Господарського кодексу України кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Згідно з ч. 7 ст. 193 цього ж кодексу
одностороння відмова від виконання
умов договору не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського
кодексу України, за договором поставки
одна сторона - постачальник
зобов'язується передати (поставити) у
зумовлені строки (строк) другій стороні
- покупцеві товар (товари), а покупець
зобов'язується прийняти вказаний товар
(товари) та сплатити за нього певну
грошову суму. Згідно ч. 2 ст. 712
Цивільного кодексу України до договору
поставки застосовуються загальні
положення про купівлю-продаж, якщо інше
не встановлено договором, законом або
не випливає з характеру відносин
сторін.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 692 Цивільного
кодексу України визначено, що покупець
зобов'язаний оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару, а також, що
покупець зобов'язаний сплатити
продавцеві повну ціну переданого
товару. Відповідно до ч. 3 ст. 692
Цивільного кодексу України
встановлено, що у разі прострочення
оплати товару продавець має право
вимагати оплати товару та сплати
процентів за користування чужими
грошовими коштами. Згідно з ст. 694
Цивільного кодексу України договором
купівлі-продажу може бути передбачений
продаж товару в кредит, зокрема, з
відстроченням платежу. При цьому, якщо
покупець прострочив оплату товару, на
прострочену суму нараховуються
проценти відповідно до ст. 536 цього
Кодексу від дня, коли товар мав бути
оплачений, до дня його фактичної
оплати. Договором купівлі-продажу може
бути передбачений обов'язок покупця
сплачувати проценти на суму, що
відповідає ціні товару, проданого в
кредит, починаючи від дня передання
товару продавцем.

Згідно з ст. 536 Цивільного кодексу
України за користування чужими
грошовими коштами боржник зобов'язаний
сплачувати проценти, якщо інше не
встановлено договором між фізичними
особами. Розмір процентів за
користування чужими грошовими коштами
встановлюється договором, законом або
іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу
України неустойкою (штрафом, пенею) є,
зокрема, грошова сума, яку боржник
повинен передати кредиторові у разі
порушення боржником зобов'язання. При
цьому, штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання. Пенею ж є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст.625 Цивільного кодексу
України боржник, який прострочив
виконання грошового зобов`язання, на
вимогу кредитора зобов`язаний сплатити
суму боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також річні (3 %) від
простроченої суми, якщо інший розмір
річних не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського
кодексу України порушення зобов'язань
є підставою для застосування
господарських санкцій, передбачених
Господарським кодексом України, іншими
законами або договором. Згідно з ч. 1 ст.
230 Господарського кодексу України
штрафними санкціями визнаються
господарські санкції у вигляді
грошової суми (неустойка, штраф, пеня),
яку учасник господарських відносин
зобов'язаний сплатити у разі порушення
ним правил здійснення господарської
діяльності, невиконання або
неналежного виконання господарського
зобов'язання. Згідно з ч. 6 ст. 231
Господарського кодексу України
штрафні санкції за порушення грошових
зобов'язань встановлюються у
відсотках, розмір яких визначається
обліковою ставкою Національного банку
України, за увесь час користування
чужими коштами, якщо інший розмір
відсотків не передбачено законом або
договором. Згідно з ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України
нарахування штрафних санкцій за
прострочення виконання зобов'язання,
якщо інше не встановлено законом або
договором, припиняється через шість
місяців від дня, коли зобов'язання мало
бути виконано.

З підписаного позивачем та позивачем
акту звірки стану взаєморозрахунків за
договором, що скріплений печатками
позивача та відповідача, слідує, що
розмір заборгованості відповідача з
оплати отриманого на підставі договору
товару становить 146858,48 грн. на 15.08.2013р.
Найбільш пізній строк оплати товару,
який отримано відповідачем від
позивача на підставі договору,
визначений у Специфікації № ТО-50278173
від 10.06.2013р. до договору, а саме, 14.08.2013р.

Позивачем заявлено позовні вимоги про
стягнення з відповідача 1883,01 грн. в
якості річних (3 %), які нараховані
згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу
України.

Виконаний позивачем розрахунок річних
(3 %) у сумі 1883,01 грн. (а.с.8) судом
перевірений та встановлено, що цей
розрахунок є правильним: нарахування
цих відсотків здійснено згідно
положень п.7.5. договору та узгоджується
з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України
та ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу
України. Сплата передбачених ст. 625
Цивільного кодексу України 3-х
процентів річних від простроченої суми
(якщо іншій їх розмір не встановлений
договором або законом), так само як і
інфляційні нарахування не мають
характеру штрафних санкцій і є
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора шляхом отримання
від боржника компенсації (плати) за
користування ним коштами, належними до
сплати кредиторові.

