ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2014 р.
Справа № 914/424/14

Господарський суд Львівської області у
складі судді Ділай У.І.

при секретарі Лосик Ю.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю
"Дрогобицький м'ясокомбінат", м.
Дрогобич

до відповідача: Приватного
підприємтсва "Агросоюз-захід", м. Львів

про: стягнення 179 353,79 грн.

Представники:

Від позивача: Пилипів Р.О. - представник
(Довіреність №63 від 25.09.2013р.), Болецька
Г.О. - гол. бухгалтер (Довіреність №62 від
25.09.2013р.)

Від відповідача: не з'явився.

Представникам позивача роз'яснено
права і обов'язки передбачені ст.ст. 20, 22
ГПК України. Клопотань в порядку ч. 6 ст.
811 ГПК України про технічну фіксацію
судового процесу не поступало.

В судовому засіданні оголошено вступну
та резолютивну частини рішення.

На розгляд Господарського суду
Львівської області надійшла позовна
заява Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дрогобицький
м'ясокомбінат", м. Дрогобич до
відповідача - Приватного підприємтсва
"Агросоюз-захід", м. Львів про стягнення
179 353,79 грн.

Ухвалою суду від 10.02.2014 р. порушено
провадження у справі та призначено до
розгляду в судовому засіданні на 25.02.2014
р. З підстав, викладених в ухвалах суду
розгляд справи неодноразово
відкладався.

01.04.2014 р. позивачем в канцелярію суду
подано Заяву про збільшення суми
позову № 12 від 31.03.2014 р., відповідно до
якої позивач просить суд стягнути з
відповідача 175 476,53 грн. боргу, 518,85 грн.
інфляційних, 11 249,58 грн. пені, 2 596,09 грн.
3 % річних, всього 189 841,05 грн.

04.04.2014 р. від позивача в канцелярію суду
поступило Роз'яснення методики
розрахунку суми позову з уточненням
періоду нарахування пені та річних (вх.
№ 14567/14 від 04.04.2014 р.).

14.04.2014 р. відповідачем в канцелярію суду
подано Відзив на позовну заяву (вх. №
16369/14 від 14.04.2014 р.), в якому відповідач
позов в частині суми основного боргу
визнає. Позовні вимоги в частині
заявлених до стягнення 518,85 грн.
інфляційних, 11 249,58 грн. пені, 2 596,09 грн.
3 % річних відповідач вважає
безпідставними та такими, що не
ґрунтуються на нормах чинного
законодавства, просить суд в
задоволенні позову в цій частині
відмовити.

На обґрунтування своїх заперечень
проти позову відповідач посилається на
положення ч. 2 ст. 530 ЦК України, згідно
якої якщо строк (термін) виконання
боржником обов'язку не встановлений
або визначений моментом пред'явлення
вимоги, кредитор має право вимагати
його виконання у будь-який час. Боржник
повинен виконати такий обов'язок у
семиденний строк від дня пред'явлення
вимоги, якщо обов'язок негайного
виконання не випливає із договору або
актів цивільного законодавства.

За словами відповідача така вимога
оплати, а саме претензія № 01 від 22.01.14 на
суму 175 476, 53 грн., отримана відповідачем
24.01.14, а отже, обов'язок виконання
зобов'язання з оплати товару виник у
відповідача 25.01.14. Датою ж прострочення
боржником свого обов'язку з оплати
вказаного товару є дата, наступна за
спливом семиденного строку від дня
пред'явлення вимоги, тобто 01.02.14.

Посилаючись на положення ст. 610, 612, 625 ЦК
України відповідач зазначає, що
підставою для нарахування боржнику як
пені, так і інфляційних нарахувань та
трьох відсотків річних, є порушення
(прострочення) виконання боржником
грошового зобов'язання. Натомість, на
час звернення ТзОВ «Дрогобицький
м'ясокомбінат» з позовом, обов'язок
виконання грошового зобов'язання
відповідачем порушено не було, а отже, і
не було підстав для нарахування
останньому пені, інфляційних
нарахувань та трьох відсотків річних.

В судовому засіданні 15.04.2014 р.
представники позивача позовні вимоги
підтримали.

Відповідач явку представника в судове
засідання не забезпечив.

