ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ
СУД
________________________________________________________________________
_____________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2014 р.Справа № 916/3106/13Одеський
апеляційний господарський суд у складі
колегії суддів:

головуючого судді: Колоколова С.І.

суддів: Разюк Г.П., Гладишевої Т.Я.

(Склад судової колегії сформовано
згідно із розпорядженням голови суду
№123 від 24.02.2014 року)

(Склад судової колегії змінено згідно
із розпорядженням секретаря судової
палати Одеського апеляційного
господарського суду № 78 від 02.04.2014 року)

при секретарі судового засідання:
Полінецькій В.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Висоцький С.О.
(довіреність № 1307 від 30.12.2013 року)

від відповідача: не з'явився

від третіх осіб: не з'явився

ПАТ «Одесагаз»: не з'явився

ТОВ «Компанія «Енергоальянс»: не
з'явився

розглянувши у відкритому судовому
засіданні апеляційну скаргу
Публічного акціонерного товариства
„Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат"

на рішення господарського суду
Одеської області від „27" січня 2014 року,
повний текст якого складено та
підписано „03" лютого 2014 року

по справі № 916/3106/13

за позовом Публічного акціонерного
товариства „Укртрансгаз" в особі Філії
управління магістральних газопроводів
„Прикарпаттрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства
„Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат"

за участю третіх осіб без самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача:

- Публічне акціонерне товариство
„Одесагаз"

- Товариство з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„Енергоальянс"

про стягнення 5 024,05 грн.

В С Т А Н О В И В :

12.11.2013 року Публічне акціонерне
товариство „Укртрансгаз" в особі Філії
управління магістральних
газопроводів „Прикарпаттрансгаз"
(далі по тексту - позивач) звернулося до
господарського суду Одеської області з
позовною заявою до Публічного
акціонерного товариства
„Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" (далі по тексту - відповідач)
про стягнення заборгованості у розмірі
5 024,05 грн. з якої: 4 565,89 грн. сума
основного боргу; 341,50 грн. пені та 116,66
грн. 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані неналежним
виконанням відповідачем своїх
зобов'язань за договором на
транспортування природного газу
магістральними трубопроводами №
від 01.08.2012 року. Так, за твердженням
позивача, у листопаді 2012 року він
транспортував ПАТ „Ізмаїльський
целюлозно-картонний комбінат"
природний газ у кількості 70,582 тис.куб.м.
на загальну суму 16 829,57 грн., за який
відповідач розрахувався частково,
залишивши непогашеною суму у розмірі 4
565,89 грн., у зв'язку з чим позивачем
відповідно до норм чинного
законодавства, нараховані відповідачу
відповідні штрафні санкції.

12.12.2013 року ухвалою господарського суду
Одеської області за клопотанням
позивача залучено до участі третіх
осіб без самостійних вимог на предмет
спору на стороні позивача Публічне
акціонерне товариство „Одесагаз" та
Товариство з обмеженою
відповідальністю „Компанія
„Енергоальянс" (а.с.71-72).

Рішенням господарського суду Одеської
області від 27.01.2014 року по справі №
916/3106/13 (суддя Гут С.Ф.) позовні вимоги
Публічного акціонерного товариства
„Укртрансгаз" в особі Філії управління
магістральних газопроводів
„Прикарпаттрансгаз" задоволені
повністю. Стягнуто з ПАТ „Ізмаїльський
целюлозно-картонний комбінат" на
користь ПАТ „Укртрансгаз" в особі
Філії управління магістральних
газопроводів „Прикарпаттрансгаз"
основний борг у розмірі 4 565,89 грн. 407,86
грн. пені у сумі 341,50 грн. 3 % річних у
розмірі 116,66 грн. та судовий збір у сумі 1
720,50 грн.

14.02.2014 року на виконання даного рішення
господарським судом Одеської області
був виданий відповідний наказ (а.с.148).

Такий висновок суду мотивований тим, що
відповідач порушив вимоги договору та
норми чинного законодавства, за
отриманий протягом листопада 2012 року
газ не розрахувався у повному обсязі, а
тому з відповідача на користь позивача
підлягають стягненню відповідні
штрафні санкції.

Не погоджуючись із зазначеним вище
рішенням місцевого господарського
суду, ПАТ „Ізмаїльський
целюлозно-картонний комбінат"
звернулося до Одеського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить:

- скасувати рішення
господарського суду Одеської області
від 27.01.2014 року по справі № 916/3106/13
повністю та прийняти нове, яким
відмовити у задоволенні позовних вимог
повністю.

