ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Держпром, 8-й під'їзд, майдан Свободи, 5,
канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р.Справа № 922/231/14

Господарський суд Харківської області
у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання
Ліпчанської В.В.

розглянувши справу

за позовом Заступника прокурора
Харківської області м. Харків в
інтересах держави в особі Головного
управління Держземагентства у
Харківської області, м. Харків до
Близнюківської Райдержадміністрації,
смт. Близнюки , 3-я особа, яка не
заявляє самостійних вимог на предмет
спору на стороні відповідача -
Фермерське господарство "Солодухін",
смт. Близнюки про визнання
незаконним та скасування
розпорядження, визнання права
розпорядження земельними ділянками за
участю представників сторін:

прокурора - Панової М.С. посвідчення
№01527 від 18.02.13 р.;

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

3-ї особи - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Харківської
області звернувся до господарського
суду Харківської області з позовом в
інтересах держави в особі Головного
управління Держземагентства у
Харківській області (позивач) до
Близнюківської районної державної
адміністрації Харківської області
(відповідач) згідно якої просить суд:

- визнати незаконним та скасувати
розпорядження голови Близнюківської
районної державної адміністрації від
12.01.2012 р. № 44 про надання згоди голові
новоствореного ФГ "Солодухін" на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок в оренду
орієнтовною площею 16 га із земель
сільськогосподарського призначення
(землі запасу), розташованих за межами
населених пунктів Близнюківської
селищної ради та орієнтовною площею 28,4
га із земель сільськогосподарського
призначення (землі запасу),
розташованих за межами населених
пунктів Бурбулатівської сільської
ради для ведення фермерського
господарства;

- визнати за Головним управлінням
Держземагенства у Харківській області
право розпорядження земельними
ділянками орієнтовною площею 16 га із
земель сільськогосподарського
призначення (землі запасу),
розташованих за межами населених
пунктів Близнюківської селищної ради
та орієнтовною площею 28,4 га із земель
сільськогосподарського призначення
(землі запасу), розташованих за межами
населених пунктів Бурбулатівської
сільської ради, зазначеними у
розпорядженні голови Близнюківської
районної державної адміністрації від
12.01.2012 р. № 44.

Відповідно до розпорядження керівника
апарату господарського суду
Харківської області від 14.03.14 р. щодо
призначення повторного автоматичного
розподілу справи та витягу з
автоматизованої системи
документообігу господарського суду
Харківської області від 14.03.2014 р. справу
№922/231/14 призначено для розгляду судді
Светлічному Ю.В.

Присутній представник прокуратури у
судовому засіданні підтримав заявлені
позовні вимоги, та просив позов
задовольнити.

Представник позивача у судове
засідання не з'явився. Надав через
канцелярію господарського суду
Харківської області 16 квітня 2014 року
пояснення за вх.№12961, в яких зазначив,
що підтримує заявлені прокуратурою
позовні вимоги, та просить позов
задовольнити.

Представник відповідача у судове
засідання не з'явився. Надав через
канцелярію господарського суду
Харківської області 17 березня 2014 року
заперечення по справі за вх.№8853, в яких
відповідач просить провадження у
справі припинити згідно п. 6 ч.1 ст.80 ГПК
України, у зв'язку із смертю ОСОБА_1,
який був головою Фермерського
господарства Солодухіна Ю.Д. за
відсутності представника відповідача,
яке судом розглянуто та прийнято судом
до розгляду.

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився. До
господарського суду Харківської
області 07 березня 2014 року повернулась
ухвала від 31 січня 2014 року про
порушення провадження у справі, яка
була направлена на адресу третьої
особи: смт. Близнюки, вул. Горького, 27, з
відміткою пошти: зі спливом терміну
зберігання.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України від
26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції", особи, які беруть
участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце розгляду
судом справи у разі виконання останнім
вимог частини першої статті 64 та статті
87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого
учасника судового процесу в судовому
засіданні протокол судового засідання,
в якому відображені відомості про явку
сторін (пункт 4 частини другої статті 811
ГПК України), є належним підтвердженням
повідомлення такої сторони (іншого
учасника судового процесу) про час і
місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі
якщо ухвалу про порушення провадження
у справі було надіслано за належною
адресою (тобто повідомленою суду
стороною, а в разі ненадання суду
відповідної інформації - адресою,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб - підприємців), і не повернуто
підприємством зв'язку або повернуто з
посиланням на відсутність (вибуття)
адресата, відмову від одержання,
закінчення строку зберігання
поштового відправлення тощо, то
вважається, що адресат повідомлений
про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що
відповідач був повідомлений належним
чином, про дату та час розгляду справи,
справа розглядається на підставі ст.75
ГПК України за наявними в ній
матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та
вислухавши пояснення представника
прокуратури господарським судом
встановлено наступне.