Враховуючи те, що суду представлено
достатньо доказів для вирішення справи
по суті, суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
представника відповідача.

В процесі розгляду матеріалів справи
судом встановлено:

15.04.2013 р. між сторонами у справі було
укладено Договір № 15/04 поставки,
відповідно до умов якого позивач взяв
на себе зобов'язання передати у
власність відповідача, а відповідач
зобов'язався прийняти у свою власність
та оплатити на умовах та в порядку,
визначеному цим Договором, продукцію
вітчизняного виробництва - м'ясо
яловичини у півтушах, в асортименті,
кількості та за цінами, вказаними у
специфікаціях, які підписуються обома
сторонами та є невід'ємними частинами
цього Договору.

Як зазначається у позовній заяві, на
виконання умов вищевказаного Договору
позивачем було поставлено відповідачу
продукцію на загальну суму 3 429 697,53
грн. На підтвердження факти поставки
товару позивач надав суду видаткові
накладні, довіреності на отримання
товарно-матеріальних цінностей та
податкові накладні, оригінали яких
оглянуто в судовому засіданні, копії
долучено до матеріалів справи.

У п. 2.3. Договору сторони передбачили, що
розрахунки за придбаний товар
здійснюються на підставі підписаних
сторонами специфікацій шляхом
перерахування коштів на поточний
рахунок позивача. Датою оплати
вважається дата списання коштів з
поточного рахунку відповідача.

За твердженням позивача отриману
продукцію відповідач оплатив лише
частково, у зв'язку з чим у ПП
"Агросоюз-захід" перед позивачем
виникла заборгованість в сумі 175 476,53
грн.

За порушення строків оплати товару
позивач на підставі п. 6.2. Договору
просить суд стягнути з відповідача
пеню у розмірі подвійної облікової
ставки НБУ від вартості неоплаченої
суми.

Окрім того, із посиланням на ст. 625 ЦК
України позивачем заявлено до
стягнення з відповідача інфляційні
втрати та 3 % річних.

Згідно Роз'яснення методики розрахунку
суми позову з уточненням періоду
нарахування пені та річних (вх. № 14567/14
від 04.04.2014 р.) позивачем нараховано пеню
та 3 % річних на заборгованість по
Видатковій накладній № РН-0000048 від
21.06.2013 р. в сумі 18 447,09 грн. за період з
22.06.2013 р. по 18.12.2013 р. та по Видатковій
накладній № РН-0000058 від 27.06.2013 р. в сумі
157 029,44 грн. за період з 28.06.2013 р. по 25.12.2013
р. Інфляційні втрати позивачем
розраховано на заборгованість в
розмірі 175 476,53 грн. із врахуванням
середнього індексу інфляції за період
з липня по грудень 2013 р.

Загальна сума пені за розрахунком
позивача становить 11 249,58 грн., 3 %
річних - 2 596,09 грн., інфляційних втрат -
877,40 грн., з яких заявлено до стягнення
518,85 грн.

Загальна сума позовних вимог складає 189
841,05 грн.

Суд заслухавши пояснення представника
позивача, розглянувши та дослідивши
докази по справі та оцінивши їх в
сукупності, прийшов до висновку, що
позовні вимоги підлягають до
задоволення з наступних підстав:

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язання є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку, при
цьому зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 ГК України
господарські зобов'язання виникають з
господарського договору та інших угод,
передбачених законом.

Як встановлено в процесі розгляду
справи спірні правовідносини між
сторонами виникли на підставі Договору
№ 15/04 поставки від 15.04.2013 р., на
виконання умов якого позивачем було
поставлено відповідачу м'ясо яловичини
у півтушах, в асортименті на загальну
суму 3 429 697,53 грн.

Факт отримання товару відповідачем
підтверджується відтиском печатки та
підписом повноважного представника ПП
"Агросоюз-захід" на представлених суду
видаткових накладних, оригінали яких
оглянуто в судовому засіданні, копії
долучено до матеріалів справи.

Згідно визначення ч. 1 ст. 712 ЦК України
за договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, 193 ГК
України, зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що
одностороння відмова від виконання
зобов'язань не допускається, а у
відповідності до ст. 599 ЦК України,
зобов'язання припиняється
виконанням, проведеним належним
чином.

