ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2014 р.
Справа № 914/539/14

Позивач: Товариство з обмеженою
відповідальністю "ГалІО" (79066,
вул.Морозна, 31/35, м. Львів;
ідентифікаційний код 35620697),

Відповідач: Департамент житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради (79008, пл. Ринок,
1, м. Львів; ідентифікаційний код 34814670),

про стягнення боргу у сумі 49501,88грн.,

суддя Фартушок Т.Б.

секретар Полюхович Х.М.

Представники:

Позивача: Чернецький О.С. - директор;

Відповідача: Ваверчак Б.П. -
представник, довіреність в матеріалах
справи.

Суть спору:

Товариством з обмеженою
відповідальністю "ГалІО" заявлено
позов до Департамент житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради з вимогою
стягнення боргу у сумі 49537,88грн., що
виник у зв'язку з порушенням
Відповідачем грошових зобов'язань (з
оплати за виконані роботи),
передбачених умовами Договору №109 к/ж
від 13.08.2013 року.

17.02.2014р. Ухвалою Господарського суду
Львівської області порушено
провадження у справі та розгляд справи
призначено на 11год. 45хв. 04.03.2014р. Розгляд
справи відкладався з причин та підстав,
зазначених в ухвалі Господарського
суду Львівської області по даній
справі від 04.03.2014р. 25.03.2014р. в судовому
засіданні оголошено перерву до 01.04.2014р.

Представникам Сторін по явці
оголошено права і обов'язки, визначені
ст.ст.20, 22, 28, 38 Господарського
процесуального кодексу України. Крім
того, в ухвалах господарського суду
Львівської області по даній справі, які
скеровані Сторонам (підтвердженням
чого є дані реєстрів вихідної
кореспонденції Господарського суду
Львівської області, наявні в
матеріалах справи повідомлення про
вручення поштових відправлень, та
письмові повідомлення про відкладення
розгляду справи) зазначено, що права та
обов'язки сторін визначені ст.ст. 20, 22, 28,
38 Господарського процесуального
кодексу України.

Заяв про відвід судді не надходило.

Представник Позивача в судове
засідання з'явився, позовні вимоги
підтримав, надав пояснення по суті
спору з обґрунтуванням підстав для
стягнення боргу з Відповідача.

01.04.2014р. подав через канцелярію суду
заяву про зменшення розміру позовних
вимог, а саме, на 36,00грн. (загальна сума
боргу становить: 49537,88грн. - 36грн. =
49501,88грн.). Заява прийнята судом.

Представник Відповідача в судове
засідання з'явився, проти позову
заперечив з причин та підстав,
зазначених у відзиві, надав пояснення
по суті спору.

Згідно ч. 1 ст. 64 Господарського
процесуального кодексу України, у разі
ненадання сторонами інформації щодо їх
поштової адреси, ухвала про відкриття
провадження у справі надсилається за
адресою місцезнаходження (місця
проживання) сторін, що зазначена в
Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч.
3 ст. 43 Господарського процесуального
кодексу України, господарський суд
створює сторонам та іншим особам, які
беруть участь у справі, необхідні умови
для встановлення фактичних обставин
справи і правильного застосування
законодавства.

На виконання зазначених вимог Кодексу,
в ухвалі господарського суду
Львівської області про порушення
провадження у справі (на необхідність
виконання вимог якої зазначалось в
ухвалах про відкладення розгляду
справи), окрім подання відзиву на
позовну заяву, сторін зобов'язувалось
надати всі докази в обґрунтування
правової позиції по суті спору.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 43
Господарського процесуального кодексу
України, судочинство у господарських
судах здійснюється на засадах
змагальності; сторони та інші особи,
які беруть участь у справі,
обґрунтовують свої вимоги і
заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 38 (витребування
доказів) Господарського
процесуального кодексу України (якою, в
тому числі, передбачені права сторін,
про що зазначалось в кожній з ухвал
господарського суду по даній справі),
сторона або прокурор у разі
неможливості самостійно надати докази
вправі подати клопотання про
витребування господарським судом
доказів; у разі задоволення клопотання
суд своєю ухвалою витребовує необхідні
докази. Зі змісту наведеної статті
вбачається, що протягом розгляду
справи суд позбавлений можливості
самостійно збирати докази, і вправі
витребовувати такі виключно за
клопотання сторони або прокурора.

Враховуючи вищенаведене, суд зазначає,
що судом, згідно вимог Господарського
процесуального кодексу України,
надавалась в повному обсязі можливість
Учасникам процесу щодо обґрунтування
їх правової позиції по суті спору та
подання доказів, чим забезпечено
принцип змагальності.