Під час розгляду справи відповідачем
не надано суду заперечень щодо
правильності розрахунку заявлених до
стягнення 1883,01 грн. річних (3 %) або ж
доказів сплати цих відсотків повністю
або частково. За цих обставин позовні
вимоги про стягнення з відповідача 1883,01
грн в якості річних (3 %) підлягають
задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з відповідача 1
615,44 грн. втрат від інфляції за період з
15.08.2013р. по 17.01.2014р., включно, на суму
заборгованості 146 858,48 грн. Як
встановлено судом виконаний
відповідачем розрахунок втрат від
інфляції за вказаний період має певні
недоліки: при розрахунку середнього
індексу інфляції за період часу з
15.08.2013р. по 17.01.2014р., включно,
відповідачем не врахований індекс
інфляції за січень 2014 року.

Щомісячні індекси інфляції складають:
100,0 % за вересень 2013р., 100,4 % за жовтень
2013р., 100,2 % за листопад 2013р., 100,5 % за
грудень 2013р. та 100,2 % за січень 2014р.

Таким чином, середній індекс інфляції
складає 1,013.

1,013 = 1,000 х 1,004 х 1,002 х 1,005 х 1,002

Виходячи з цього розмір заборгованості
з урахуванням втрат від інфляції
становить 1909,16 грн.

1909,16 грн. = 146 858,48 грн. х 1,013 - 146858,48 грн.

Під час розгляду справи відповідачем
не надано суду будь-яких заперечень
щодо правильності здійсненого
позивачем розрахунку заявлених до
стягнення з відповідача втрат від
інфляції або ж доказів сплати втрат від
інфляції у будь-якій сумі.

За таких обставин позовні вимоги про
стягнення з відповідача 1 615,44 грн.
втрат від інфляції підлягають
задоволенню у повному обсязі, оскільки
заявлений до стягнення розмір таких
втрат є меншим ніж розрахований судом
розмір втрат від інфляції за
відповідний період, а саме, 1909,16 грн.

Поряд з іншими позовними вимогами
позивачем заявлено позовні вимоги про
стягнення з відповідача 2937,17 грн.
відсотків за користування
відповідачем грошовими коштами
позивача у сумі 146858,48 грн.

Відповідно до п. 6.3. договору у випадку
несвоєчасної оплати товару
відповідачем позивач на підставі ст. 692
Цивільного кодексу України має право
вимагати від відповідача оплати товару
та 2 (двох) % від несплаченої суми за
користування грошовими коштами
позивача, з моменту переходу прав
власності на несвоєчасно оплачений
товар.

Виконаний позивачем розрахунок 2 937,17
грн. відсотків за користування
відповідачем грошовими коштами
позивача у сумі 146 858,48 грн. (а.с.9) судом
перевірений та встановлено, що цей
розрахунок є правильним: нарахування
цих відсотків здійснено згідно
положень п.6.3. договору та узгоджується
з ст.ст. 536, 692 Цивільного кодексу
України.

Задовольняючи одночасно позовні
вимоги про стягнення відсотків за
користування чужими грошовими коштами,
які нараховані згідно ст. 536 Цивільного
кодексу України, та позовні вимоги про
стягнення відсотків, які нараховані
згідно ст. 625 Цивільного кодексу
України, суд виходить з наступного.
Стягнення процентів річних на підставі
ст. 625 Цивільного кодексу України є
заходом відповідальності за порушення
грошового зобов'язання, і одночасно
способом захисту майнового права та
інтересу кредитора. Зазначені ж у ст. 536
Цивільного кодексу України - це плата
за користування чужими коштами.
Підставами для застосування до
правовідносин сторін положень ст. 536
Цивільного кодексу України є факт
користування чужими коштами та
встановлення розміру відповідних
процентів договором. Положення ж ст. 625
Цивільного кодексу України в частині
сплати річних застосовуються за
наявності порушення грошового
зобов'язання.

Під час розгляду справи відповідачем
не надано суду заперечень щодо
правильності розрахунку заявлених до
стягнення 2 937,17 грн. відсотків за
користування відповідачем грошовими
коштами позивача або ж доказів сплати
цих відсотків повністю або частково.

За таких обставин позовні вимоги про
стягнення з відповідача 2 937,17 грн.
відсотків за користування
відповідачем грошовими коштами
позивача підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Поряд з іншими позовними вимогами
позивачем заявлено позовні вимоги про
стягнення з відповідача 8 159,70 грн.
пені, що нарахована на суму
заборгованості у розмірі 146 858,48 грн. за
період часу з 15.08.2013р. по 17.01.2014р.,
включно, (або за період тривалістю 156
днів).