В процесі розгляду справи суд
встановив, що зобов'язань щодо оплати
отриманої від позивача продукції
відповідач належно не виконав, у
зв'язку з чим станом на день подання
позову сума боргу ПП "Агросоюз-захід"
перед ТзОВ "Дрогобицький м'ясокомбінат"
становила 175 476,53 грн.

Факт наявності боргу в сумі 175 476,53 грн.
відповідачем у Відзиві на позовну
заяву (вх. № 16369/14 від 14.04.2014 р.) не
заперечується.

Порушенням зобов'язання, відповідно до
ст. 610 ЦК України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Правова норма ч. 1 ст. 612 ЦК України
визначає, що боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив
до виконання зобов'язання або не
виконав його у строк, встановлений
договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

В силу ст. 216 ГК України, учасники
господарських відносин несуть
господарсько-правову відповідальність
за правопорушення у сфері
господарювання шляхом застосування до
правопорушників господарських санкцій
на підставах і в порядку, передбачених
кодексом, іншими законами та договором.

Згідно визначення ч. 1 ст. 230 ГК України
штрафними санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

У п. 6.2. Договору сторони погодили, що
покупець за несвоєчасну оплату сплачує
пеню в розмірі подвійної облікової
ставки НБУ в день від неоплаченої суми.

Із врахуванням положень вищенаведених
правових норм та умов Договору № 15/04
поставки від 15.04.2013 р., суд перевіривши
розрахунок позовних вимог, прийшов до
висновку, що заявлені позивачем згідно
Заяви про збільшення суми позову № 12
від 31.03.2014 р. вимоги є обґрунтованими,
підтвердженими наявними в матеріалах
справи доказами та такими, що
підлягають до задоволення.

Викладені у Відзиві на позовну заяву
(вх. № 16369/14 від 14.04.2014 р.) доводи
відповідача про те, що на момент
подання позову обов'язку виконання
грошового зобов'язання відповідачем
порушено не було суд до уваги не
приймає з огляду на наступне:

Згідно приписів ст. 530 ЦК України якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України
покупець зобов'язаний оплатити товар
після його прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного
законодавства не встановлений інший
строк оплати товару. Покупець
зобов'язаний сплатити продавцеві повну
ціну переданого товару.

З наведеної правової норми випливає, що
у випадку, коли термін оплати товару
сторонами не погоджений, то перебіг
строку виконання грошового
зобов'язання покупцем починається з
моменту прийняття товару або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього.
В даному випадку положення ч. 2 ст. 530 ЦК
Кодексу, в якій ідеться про строк
(термін) виконання боржником обов'язку,
що не встановлений або визначений
моментом пред'явлення вимоги, до
відповідних правовідносин не
застосовується (аналогічної позиції
дотримується Вищий господарський суд
України у постанові від 28.02.2012 №
5002-8/481-2011).

Враховуючи вищенаведене, суд
погоджується з нарахуванням позивачем
відповідачу штрафних санкцій з
наступного дня, після дати поставки
продукції, а заперечення відповідача в
цій частині вважає необґрунтованими.

У відповідності з п. 4 ч. 3 ст. 129
Конституції України та ст. 33 ГПК
України кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 ГПК
України, покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 174, 193, 216, 230 ГК України,
ст.ст. 509, 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 692, 712 ЦК
України, ст.ст.4-3, 33, 34, 43, 44, 49, 82-84 ГПК
України, суд

ВИРІШИВ :

1. Позовні вимоги задоволити
повністю.

2. Стягнути з Приватного
підприємтсва "Агросоюз-захід" (79015, м.
Львів, вул. Героїв УПА, 73.
Ідентифікаційний код 33252578) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Дрогобицький
м'ясокомбінат" (82100, Львівська обл., м.
Дрогобич, вул. Трускавецька, 114.
Ідентифікаційний код 30899640) 175 476,53 грн.
боргу, 11 249,58 грн. пені, 518,85 грн.
інфляційних, 2 596,09 грн. 3 % річних,
всього 189 841,05 грн.; 3 796,81 грн. судового
збору.

3. Наказ видати згідно ст.116 ГПК
України.

Повний текст рішення виготовлено та
підписано 22.04.2014 р.

Суддя
Ділай У.І.