Відповідно до вимог ст. 4-7
Господарського процесуального кодексу
України судові рішення приймаються за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

В судовому засіданні суд оглянув
оригінали документів, долучених до
матеріалів справи.

Статтею 33 ГПК України встановлено, що
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.34 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд приймає тільки ті
докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до
законодавства повинні бути
підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

Відповідно до ст. 43 Господарського
процесуального кодексу України, суд
оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи. Ніякі
докази не мають для суду заздалегідь
встановленої сили.

Розглянувши матеріали справи в їх
сукупності, дослідивши матеріали
справи, та оцінивши докази в їх
сукупності, суд встановив наступне:

13.08.2013р. Товариство з обмеженою
відповідальністю "ГалІО" (Підрядник) та
Департамент житлового господарства та
інфраструктури Львівської міської
ради (Замовник) уклали Договір підряду
на капітальний ремонт насосної станції
житлового будинку №2а на вул.Дорога
Кривчицька у м.Львові №109 к/ж
(далі-Договір) з додатками, згідно з
умовами якого (п.1.1) Замовник доручає, а
Підрядник в межах договірної твердої
ціни (Додаток №2) зобов'язується
власними силами і залученими силами
виконати і здати Замовникові
відповідно до кошторисної
документації та календарного плану
виконання робіт (Додаток №1), роботи
капітального ремонту насосної станції
житлового будинку №2а на вул.Дорога
Кривчицька у м.Львові. Замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
зазначені роботи на умовах,
передбачених Договором (п.1.2).

Пунктом 2.2.2 Договору встановлено, що
Замовник зобов'язаний забезпечити
прийняття від Підрядника виконаних
Робіт і провести з ним розрахунки у
порядку, передбаченому Договором.

У п.3.1 Договору зазначено, що загальна
вартість робіт згідно з договірною
ціною становить 49549,20грн., в т.ч. ПДВ 20% -
8258,20грн. розрахунки здійснюються в
безготівковому порядку. Форма
розрахунків - платіжне доручення (п.3.2).

Відповідно до п.4.2 Договору,
здавання-приймання виконаної роботи
здійснюється Сторонами за Актом
здавання-приймання роботи протягом 5-ти
календарних днів з моменту
повідомлення Замовника про готовність
до підписання акту здавання-приймання
виконаної роботи за формою КБ-2в.

Приписами п.4.5 Договору встановлено, що
фінансування виконаних робіт
здійснюється відповідно до
оформленого акта за формою №КБ-2в та
довідки за формою №КБ-3 після
підписання акта при наявності
фінансування.

У відповідності до п.4.6 Договору,
кінцеві розрахунки з Підрядником за
виконані роботи здійснюються
Замовником на підставі оформленого
акта та довідки за формою №КБ-3 після
підписання акта приймальною комісією
про прийняття об'єкту в експлуатацію
при наявності фінансування.

Згідно з п.5.1 Договору, роботи
виконуються відповідно до
календарного плану виконання робіт
(Додаток №1). Датою завершення робіт є
час підписання акта приймальної
комісії про приймання об'єкта в
експлуатацію в строк передбачений п.5.1
(п.5.2).

Згідно п.11 Договору, всі суперечки і
розбіжності, що виникають між
Сторонами при виконанні договору або у
зв'язку з ним вирішуються шляхом
переговорів між Сторонами. У випадку
неможливості вирішення суперечок і
розбіжностей шляхом переговорів, вони
підлягають розгляду в Господарському
суді у встановленому чинним
законодавством України порядку з
обов'язковим дотриманням порядку
досудового врегулювання спорів,
визначеного Господарським
процесуальним кодексом України.

Пунктом 13.9 встановлено, що Договір
вступає в силу з моменту підписання
Сторонами і діє до повного виконання
Сторонами своїх зобов'язань за
договором.

Договір включає в себе наступні
Додатки, які складають його невід'ємні
частини: Додаток №1 Календарний план
виконання робіт; Додаток №2 Договірна
ціна (п.13.10).

Згідно Додатку №1 до Договору,
Сторонами підписано календарний план
виконання робіт з капітального ремонту
насосної станції житлового будинку №2а
на вул..Дорога Кривчицька у м.Львові,
відповідно до якого, останнім днем
строку ж 20.12.2013р.

Також, Сторонами погоджено договірну
ціну - 49549,20грн.