Відповідно до п.6.2. договору при
порушенні строків оплати вартості
товару відповідач сплачує позивачу
пеню у розмірі 0,2 % від суми
заборгованості, але не менше подвійної
облікової ставки Національного банку
України, яка діє на момент нарахування
пені за кожен день прострочення, що
розраховується від суми фактичної
заборгованості. Пеня нараховується з
дня порушення відповідної умови
договору до моменту повного виконання
такого зобов'язання відповідачем.
Розмір облікової ставки Національного
банку України у період, за який
позивачем нарахована відповідачеві
пеня, а також, за станом на момент
нарахування цієї пені 17.01.2014р. (дата
складання позовної заяви) становить 6,5
%.

Виконаний позивачем розрахунок пені у
сумі 8 159,70 грн. (а.с.8) судом перевірений
та встановлено, що цей розрахунок є
правильним: нарахування пені здійснено
згідно положень п.6.2. договору та
приписів ст.3 Закону України "Про
відповідальність за несвоєчасне
виконання грошових зобов'язань",
узгоджується з ст.ст. 230-232
Господарського кодексу України.

Під час розгляду справи відповідачем
не надано суду заперечень щодо
правильності розрахунку заявленої до
стягнення пені або ж доказів сплати 8
159,70 грн. пені повністю або частково. За
таких обставин позовні вимоги про
стягнення з відповідача 8 159,70 грн.
пені, підлягають задоволенню у повному
обсязі.

Також, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з відповідача 36
714,62 грн. штрафу, у зв'язку із
простроченням виконання грошових
зобов'язань за договором (зобов'язань
щодо оплати товару вартістю 146 858,48
грн.).

Відповідно до п.6.2. договору при
простроченні виконання відповідачем
грошових зобов'язань понад 15
(п'ятнадцять) днів додатково до пені з
відповідача стягується штраф у розмірі
25 (двадцять п'ять) відсотків від суми
фактичної заборгованості.

Найбільш пізній строк оплати товару,
який отримано відповідачем від
позивача на підставі договору,
визначений у Специфікації № ТО-50278173
від 10.06.2013р. до договору, а саме, 14.08.2013р.
Матеріалами справи підтверджений, а
відповідачем не спростований (оскільки
не заперечується відповідачем) факт
наявності у нього у період з 15.08.2013р. по
17.01.2014р. (дата складання позовної заяви),
а також, до теперішнього часу (за станом
на час розгляду даної справи)
заборгованості за договором перед
позивачем у розмірі 146 858,48 грн.
Тривалість періоду часу з 15.08.2013р. по
17.01.2014р. об'єктивно є більшою ніж 15 днів.

Виконаний позивачем розрахунок штрафу
у сумі 36 714,62 грн. (а.с.9) судом
перевірений та встановлено, що цей
розрахунок є правильним. Застосування
такого штрафу здійснено згідно
положень п.6.2. договору, відповідає
приписам ст. 627 Цивільного кодексу
України щодо свободи договору та
узгоджується з ст.ст.230, 231
Господарського кодексу України.

Під час розгляду справи відповідачем
не надано суду заперечень щодо
правильності розрахунку заявленого до
стягнення штрафу або ж доказів сплати 36
714,62 грн. штрафу повністю або частково.
За таких обставин позовні вимоги про
стягнення з відповідача 36 714,62 грн.
штрафу, підлягають задоволенню у
повному обсязі

Також, позивачем заявлено позовні
вимоги про стягнення з відповідача 15
691,73 грн. штрафу у розмірі 25 % річних від
суми заборгованості у розмірі 146 858,48
грн. за період з 15.08.2013р. по 17.01.2014р.,
включно.

Відповідно до п. 4.7. договору відповідач
зобов'язався оплачувати поставлені
йому товари позивача з дотриманням
вимоги, згідно з якою у будь-який момент
заборгованість за поставлений товар не
повинна перевищуватиме 50 000 (п'ятдесят
тисяч) грн. 00 коп., крім того 10 000 (десять
тисяч) грн. 00 коп. податку на додану
вартість, а всього 60 000 (шістдесят тисяч)
грн. 00 коп. Згідно ж п. 4.8. договору у разі
перевищення суми заборгованості, яка
зазначена у п. 4.7. договору (тобто, 60 000,00
грн. (з ПДВ)) або порушення вказаного у
специфікації до договору строку оплати
товару, на суму поставленого товару
підлягають нарахуванню проценти у
розмірі 25 (двадцять п'ять) річних,
починаючи з дня передачі товару до
моменту його фактичної оплати.
Нарахування процентів в цьому випадку
відбувається на день виставлення
рахунку постачальнику.