Скаржник в своїх доводах та
запереченнях посилається на те, що суд
повно та всебічно не перевірив всі
обставини справи, не дав належну
правову оцінку доказам, порушив та
невірно застосував норми чинного
законодавства, в зв'язку з чим виніс
незаконне і необґрунтоване рішення,
яке не відповідає обставинам справи і
вимогам закону.

За твердженням апелянта при
прийнятті оскаржуваного рішення,
місцевий господарський суд не врахував
те, що на момент звернення ПАТ
„Укртрансгаз" до суду першої інстанції
із відповідним позовом вже було
встановлено рішенням господарського
суду Одеської області та постановою
Одеського апеляційного господарського
суду по справі № 916/321/13-г, що ПАТ
„Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" у листопаді 2012 року спожив
природній газ у кількості 51 433 тис.куб.м.
на загальну суму 12 263,68 грн., яка була
відповідно до умов Договору сплачена
відповідачем.

Позивач відзив на апеляційну скаргу до
суду не надав, але його представник в
судовому засіданні просив апеляційну
скаргу ПАТ „Ізмаїльський
целюлозно-картонний комбінат"
залишити без задоволення, а рішення
місцевого господарського суду - без
змін, вважаючи його правомірним,
обґрунтованим, та відповідаючим
нормам чинного законодавства.

Представник відповідача, та треті
особи в судове засідання 08.04.2014 року не
з'явились без поважних причин, про
причини неявки суд не повідомили,
будь-яких клопотань не заявляли, хоча
були належним чином повідомленні про
час та місце слухання справи, що
підтверджується відповідними
поштовими повідомленнями, а тому
судова колегія вважає за можливе
розглянути справу за їх відсутністю.

Розглянувши та перевіривши матеріали
справи, апеляційну скаргу, заслухавши в
судовому засіданні пояснення
представника позивача,
проаналізувавши на підставі
встановлених фактичних обставин
справи правильність застосування
місцевим господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
судова колегія дійшла до наступного.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК
України апеляційна інстанція не
зв'язана доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність та
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду в повному обсязі, а
згідно до приписів ст.33, 34 ГПК України,
кожна сторона повинна належними і
допустимим доказами довести ті
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог чи
заперечень.

Як встановлено господарським судом
першої інстанції та підтверджено в
ході апеляційного провадження, 01.08.2012
року між Дочірньою компанією
„Укртрансгаз" НАК „Нафтогаз України "
в особі Управління магістральних
газопроводів „Прикарпаттрансгаз"
(Газотранспортне підприємство) та ПАТ
„Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" (замовник) було укладено
Договір на транспортування природного
газу, магістральними трубопроводами №
(т.1 а.с.16-19).

Предметом Договору є надання
Газотранспортним підприємством
замовнику послуги з транспортування,
трубопроводами природного газу
Замовника від пунктів
приймання-передачі газу в магістральні
трубопроводи до пунктів призначення -
газорозподільчі станції (ГРС), а
Замовник зобов'язався внести плату за
наділі послуги з транспортування
природного газу магістральними
трубопроводами в розмірі, у строки та
порядку, передбаченого умовами
договору (п.1.1)

У відповідності до розпорядження КМ
України "Про реорганізацію дочірніх
ком паній НАК "Нафтогаз України" від
13.06.2012р. №360-р та наказу Міністерства
енергетики та вугільної промисловості
України "Про реорганізація ДК
"Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" від
18.07.2012р. №530 було припинено діяльність
позива ча, внаслідок його
реорганізації шляхом перетворення в
Публічне акціонерне товарист во
"Укртрансгаз". Відповідно до п.1.2
статуту ПАТ "Укртрансгаз" є
правонаступником усіх майнових та
немайнових прав та обов'язків ДК
"Укртрансгаз" НАК " Нафтогаз України".

Відповідно до п. 2.1 договору, річний
обсяг транспортування газу замовника
складає 3050 тис. м. куб., в тому числі по
місяцях.