На виконання умов Договору та для
підтвердження прийняття зобов'язань за
Договором, Позивачем виконано роботи у
повному обсязі, а Відповідачем
прийнято виконані роботи (зауважень до
якості виконаних робіт у Замовника не
було), за Актом №1 приймання виконаних
будівельних робіт за жовтень 2013 року на
суму 49537,88грн., який Підрядником
підписаний та скріплений печатками
31.10.2013 року, а Замовником 01.11.2013 року.
Наведене підтверджується також
довідкою про вартість виконаних
будівельних робіт (та витрати) за
жовтень 2013р. на суму 49537,88грн.,
підписаною та скріпленою відбитками
печаток Підрядника 31.10.2013 року, а
Замовника 01.11.2013 року.

Відповідач не здійснив оплату за
виконані роботи.

Позивач направив Відповідачу
Претензію від 23.12.2013р. №557 з вимогою
погашення суми боргу, яка останнім
залишена без уваги.

Отже, сума боргу Відповідача за
Договором з врахуванням заяви про
зменшення розміру позовних вимог
складає 49501,88грн.

При цьому підписання покупцем акту
приймання виконаних робіт та довідки
про вартість виконаних будівельних
робіт (та витрати), які є первинним
обліковим документом у розумінні
Закону України „Про бухгалтерський
облік та фінансову звітність в Україні"
і яка відповідає вимогам, зокрема ст. 9
названого Закону і Положення про
документальне забезпечення записів у
бухгалтерському обліку та фіксує факт
здійснення господарської операції і
встановлення договірних відносин, є
підставою виникнення обов'язку щодо
здійснення розрахунків за отриманий
товар. Строк виконання відповідного
грошового зобов'язання визначається за
правилами ч. 1 ст. 692 ЦК України.
(Інформаційний лист Вищого
господарського суду України від
17.07.2012р. №01-06/928/2012).

Також, Наказом Міністерства
регіонального розвитку та будівництва
України від 04.12.2009 року №554 було
затверджено типові форми первинних
документів з обліку в будівництві.
Пунктом 1 вказаного наказу було
затверджено типові форми первинних
облікових документів у будівництві
№КБ-2в "Акт приймання виконаних
будівельних робіт та витрати".
Затверджено застосування типових форм
первинних облікових документів у
будівництві з моменту прийняття наказу
про їх затвердження.

У відповідності з пунктом 4 частини
третьої статті 129 Конституції України
та статті 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.11 Цивільного
кодексу України, цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства, а також із дій осіб, що
не передбачені цими актами, але за
аналогією породжують цивільні права та
обов'язки.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського
кодексу України, господарським
визнається зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником (учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

У ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України
зазначено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії , а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу
України передбачено, що господарські
зобов'язання повинні виконуватись
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів і договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться. Кожна сторона повинна
вжити усіх заходів, необхідних для
належного виконання нею зобов'язання,
враховуючи інтереси другої сторони та
забезпечення загальногосподарського
інтересу.

До виконання господарських зобов'язань
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених Господарським кодексом
України.

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків; договір є відплатним, якщо
інше не встановлено договором, законом
або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України,
сторони є вільними в укладенні
договору, виборі контрагента та
визначенні умов договору з урахуванням
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, звичаїв
ділового обороту, вимог розумності та
справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України
встановлено, що договір є обов'язковим
для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України,
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього кодексу, інших актів
цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК
України передбачено, що одностороння
відмова від зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Приписами ч.1 ст.527 ЦК України
передбачено, що боржник зобов'язаний
виконати свій обов'язок.

В силу положень ст.610 ЦК України,
порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного
кодексу України).

У ч.1 ст.612 Цивільного Кодексу України
зазначено, що Боржник вважається таким,
що прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Відповідно до ч.1 ст.632 ЦК України, ціна в
договорі встановлюється за
домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом,
застосовуються ціни (тарифи, ставки
тощо), які встановлюються або
регулюються уповноваженими органами
державної влади або органами місцевого
самоврядування.

Частиною 1 статті 837 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
підряду одна сторона (підрядник)
зобов'язується на свій ризик виконати
певну роботу за завданням другої
сторони (замовника), а замовник
зобов'язується прийняти та оплатити
виконану роботу.

Згідно ч.1 ст. 854 Цивільного кодексу
України, якщо договором підряду не
передбачена попередня оплата
виконаної роботи або окремих її етапів,
замовник зобов'язаний сплатити
підрядникові обумовлену ціну після
остаточної здачі роботи за умови, що
роботу виконано належним чином і в
погоджений строк або, за згодою
замовника, - достроково.

Відповідно до ч.1 ст.843 Цивільного
кодексу України, у договорі підряду
визначається ціна роботи або способи
її визначення. Ціна роботи у договорі
підряду включає відшкодування витрат
підрядника та плату за виконану ним
роботу (ч.3).