Виходячи з положень ст.ст. 13, 14, 118, 140, 142,
143 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 167, 169,
374 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 8,
48, 133, 148, 152, 197, 283 Господарського кодексу
України, ст.ст. 80, 84, 123, 124, 127, 128
Земельного кодексу України органи
виконавчої влади або органи місцевого
самоврядування у правовідносинах щодо
розпорядження земельними ділянками
державної та комунальної власності
(наданні земельних ділянок громадянам
та юридичним особам у власність або в
користування, відчуженні земельних
ділянок державної або комунальної
власності, укладенні, зміні, розірванні
договорів купівлі-продажу) діють як
органи, через які держава чи
територіальна громада реалізують
повноваження власника земельних
ділянок.

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про
фермерське господарство" визначено, що
фермерське господарство є формою
підприємницької діяльності громадян
із створенням юридичної особи, які
виявили бажання виробляти товарну
сільськогосподарську продукцію,
займатися її переробкою та реалізацією
з метою отримання прибутку на
земельних ділянках, наданих їм для
ведення фермерського господарства,
відповідно до закону.

Статтею 7 Закону України "Про
фермерське господарство" визначено
порядок отримання громадянами
земельної ділянки, згідно частини 1
якої, для отримання (придбання) у
власність або в оренду земельної
ділянки державної власності з метою
ведення фермерського господарства
громадяни звертаються до відповідної
державної адміністрації.

Статтею 12 Закону України "Про
фермерське господарство" та статтею 31
Земельного кодексу України
встановлено, що землі фермерського
господарства можуть складатися із:
земельної ділянки, що належать на праві
власності фермерському господарству
як юридичній особі; земельних ділянок,
що належать громадянам-членам
фермерського господарства на праві
приватної власності; земельної
ділянки, що використовується
фермерським господарством на умовах
оренди.

Згідно з частиною 6 статті 24 Закону
України "Про державну реєстрацію
юридичних осіб та фізичних осіб
підприємців", необхідною умовою
державної реєстрації фермерського
господарства як юридичної особи, є
надання документів, що підтверджують
право власності чи право користування,
зокрема на умовах оренди засновника.

Статтею 8 Закону України "Про
фермерське господарство" визначено, що
після одержання засновником
державного акта на право власності на
земельну ділянку або укладання
договору оренди земельної ділянки та
його державної реєстрації, фермерське
господарство підлягає державній
реєстрації у порядку, встановленому
законом для державної реєстрації
юридичних осіб.

23 листопада було зареєстровано і
створено на землях
сільськогосподарського призначення
згідно тимчасового договору оренди
землі фермерське господарство
"Солодухін".

Близнюківською районною державною
адміністрацією, керуючись ст.ст. 17, 31, 93,
123, 124, 134 та п. 12 розділу X перехідних
положень Земельного кодексу України,
ст.ст. 5, 6, 7 Закону України "Про
фермерське господарство", ст.ст. 6, 41
Закону України "Про місцеві державні
адміністрації" та розглянувши заяву
ОСОБА_2 від 20 грудня 2011 року, було
прийнято розпорядження від 12 січня 2012
року № 44 "Про надання дозволу голові
новоствореного фермерського
господарства "Солодухін" ОСОБА_2 на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок для
ведення фермерського господарства".

Вищевказаним розпорядженням надано
дозвіл голові новоствореного ФГ
"Солодухін" ОСОБА_2 на розробку проекту
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок в оренду орієнтовною площею 16
га із земель сільськогосподарського
призначення (землі запасу),
розташованих за межами населених
пунктів Близнюківської селищної ради
та орієнтовною площею 28,4 га із земель
сільськогосподарського призначення
(землі запасу), розташованих за межами
населених пунктів Бурбулатівської
сільської ради для ведення
фермерського господарства.

Відповідно до положень ст. 123
Земельного кодексу України, надання
земельних ділянок державної або
комунальної власності у користування
здійснюється на підставі рішень
органів виконавчої влади чи органів
місцевого самоврядування. Рішення
приймається на підставі проектів
землеустрою щодо відведення земельних
ділянок, зокрема, у разі надання в
користування земельної ділянки межі
якої не встановлені в натурі. Надання у
користування земельної ділянки в інших
випадках здійснюється на підставі
технічної документації із землеустрою
щодо встановлення (відновлення) меж
земельної ділянки.