Послуги з транспортування газу
оформлюються Газотранспортним
підприємством і Замовником актами
наданих послуг з транспортування газу
магістральними трубопроводами.
Фактична кількість
протранспортованого газу Замовнику
визначається приладами обліку газу, що
встановлені у Замовника, і фіксується
актом прийому-передачі природного
газу, який складається та підписується
між Замовником та Газорозподільчим
підприємством. Даними для складання
актів наданих послуг з транспортування
газу є дані газорозподільного
підприємства про обсяги
протранспортованого ним газу
Замовнику та/або його споживачами (п.3.1).

Газотранспортне підприємство до
п'ятнадцятого числа місяця, наступного
за звітним, направляє Замовнику два
примірника акта наданих послуг за
звітний місяць, підписані
уповноваженим представником та
скріплені печаткою Газотранспортного
підприємства(п. 3.2 Договору).

Відповідно до п. 3.3 Договору, Замовник
протягом двох днів з дати одержання
акта наданих послуг, зо бов'язується
повернути Газотранспортному
підприємству один примірник оригіналу
акта наданих послуг, під писаний
уповноваженим представником та
скріплений печаткою Замовника, або
нада ти в письмовій формі відмову від
підписання акта наданих послуг. У
випадку відмови від підписання акта
наданих послуг, розбіжності підлягають
урегулюванню відповід но до умов
договору або в судовому порядку. До
прийняття рішення судом відповідні
розрахун ки за вартість послуг з
транспортування газу магістральними
трубопроводами здійс нюються
відповідно до даних Газотранспортного
підприємства.

Згідно із п. 5.1. Договору, розрахунки за
послуги з транспортування газу
магістральними трубопроводами
здійснюється за тарифами, які
встановлюються національною комісією,
що здійснює державне регулювання у
сфері енергетики.

Пунктом 4 Постанови НКРЕ №131 від 28.12.2011р.
в редакції Постанови від 19 квітня 2012р.
N473, встановлено тариф на послуги з
транспортування приро дного газу
магістральними трубопроводами в сумі
238,44грн. за 1000 куб.м. газу з ПДВ.

Відповідно до п. 5.4. договору, вартість
фактично наданих Газотранспортним
підприємством Замовнику послуг за
звітний місяць визначається на
підставі акта наданих послуг.

Згідно п. 5.5 договору, оплата вартості
послуг за транспортування газу
здійснюється Замовником шляхом
перерахування грошових коштів на
рахунок Газотранспортного
підприємства на умовах 100 відсотків
попередньої оплати за десять днів до
початку місяця, у якому буде
здійснюватися транспортування газу.
Замовник самостійно визначає розмір
суми платежу попередньої оплати як
добуток тарифу та планового обсягу
газу на відповідній місяць. Остаточний
розрахунок за надані у звітному місяці
послуги проводиться Замовником до
двадцятого числа місяця, наступного за
звітнім, відповідно до акта наданих
послуг та з урахуванням раніше
перерахованих коштів.

Пунктом 7.3. договору передбачено, що у
разі порушення Замовником строків
оплати, передбачених розділом 5
Договору, із Замовника стягується пеня
в розмірі подвійної облікової ставки
Національного банку України, що діяла в
період, за який сплачується пеня, від
суми простроченого платежу за кожен
день прострочення платежу.

Згідно з п. 11.1, Договір набуває
чинності з 01 серпня 2012 року та
укладається на строк до 31.12.2012 року, а в
частині проведення розрахунків за
послуги - до їх повного завершення.

Як встановлено місцевим
господарським судом, та за доводами
позивача, на виконання умов Договору №
від 01.08.2012 року, позивач у
листопаді 2012 року транспортував ПАТ
„Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" природний газ у кількості 70,582
тис.куб.м. на загальну суму 16 829,57 грн., що
підтверджується відомістю фактичного
споживання природного газу
промисловими споживачами Одеської
області по МГ ПТГ у листопаді 2012 року
(а.с.20).

Проте, з матеріалів справи вбачається,
актом приймання-передачі природного
газу від 30.11.2012 року по Договору № 10/07/2012
від 10.07.2012 року, який був складений і
підписаний представниками
постачальника, споживча та
газорозподільним підприємством,
зазначено, що загальний об'єм спожитого
природного газу за листопад 2012 року
складає 70 582 куб. м. (а.с.59).

Однак відповідач підписав зазначений
вище акт із зауваженням і зазначив, що
підтверджує споживання природного
газу в листопаді 2012 лише в загальному
об'ємі 51 433 куб. м., виходячи з положень
п.4.7 договору № 007040-Пта п. 5.13 Правил
обліку природного газу під час його
транспортування газорозподільними
мережами, постачання та споживання.