Частиною 1 статті 844 Цивільного кодексу
України встановлено, що ціна у договорі
підряду може бути визначена у
кошторисі.

Якщо робота виконується відповідно до
кошторису, складеного підрядником,
кошторис набирає чинності та стає
частиною договору підряду з моменту
підтвердження його замовником.

Відповідно до ч.1 ст.846 Цивільного
кодексу України, строки виконання
роботи або її окремих етапів
встановлюються у договорі підряду.

Приписами ч.1 ст.875 Цивільного кодексу
України встановлено, що за договором
будівельного підряду підрядник
зобов'язується збудувати і здати у
встановлений строк об'єкт або виконати
інші будівельні роботи відповідно до
проектно-кошторисної документації, а
замовник зобов'язується надати
підрядникові будівельний майданчик
(фронт робіт), передати затверджену
проектно-кошторисну документацію, якщо
цей обов'язок не покладається на
підрядника, прийняти об'єкт або
закінчені будівельні роботи та
оплатити їх.

Згідно ч.1 ст.882 Цивільного кодексу
України, замовник, який одержав
повідомлення підрядника про
готовність до передання робіт,
виконаних за договором будівельного
підряду, або, якщо це передбачено
договором, - етапу робіт, зобов'язаний
негайно розпочати їх прийняття.

В силу ст.853 ЦК України, замовник
зобов'язаний прийняти роботу, виконану
підрядником відповідно до договору
підряду, оглянути її в разі виявлення
допущених у роботі відступів від умов
договору або інших недоліків негайно
заявити про них підрядникові.

Відповідно до ч.4 ст.882 Цивільного
кодексу України, передання робіт
підрядником і прийняття їх замовником
оформляється актом, підписаним обома
сторонами. У разі відмови однієї із
сторін від підписання акта про це
вказується в акті і він підписується
другою стороною; акт, підписаний однією
стороною, може бути визнаний судом
недійсним лише у разі, якщо мотиви
відмови другої сторони від підписання
акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу
України, порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Статтею 599 Цивільного кодексу України
визначено, що зобов'язання
припиняється виконанням, проведеним
належним чином.

З врахуванням наведеного, в тому числі
того, що матеріалами справи доведено, а
Відповідачем не спростовано порушення
зобов'язання щодо оплати за отриманий
згідно Договору Товар, в тому числі
станом на час подання позову та
порушення провадження у справі - на
суму 49537,88грн.; враховуючи заяву
Позивача про зменшення розміру
позовних вимог; беручи до уваги те, що
станом на час вирішення спору по суті в
матеріалах справи відсутні, Сторонами
не наведені доводи та не представлені
докази відсутності боргу Відповідача
перед Позивачем в розмірі 49501,88грн., суд
приходить до висновку про наявність
правових підстав до задоволення
позовних вимог в частині стягнення
49501,88грн. основного боргу.

Щодо доводів Відповідача, викладених у
відзиві, суд зазначає наступне.

Відповідач заперечує проти позову,
покликаючись на п.4.5, 4.6 Договору, в
якому залежність його зобов'язань в
частині оплати Позивачу покладено від
фінансування та прийняття об'єкту в
експлуатацію.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін);
зобов'язання, строк (термін) виконання
якого визначений вказівкою на подію,
яка неминуче має настати, підлягає
виконанню з настанням цієї події.

Суд зазначає, що невиконання
зобов"язаною стороною свого обов"язку у
зв'язку з відсутністю фінансування чи
здачі об'єкту в експлуатацію
суперечить нормам цивільного
законодавства щодо належного
виконання взятих на себе зобов"язань.

Умови оплати виконаних робіт викладені
у п.п.4.5, 4.6 Договору є такими, що
суперечать принципам рівності сторін
(ч.1 ст.1 ЦК України), засадам
справедливості (ч.3 ст.509, ч.1 ст.627 ЦК
України) та ст.511, ч.2 ст.530 ЦК України,
оскільки вказані у п.п.4.5, 4.6 Договору
умови не є такими, що мають неминуче
настати, їх настання не залежить від
волі Сторін (Позивача, Підрядника)
Договору і пов'язані з виконанням
обов'язку третіми особами, які маю
надати фінансування по об'єкту
Відповідачу та прийняти об'єкт в
експлуатацію, тоді як зобов'язання з
Договору не створює обов'язку для
третіх осіб, а відтак, вказані у п.4.5 та
п.4.6 Договору умови не є і подією,
оскільки залежать від стану розрахунку
між Відповідачем та іншими особами, а
також від того, чи буде здано
Відповідачем та прийнято третіми
особами об'єкт в експлуатацію.

