м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
Справа № 910/2408/14 31.03.14
За позовомТовариства з обмеженою
«Аплайд-Проджектс»ДоТовариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Майстер Меблів»Простягнення 62 028,09
грн. Суддя Спичак О.М.
Представники сторін:
від позивача: Джума Л.М. - дов. № б/н від
від відповідача: не з'явився;
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аплайд Проджектс»
звернулось до Господарського суду
міста Києва з позовом до Товариства з
обмеженою відповідальністю «Торговий
дім «Майстер Меблів» про стягнення 62
Ухвалою від 17.02.2014 року було порушено
провадження у справі та призначено її
до розгляду на 14.03.2014 року.
Представник позивача до канцелярії
суду подав клопотання про долучення
доказів до матеріалів справи, яке судом
розглянуто та задоволено, а в судовому
засіданні 14.03.2014 року подав клопотання
про долучення доказів до матеріалів
справи, яке судом розглянуто та
задоволено, а також надав усні
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, відповідно до яких підтримав
заявлені позовні вимоги.
Представник відповідача в судове
засідання 14.03.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали суду не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату та час слухання справи був
повідомлений належним чином.
У зв'язку з неявкою в судове засідання
представника відповідача, суд відклав
розгляд справи до 31.03.2014 р.
Представник позивача в судовому
засіданні 31.03.2014 року надав усні
пояснення по суті заявлених позовних
вимог, відповідно до яких просив суд
позовні вимоги задовольнити повністю.
Представник відповідача в судове
засідання 31.03.2014 року не з'явився,
вимоги ухвали про порушення
провадження у справі не виконав, про
причини неявки суд не повідомив, про
дату, час та місце проведення судового
засідання був повідомлений належним
Згідно з абзацом 4 пункту 2
Інформаційного листа Вищого
господарського суду України № 01-08/140
від 15.03.2010 року «Про деякі питання
запобігання зловживанню
процесуальними правами у
господарському судочинстві» особи, які
беруть участь у справі, вважаються
повідомленими про час і місце її
розгляду судом, якщо ухвалу про
порушення провадження у справі
надіслано за поштовою адресою,
зазначеною у позовній заяві.
Відповідно до положень статті 75 ГПК
України справа розглядається за
наявними в ній матеріалами.
В судовому засіданні 31.03.2014 року на
підставі ст. 85 ГПК України оголошено
вступну та резолютивну частини рішення
суду.
Розглянувши матеріали справи та
заслухавши пояснення представника
позивача, Господарський суд міста
24.05.2012 р. між Публічним акціонерним
товариством «Новий ермітаж», що в
подальшому було перейменовано на
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Аплайд проджектс»
(продавець) та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Майстер Меблів» (постачальник) було
укладено договір купівлі-продажу №
RBS-01/0512, відповідно до умов кого якого
продавець зобов'язувався передати у
власність товар, а покупець
зобов'язався прийняти у власність
товар і оплатити його на умовах даного
Умови зазначеного договору свідчать
про те, що за своєю правовою природою
він є договором поставки.
У відповідності до частини 1 статті 712
Цивільного кодексу України, за
договором поставки продавець
(постачальник), який здійснює
підприємницьку діяльність,
зобов'язується передати у встановлений
строк (строки) товар у власність
покупця для використання його у
підприємницькій діяльності або в інших
цілях, не пов'язаних з особистим,
сімейним, домашнім або іншим подібним
використанням, а покупець
зобов'язується прийняти товар і
сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до п. 2.1. договору,
асортимент замовлення, його
особливості і характеристики
зазначаються в специфікації № 1
(Додаток № 1), який підписується
сторонами і є невід'ємною частиною
Відповідно до Специфікації № 1 до
договору купівлі-продажу RBS-01/0512 від
24.05.2012 р. постачальник зобов'язувався
поставити покупцю комплект офісних
меблів Caimi вартістю 61 970,94 грн.
Умовами п. 2.2 договору встановлено, що
вільноконвертованій валюті, з оплатою
в гривні по курсу НБУ на день оплати.