Судова колегія суду апеляційної
інстанції не погоджується з висновками
місцевого господарського суду про
задоволення позовних вимог Публічного
акціонерного товариства „Укртрансгаз"
в особі Філії управління магістральних
газопроводів „Прикарпаттрансгаз" та
вважає, що апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
„Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" підлягає задоволенню, а
рішення суду першої інстанції
скасуванню, виходячи з наступного.

Положення ст.ст. 173, 193, 198, 199
Господарського кодексу України
визначають, що господарськими
зобов'язаннями, включаючи виконання
грошових зобов'язань, визначаються
зобов'язання, що виникають між
суб'єктами господарювання та іншими
учасниками відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, які можуть виникати
безпосередньо із закону, іншого
нормативно-правового акту, що регулює
господарську діяльність договору. При
цьому, суб'єкти господарювання та інші
учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином, у
встановлений строк, відповідно до
закону, інших правових актів, статуту,
Цивільного кодексу України. Порушення
зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим кодексом, іншими
законами, договорами, статутними та
уставними документами. Зобов'язана
сторона має право відмовитися від
виконання зобов'язання в разі
неналежного виконання другою стороною
обов'язків, що є необхідною умовою
виконання.

Відповідно до ст.ст. 509. 510. 526 Цивільного
кодексу України, зобов'язанням з
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Загальними умовами зобов'язання є те,
що зобов'язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
статуту товариства, Закону України
„Про господарські товариства", інших
законодавчих актів.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. (статті 525, 625 Цивільного
кодексу України).

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу
України за договором поставки
продавець (постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються
загальні положення про купівлю-продаж,
якщо інше не встановлено договором,
законом або не випливає з характеру
відносин сторін.

Згідно із ст.655 Цивільного кодексу
України за договором купівлі-продажу
одна сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму.

Статтею 692 Цивільного кодексу України
встановлено, що покупець зобов'язаний
оплатити товар після його прийняття
або прийняття товаророзпорядчих
документів на нього, якщо договором або
актами цивільного законодавства не
встановлений інший строк оплати
товару.

Отже, як встановлено під час розгляду
даної справи, у відповідності із цими
нормами чинного законодавства, між
Дочірньою компанією „Укртрансгаз" НАК
„Нафтогаз України " в особі управління
магістральних газопроводів
„Прикарпаттрансгаз" та ПАТ
„Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" склалися правовідносини
пов'язані з транспортуванням
природного газу магістральними
трубопроводами, про що 01.08.2012 року було
укладено відповідний Договір № .

Так, зазначений Договір є підставою для
виникнення у сторін господарських
зобов'язань відповідно до ст.ст.173, 174 ГК
України (ст.ст.11, 202, 509 ЦК України), і
згідно ст.629 ЦК України є обов'язковим
для виконання його сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач свої зобов'язання по
виконанню умов Договору виконало
належним чином та в повному обсязі, а
саме розрахувався за отриманий від
газотранспортного підприємства
природний газ в обсязі 51 433 тис. куб. м. у
сумі 12 253,68 грн. за листопад 2012 року.

Між тим, колегія суддів вважає, що
місцевий господарський суд передчасно
зробив висновки відносно того, що
позивачем було транспортовано у
листопаді 2012 року природній газ у
кількості 70 528 тис. куб. м. та не взято до
уваги відповідно до ч.2 ст.35 ГПК
України, рішення господарського суду
Одеської області від 01.04.2013 року по
справі № 916/321/13-г, яке залишене без змін
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 11.06.2013 року.

Як було зазначено вище, акт
прийому-передачі природного газу за
листопад 2012 року, у зв'язку з незгодою
ПАТ „Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" з обсягом спожитого
природнього газу, був останнім
підписаний із зауваженням та було
зазначено, що споживач спожив
природній газ у кількості 51 433 тис. куб.
м.

Водночас, у зв'язку з тим, що відповідач
не погоджувався з актом
прийому-передачі природного газу за
листопад 2012 року, ПАТ „Ізмаїльський
целюлозно-картонний комбінат"
звернулось до господарського суду
Одеської області з позовною заявою до
ПАТ «Одесагаз», ТОВ «Компанія
«Енергоальянс», з зобов'язанням
вчинити певні дії.