Відповідно до п. 2 ст. 134 Кодексу
Земельного кодексу України, не
підлягають продажу на конкурентних
засадах (земельних торгах) земельні
ділянки державної чи комунальної
власності або права на них у разі:
передачі громадянам земельних ділянок
для ведення фермерського господарства,
ведення особистого селянського
господарства, ведення садівництва,
будівництва та обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
індивідуального дачного будівництва,
будівництва індивідуальних гаражів,
для сінокосіння і випасання худоби, для
городництва.

Станом на 31 грудня 2012 року розроблений
проект землеустрою від голови
новоствореного ФГ "Солодухін" щодо
відведення земельних ділянок,
передбачених вищевказаним
розпорядженням Близнюківською
районною державною адміністрацією не
затверджувався.

Земельні ділянки орієнтовною площею 16
га із земель сільськогосподарського
призначення (землі запасу),
розташованих за межами населених
пунктів Близнюківської селищної ради
та орієнтовною площею 28,4 га із земель
сільськогосподарського призначення
(землі запасу), розташованих за межами
населених пунктів Бурбулатівської
сільської ради для ведення
фермерського господарства в
користування (оренду) відповідачу не
передавались.

Оскільки право власності на земельну
ділянку, а також право постійного
користування та право оренди земельної
ділянки виникають лише з моменту
державної реєстрації цих прав, а право
власності на земельну ділянку та право
постійного користування посвідчується
державним актом (або Витягом), право
оренди земельної ділянки
посвідчується договором оренди землі,
зареєстрованим відповідно до закону.

Як вказує у своїх запереченнях
відповідач, 16 грудня 2013 року за №
С-129/01-48 до Близнюківської районної
державної адміністрації надійшла
заява з додатками від ОСОБА_1 щодо
прохання допомоги розібратися в
документах по землях, які обробляв його
батько ОСОБА_2. Розглянувши та вивчивши
матеріали зазначеної заяви, а саме
згідно копії свідоцтва про смерть від 23
жовтня 2013 року серії НОМЕР_1 стало
відомо про те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1
року помер. Тому, відповідач просив
провадження у справі припинити згідно
п.6 ст. 80 ГПК України, про що заявив
відповідне клопотання.

Суд, розглянувши подане клопотання,
вважає за необхідне у його задоволенні
відмовити, оскільки господарський суд
припиняє провадження у справі згідно п.
6 ст. 80 ГПК України, у разі настання
смерті фізичної особи або оголошено її
померлою чи припинено діяльність
суб'єкта господарювання, які були
однією із сторін у справі, якщо спірні
правовідносини не допускають
правонаступництва, тобто у
господарському процесі даний пункт
застосовується у разі настання смерті
суб'єкту господарювання. У даному
випадку ОСОБА_2 був керівником
Фермерського господарства "Солодухін".

Як вбачається з спеціального витягу з
Єдиного державного реєстру юридичних
осіб та фізичних осіб - підприємців
станом на 30.01.14 р. юридична особа -
Фермерське господарство "Солодухін", не
є ліквідованою, тому у суду відсутні
підстави для припинення провадження у
справі, відповідно до цього суд вважає
за необхідне у задоволенні клопотання
відповідача про припинення
провадження у справі відмовити.

Враховуючи вищенаведене та те, що
Закон України "Про фермерське
господарство" спрямований на створення
умов для реалізації ініціативи
громадян щодо виробництва товарної
сільськогосподарської продукції, її
переробки та реалізації на
внутрішньому і зовнішньому ринках, а
також для забезпечення
раціонального використання і охорони
земель фермерських господарств,
правового та соціального захисту
фермерів України, то надання дозволу на
виготовлення проекту землеустрою
розпорядженням голови Близнюківської
районної державної адміністрації
Харківської області від 12.02.2012 р. за №44,
не заперечує а відповідає основним
засадам Закону України "Про фермерське
господарство", а також те, що зазначені
земельні ділянки в оренду ФГ
"Солодухін" передані не були,
відповідно до цього суд вважає позовну
вимогу прокурора про визнання
незаконним та скасування
розпорядження голови Близнюківської
районної державної адміністрації від
12.01.2012 р. № 44 про надання згоди голові
новоствореного ФГ "Солодухін" на
розробку проекту землеустрою щодо
відведення земельних ділянок в оренду
орієнтовною площею 16 га та орієнтовною
площею 28,4 га необґрунтованою та такою,
що задоволенню не підлягає, тому суд
вважає за необхідне у ії задоволенні
відмовити.

Прокурором також заявлено вимогу про
визнання за Головним управлінням
Держземагенства у Харківській області
право розпорядження земельними
ділянками орієнтовною площею 16 га із
земель сільськогосподарського
призначення (землі запасу),
розташованих за межами населених
пунктів Близнюківської селищної ради
та орієнтовною площею 28,4 га із земель
сільськогосподарського призначення
(землі запасу), розташованих за межами
населених пунктів Бурбулатівської
сільської ради, зазначеними у
розпорядженні голови Близнюківської
районної державної адміністрації від
12.01.2012 р. № 44.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14
Конституції України земля надра, водні
та інші природні ресурси, які
знаходяться в межах території України
є об'єктами права власності
Українського народу. Від імені
українського народу права власника
здійснюють органи державної влади та
органи місцевого самоврядування.