Матеріалами справи підтверджений, а
відповідачем не спростований (оскільки
не заперечується відповідачем) факт
наявності у нього у період з 15.08.2013р. по
17.01.2014р. (дата складання позовної заяви),
а також, до теперішнього часу (за станом
на час розгляду даної справи)
заборгованості за договором перед
позивачем у розмірі, який перевищує 60
000,00 грн. (з ПДВ), а саме, 146 858,48 грн.

Виконаний позивачем розрахунок даного
штрафу у сумі 15 691,73 грн. (а.с.9) судом
перевірений та встановлено, що цей
розрахунок є правильним: нарахування
штрафу здійснено згідно положень п.4.7.,
п.4.8. договору, узгоджується з ст.ст. 230-232
Господарського кодексу України.

Під час розгляду справи відповідачем
не надано суду заперечень щодо
правильності розрахунку заявленого до
стягнення штрафу або ж доказів сплати 15
691,73 грн. даного штрафу повністю або
частково. За таких обставин позовні
вимоги про стягнення з відповідача 15
691,73 грн. штрафу у розмірі 25 % річних від
суми заборгованості у розмірі 146 858,48
грн. за період з 15.08.2013р. по 17.01.2014р.,
включно, підлягають задоволенню у
повному обсязі.

Задовольняючи одночасно позовні
вимоги про стягнення двох різних
штрафів (згідно п.4.8. договору та п. 6.2.
договору) та до того ж позовні вимоги
про стягнення пені за прострочення
виконання відповідачем грошового
зобов'язання за договором суд виходить
з наступного. Чинне законодавство
України не встановлює для учасників
господарських відносин обмежень щодо
передбачення умовами договору
одночасного стягнення пені та штрафу,
що узгоджується із свободою договору,
встановленою ст. 627 Цивільного кодексу
України, коли сторони є вільними в
укладенні договору, виборі контрагента
та визначенні умов договору, з
урахуванням вимог законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.
Одночасне стягнення з учасника
господарських відносин, який порушив
господарське зобов'язання за
договором, штрафу та пені не суперечить
приписам ст. 61 Конституції України
("Ніхто не може бути двічі притягнений
до юридичної відповідальності одного
виду за одне й те саме правопорушення"),
оскільки згідно із ст. 549 Цивільного
кодексу України пеня та штраф є формами
неустойки, а відповідно до ст. 230
Господарського кодексу України -
видами штрафних санкцій. Тобто, пеня та
штраф не є окремими та самостійними
видами юридичної відповідальності. У
межах одного виду відповідальності
може застосовуватися різний набір
штрафних санкцій.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір
у спорах, що виникають при виконанні
договорів, покладається на сторони
пропорційно розміру задоволених
позовних вимог. Позов задовольняється
у повному обсязі, у зв'язку з чим
судовий збір повністю, у сумі 4277,20 грн.,
покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Приватної фірми "МИС"
(місцезнаходження: 73000, Херсонська обл.,
м.Херсон, Бериславське шосе, буд.42;
ідентифікаційний код юридичної особи
24756040; р0007 в ПАТ "Демарк" м.Чернігів,
МФО 353575) на користь Товариства з
обмеженою відповідальністю
"ТЕХНООПТТОРГ-ТРЕЙД" (місцезнаходження:
49000, м.Дніпропетровськ, вул. Сєрова,
буд.10; ідентифікаційний код юридичної
особи 31497076; р607 в ПАТ
"КРЕДИТ-ДНІПРО", м. Дніпропетровськ, МФО
305749) 146 858 (сто сорок шість тисяч
вісімсот п'ятдесят вісім) грн. 48 коп.
заборгованості з оплати товару, 1615
(одна тисяча шістсот п'ятнадцять) грн. 44
коп. втрат від інфляції, 8 159 (вісім тисяч
сто п'ятдесят дев'ять) грн. 70 коп. пені, 36
714 (тридцять шість тисяч сімсот
чотирнадцять) грн. 62 коп. штрафу (25 % від
суми заборгованості), 15 691 (п'ятнадцять
тисяч шістсот дев'яносто одна) грн. 73
коп. штрафу (25 % річних від суми
заборгованості), 2 937 (дві тисячі
дев'ятсот тридцять сім) грн. 17 коп.
відсотків за користування чужими
грошовими коштами, 1883 (одна тисяча
вісімсот вісімдесят три) грн. 01 коп. в
якості річних (3 %) та 4 277 (чотири тисячі
двісті сімдесят сім) грн. 20 коп.
компенсації по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Повне рішення складено 10.04.2014р.

Суддя
К.В. Соловйов