Відповідно до п.3.1 Договору, послуги з
транспортування газу оформлюються
Газотранспортним підприємством і
Замовником актами наданих послуг з
транспортування газу магістральними
трубопроводами. Фактична кількість
протранспортованого газу Замовнику
визначається приладами обліку газу, що
встановлені у Замовника, і фіксується
актом прийому-передачі природного
газу, який складається та підписується
між Замовником та Газорозподільчим
підприємством. Даними для складання
актів наданих послуг з транспортування
газу є дані газорозподільного
підприємства про обсяги
протранспортованого ним газу
Замовнику та/або його споживачами.

Так, як вже було зазначено, рішенням
господарського суду Одеської області
від 01.04.2013 року по справі № 916/321/13-г,
залишеним без змін постановою
Одеського апеляційного господарського
суду від 11.06.2013 року встановлено, що
відповідно до Правил обліку природного
газу під час його транспортування
газорозподільними мережами,
постачання та споживання, затверджених
Наказом Міністерства палива та
енергетики України від 27.12.2005 року № 618,
здійснений розрахунок ТОВ «Компанія
«Енергоальянс» - є невірним,
газорозподільне підприємство мало
правових підстав розраховувати об'єм
газу без урахування показів
лічильника, оскільки такий розрахунок
згідно Правил та п.4.8 Договору
можливий лише в у встановлених цими
Правилами та Договором конкретних
випадках, а такі випадки в даній
ситуації відсутні, в т.ч. враховуючи, що
експертиза щодо лічильника не
проводилась, тобто не встановлювався
факт його непридатності (пошкодження) і
двосторонній акт з цього приводу не
складався, а встановлений висновком
Державного підприємства
"Одесастандартметрологія" факт
наявності похибки не є підставою для
здіснення розрахунків об'єму газу в
порядку п.4.8. Договору.

Таким чином, ПАТ «Одесагаз» повинен був
розраховувати об'єм спожитого
позивачем газу виходячи із приписів
п.5.13. вказаних Правил та п.4.7 Договору,
тобто по показам лічильника, а ці
покази показували об'єм в зазначеному
позивачем розмірі - 51 433 куб.м.

Відповідно до ч.1 п.3.3 Договору від 01.08.2012
року за № , замовник протягом двох
днів з дати одержання акта наданих
послуг, зо бов'язується повернути
Газотранспортному підприємству один
примірник оригіналу акта наданих
послуг, під писаний уповноваженим
представником та скріплений печаткою
Замовника, або нада ти в письмовій
формі відмову від підписання акта
наданих послуг. У випадку відмови від
підписання акта наданих послуг,
розбіжності підлягають урегулюванню
відповід но до умов договору або в
судовому порядку.

Зауваження щодо підписання ПАТ
„Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" акту приймання-передачі
природного газу за № 007040/11 від 30.11.2012
року та розбіжності щодо кількості
об'єму спожитого газу підлягали
вирішуванню в судовому порядку.

Крім того, постанова Одеського
апеляційного господарського суду від
11.06.2013 року по справі № 916/321/13-г наявна в
матеріалах справи, проте не була
оглянута та досліджена судом першої
інстанції під час прийняття
оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.101 ГПК України, у
процесі перегляду справи апеляційний
господарський суд за наявними у справі
і додатково поданими доказами повторно
розглядає справу. Додаткові докази
приймаються судом, якщо заявник
обгрунтував неможливість їх подання
суду першої інстанції з причин, що не
залежали від нього. Апеляційний
господарський суд не зв'язаний
доводами апеляційної скарги і
перевіряє законність і
обгрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі. В
апеляційній інстанції не приймаються і
не розглядаються вимоги, що не були
предметом розгляду в суді першої
інстанції.

За загальним правилом апеляційний
господарський суд переглядає справу за
наявними у справі доказами, тобто тими
доказами, що зібрані місцевим
господарським судом і покладені в
основу рішення цього суду. Водночас,
суд переглядає справу також і за
додатково поданими апеляційному суду
доказами. Втім подання сторонами нових
доказів апеляційному суду обмежено.
Додаткові докази приймаються судом,
якщо особа, яка подає докази, обґрунтує
неможливість подання цих доказів
місцевому господарському суду під час
розгляду справи у першій інстанції.
Обґрунтовуючи неможливість подання
доказів суду першої інстанції, особа,
яка бажає подати нові докази, має
довести обставини, що об'єктивно
перешкоджали їй подати ці докази
місцевому господарському суду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.35 ГПК України,
обставини, визнані господарським судом
загальновідомими, не потребують
доказування. Факти, встановлені
рішенням господарського суду (іншого
органу, який вирішує господарські
спори), за винятком встановлених
рішенням третейського суду, під час
розгляду однієї справи, не доводяться
знову при вирішенні інших спорів, в
яких беруть участь ті самі сторони.