Виходячи з положень ст.ст. 177, 181, 324,
глави 30 Цивільного кодексу України, ст.
148 Господарського кодексу України,
земля та земельні ділянки є об'єктами
цивільних прав, держава та
територіальні громади, через свої
органи, беруть участь у земельних
відносинах з метою реалізації
цивільних та інших у приватно правових
відносинах.

Згідно ст. 118 Конституції України,
виконавчу владу в областях і районах,
містах Києві та Севастополі здійснюють
місцеві державні адміністрації.

У відповідності до ст. 19 Конституції
України, органи державної влади,
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти лише на
підставі, в межах повноважень та у
спосіб, що передбачені Конституцією та
Законами України.

Статтею 13 закону України "Про місцеві
державні адміністрації" встановлено,
що до відання місцевих державних
адміністрацій у межах і формах,
визначених Конституцією і Законами
України, належить в тому числі
вирішення питань використання землі,
природних ресурсів, охорони довкілля. У
відповідності до ст. 6 вищевказаного
закону на виконання власних і
делегованих повноважень голова
місцевої державної адміністрації
видає розпорядження.

Відповідно до ст. 4-3 ГПК України
судочинство у господарських судах
здійснюється на засадах змагальності.
Сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, обґрунтовують свої
вимоги і заперечення поданими суду
доказами.

Стаття 129 Конституції України
відносить до основних засад
судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок
доказування певних обставин
покладається на особу, яка посилається
на ці обставини. Обов'язок доказування
та подання доказів розподіляється між
сторонами, виходячи з того, хто
посилається на юридичні факти, які
обґрунтовують його вимоги та
заперечення. Це стосується позивача,
який повинен доказати факти, на
підставі яких пред'явлено позов, а
також відповідача, який має можливість
доказувати факти, на підставі яких він
будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК
України позовна заява повинна містити
виклад обставин, на яких ґрунтуються
позовні вимоги з зазначенням доказів.
До обставин, на яких позивач
обґрунтовує свої вимоги, відносять
обставини, які становлять предмет
доказування у справі. Предмет
доказування це сукупність обставин,
які необхідно встановити для
правильного вирішення справи. У
предмет доказування включаються факти
матеріально-правового характеру, що є
підставою вимог позивача та заперечень
відповідача.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 32
Господарського процесуального кодексу
України: доказами у справі є будь-які
фактичні дані, на підставі яких
господарський суд у визначеному
законом порядку встановлює наявність
чи відсутність обставин, на яких
ґрунтуються вимоги і заперечення
сторін, а також інші обставини, які
мають значення для правильного
вирішення господарського спору.

Згідно ст.43 Господарського
процесуального кодексу України
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене та те, що право
розпорядження земельними ділянками,
які є об'єктами цивільних прав,
здійснює держава через територіальні
громади, а прокурором не надано доказів
в обґрунтування розглядаємої позовної
вимоги про визнання за Головним
управлінням Держземагенства у
Харківській області право
розпорядження земельними ділянками за
відсутністю відповідного рішення
органу місцевого самоврядування, суд
вважає за необхідне у задоволенні
позовної вимоги прокурора про визнання
за Головним управлінням
Держземагенства у Харківській області
право розпорядження спірними
земельними ділянками відмовити

Вирішуючи питання розподілу судових
витрат суд керується ст. 49 ГПК України.
Судовий збір покладається: у спорах, що
виникають при укладанні, зміні та
розірванні договорів, - на сторону, яка
безпідставно ухиляється від прийняття
пропозицій іншої сторони, або на
обидві сторони, якщо господарським
судом відхилено частину пропозицій
кожної із сторін. Суми, які підлягають
сплаті за проведення судової
експертизи, послуги перекладача,
адвоката та інші витрати, пов'язані з
розглядом справи, покладаються: при
задоволенні позову - на відповідача;
при відмові в позові - на позивача; при
частковому задоволенні позову - на
обидві сторони пропорційно розміру
задоволених позовних вимог. Таким
чином, оскільки суд прийшов до висновку
про відмову у задоволенні позову, а
прокурор звільнений від сплати
судового збору, судові витрати в даному
разі не стягуються.

Враховуючи викладене та керуючись
статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції
України, ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу
України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 22.04.2014 р.

Суддя Ю.В. Светлічний