З врахуванням вищенаведеного суд
зазначає, що доводи Відповідача
суперечать вимогам законодавства, а
відтак, не беруться судом до уваги.

При цьому, враховуючи вищенаведене, суд
зазначає, що строк виконання обов'язку
укладеним між Сторонами Договором (в
частині, що не суперечить вимогам
законодавства) не встановлений та не
зазначений моментом пред'явлення
вимоги.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України,
Якщо у зобов'язанні встановлений строк
його виконання, то воно підлягає
виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного
кодексу України); якщо строк (термін)
виконання боржником обов'язку не
встановлений або визначений моментом
пред'явлення вимоги, кредитор має право
вимагати його виконання у будь-який
час; боржник повинен виконати такий
обов'язок у семиденний строк від дня
пред'явлення вимоги, якщо обов'язок
негайного виконання не випливає із
договору або актів цивільного
законодавства.

Суд зазначає, і аналогічна позиція
викладена у п.1.7 Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України №14
від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики
застосування законодавства про
відповідальність за порушення
грошових зобов'язань», що якщо у
договорі або законі не встановлено
строку (терміну), у який повинно бути
виконано грошове зобов'язання, судам
необхідно виходити з приписів частини
другої статті 530 ЦК України. Цією нормою
передбачено, між іншим, і можливість
виникнення обов'язку негайного
виконання; такий обов'язок випливає,
наприклад, з припису частини першої
статті 692 ЦК України, якою визначено, що
покупець за договором купівлі-продажу
повинен оплатити товар після його
прийняття або прийняття
товаророзпорядчих документів на нього;
відтак якщо договором або актами
цивільного законодавства не
встановлено інший строк оплати товару,
відповідна оплата має бути здійснена
боржником негайно після такого
прийняття, незалежно від того, чи
пред'явив йому кредитор пов'язану з цим
вимогу. Відповідні висновки випливають
зі змісту частини другої статті 530 ЦК
України.

Відповідно до ч.1 ст.854 ЦК України, якщо
договором підряду не передбачена
попередня оплата виконаної роботи або
окремих її етапів, замовник
зобов'язаний сплатити підрядникові
обумовлену ціну після остаточної здачі
роботи за умови, що роботу виконано
належним чином і в погоджений строк
або, за згодою замовника, - достроково.

З врахуванням вищенаведеного суд
зазначає, що законодавством
встановлено обов'язок негайної оплати
за договором підряду після здачі
роботи, яка, відповідно до матеріалів
справи, оформлена Актом приймання
виконаних будівельних робіт та
довідкою про вартість виконаних робіт.

При цьому суд також бере до уваги, що
при здачі робіт з недоліками можливе
настання наслідків, передбачених п.4.3
Договору, доводи щодо таких умов в
матеріалах справи відсутні.

Крім того суд бере дол. уваги, що
відповідно до фіскального поштового
чеку №0213 від 24.12.2013р., Позивачем
надсилалась Відповідачу претензія з
вимогою оплатити вартість прийнятих
робіт.

Відповідно до вимог ст.4.-7
Господарського процесуального кодексу
України судові рішення приймаються за
результатами обговорення усіх
обставин справи.

Принцип об'єктивної істини, тобто
відповідності висновків, викладених у
судовому акті, дійсним обставинам
справи реалізується також положеннями
ст.43 Господарського процесуального
кодексу України, згідно з якою
господарський суд оцінює докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
процесі всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом.

01.04.2014 року у відповідності до вимог ст.
85 Господарського процесуального
кодексу України оголошено вступну та
резолютивну частини рішення, про що
зазначено в протоколі судового
засідання. Повний текст рішення
виготовлений та підписаний, з
врахуванням вихідних, 07.04.2014р.

Враховуючи те, що спір виник з вини
Відповідача та результати розгляду
спору, норма ч. 1 ст. 49 ГПКУ є підставою
для покладення на нього судових витрат
у справі.

Виходячи з наведеного та керуючись
нормами ст.ст. 4-3, 4-7, 20, 22, 28, 32, 33, 34, 36, 43, 49,
75, 77, 82-87, 115-116 ГПК України, - суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Департаменту житлового
господарства та інфраструктури
Львівської міської ради (79008, пл. Ринок,
1, м. Львів; ідентифікаційний код 34814670)
на користь Товариства з обмеженою
відповідальністю "ГалІО" (79066, вул.
Морозна, 31/35, м. Львів; ідентифікаційний
код 35620697) 49501,88грн. боргу, 1827,00грн.
судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням
законної сили.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному та касаційному порядку.

Суддя
Фартушок Т.Б.