Так, не підлягають доведенню обставини,
визнані судом загальновідомими.
Загальновідомість обставин полягає в
тому, що вони відомі широкому загалу,
зокрема, суду та особам, які беруть
участь у справі. Загальновідомість
того чи іншого факту є відносною і
залежить від часу, що сплинув після
події, поширеності інформації про
подію в певній місцевості.
Загальновідомі обставини не
підлягають доказуванню, оскільки їх
істинність - очевидна, і доказування їх
є зайвим.

Більш того, для рішень господарських
судів важливою умовою
преюдиціальності фактів, що містяться
в рішенні господарського суду, є
суб'єктний склад спору. Преюдиціальне
значення мають лише рішення зі справи,
в якій беруть участь ті самі сторони, що
й у справі, яка розглядається. Отже,
повна тотожність суб'єктного складу
спору є обов'язковою умовою
преюдиціальності щодо сторін. Якщо у
справі беруть участь ті самі сторони,
однак інші треті особи, то факти,
встановлені рішенням у такій справі,
матимуть преюдиціальне значення.

Вказане вище підтверджується
постановою, пленуму Вищого
господарського суду України, від 26.12.2011,
№ 18 "Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції"

Таким чином, оскільки постанова
Одеського апеляційного господарського
суду від 11.06.2013 року по справі № 916/3106/13 є
чинною, та ніким із сторін не
оскаржувалась, а тому обов'язковою для
виконання.

З урахуванням вищевикладеного, колегія
суддів вважає, що правові підстави
позивача щодо нарахування пені та 3 %
річних - відсутні, оскільки судом
встановлено, що відповідачем було
вчасно сплачені послуги за
отриманий/спожитий природній газ у
кількості 51 433 тис.куб.м.

За викладених обставин, колегія суддів
вважає, що рішення господарського суду
Одеської області від 27.01.2014 року по
справі № 916/3106/13 не відповідає вимогам
чинного законодавства та матеріалам
справи, а тому воно підлягає
скасуванню, а апеляційна скарга
Публічного акціонерного товариства
„Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" - задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського
процесуального кодексу України,
витрати по сплаті судового збору за
розгляд позовної заяви та апеляційної
скарги покладаються на відповідача.

Відповідно до статті 49 ГПК України,
витрати по сплаті судового збору за
розгляд апеляційної скарги
покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 99, 101-105
Господарського

процесуального кодексу України,
колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

1. Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства
„Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" - задовольнити.

2. Рішення господарського Одеської
області від „27" січня 2014 року по справі
№ 916/3106/13 - скасувати.

В задоволенні позовних вимог
Публічного акціонерного товариства
„Укртрансгаз" в особі Філії управління
магістральних газопроводів
„Прикарпаттрансгаз" - відмовити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного
товариства „Укртрансгаз" в особі Філії
управління магістральних газопроводів
„Прикарпаттрансгаз" (76018, м.
Івано-Франківськ, вул. Незалежності, 48,
) на користь Публічного
акціонерного товариства
„Ізмаїльський целюлозно-картонний
комбінат" (68600, Одеська область,
м.Ізмаїл, вул. Нахімова, 300, ) витрати по сплаті судового збору
за розгляд апеляційної скарги в сумі
913,50 грн. (дев'ятсот тринадцять грн. 50
копійок).

4. Видачу наказу за постановою із
зазначенням реквізитів сторін та в
порядку статті 122 Господарського
процесуального кодексу України
доручити господарському суду Одеської
області.

Постанова в порядку статті 105
Господарського процесуального кодексу
України набирає законної сили з дня її
прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може
бути оскаржено у касаційному порядку
до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови

складено „09" квітня 2014 року.

Головуючий суддя
С.І. Колоколов

Суддя
Г.П. Разюк

Суддя
Т.Я. Гладишева