Умовами п. 3.1 договору передбачено, що
покупець оплачує замовлення на ступни
способом: в день підписання контракту
оплачує продавцю аванс у розмірі 100
Пунктом 6.1 договору сторони погодили
строки і адресу виконання замовлення:
дата постачання замовлення в м. Київ -
25.10.2012 р., дата закінчення монтажу -
виконання замовлення - не пізніше 31
березня 2013 р., адреса за якою
здійснюється виконання замовлення: м.
Київ, вул. Жилянська, 75.
Згідно з п. 6.2 договору, дата доставки за
адресою, початок і закінчення монтажу
(установлення) замовлення додатково
погоджуються з покупцем після його
доставки а м. Київ, проте зазначений
строк не повинен перевищувати 20
робочих днів з дати доставки
замовлення в м. Київ.
Відповідно до п.п. 10.1 та 10.2 договору,
зазначений договір вступає в силу з дня
його підписання і оплати покупцем
авансу у відповідності з п. 3.1а)
контракту; зазначений договір припиняє
свою дію після виконання сторонами
своїх зобов'язань по ньому, або у
випадку його розірвання.
В обґрунтування позовних вимог
представник позивача зазначив, що на
виконання умов договору, позивач
здійснив попередню оплату в розмірі 61
970,94 грн., що підтверджується оригіналом
банківської виписки, яка міститься в
матеріалах справи. В свою чергу,
відповідач свої зобов'язання з
поставки товару у строки встановлені в
договорі (постачання замовлення в м.
Київ - 25.10.2012 р., дата закінчення монтажу
- виконання замовлення - не пізніше 31
березня 2013 р) не виконав.
21.01.2014 р. та 12.02.2014 р. позивачем на адресу
відповідача були направлені претензії,
в яких позивач відмовився від
виконання відповідачем умов контракту
№ RBS-01/0512 від 24.05.2013 р. та в триденний
термін зобов'язував останнього
повернути суму сплачену в якості
авансу у розмірі 61 970,94 грн.
У зв'язку з тим, що відповідачем не були
повернуті грошові кошти сплачені
покупцем відповідно до контракту №
RBS-01/0512 від 24.05.2013 р., позивач звернувся
до Господарського суду м. Києва з
позовом про стягнення з відповідача 61
970,94 грн. попередньої оплати та 57,15 грн.
договірної неустойки.
Оцінюючи подані сторонами докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин справи в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд вважає, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню повністю з наступних
Частина 1 статті 193 Господарського
кодексу України встановлює, що суб'єкти
господарювання та інші учасники
господарських відносин повинні
виконувати господарські зобов'язання
належним чином відповідно до закону,
інших правових актів, договору, а за
відсутності конкретних вимог щодо
виконання зобов'язання - відповідно до
вимог, що у певних умовах звичайно
ставляться і до виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Частиною 2 статті 193 Господарського
кодексу України визначено, що кожна
сторона повинна вжити усіх заходів,
необхідних для належного виконання нею
зобов'язання, враховуючи інтереси
другої сторони та забезпечення
загальногосподарського інтересу.
Порушення зобов'язань є підставою для
застосування господарських санкцій,
передбачених цим Кодексом, іншими
законами або договором.
До виконання господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання має
виконуватись належним чином,
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог - відповідно до звичаїв
ділового обороту та інших вимог, що
звичайно ставляться, одностороння
відмова від виконання зобов'язання або
одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.
Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу
України, договір є обов'язковим до
виконання сторонами.
Статтею 663 Цивільного кодексу України
встановлено, що продавець зобов'язаний
передати товар покупцеві у строк,
встановлений договором
купівлі-продажу, а якщо зміст договору
не дає змоги визначити цей строк, -
відповідно до положень статті 530 цього
Пунктом 6.1 договору сторони погодили
строки і адресу виконання замовлення:
дата постачання замовлення в м. Київ -
25.10.2012 р., дата закінчення монтажу -
виконання замовлення - не пізніше 31
березня 2013 р., адреса за якою
здійснюється виконання замовлення: м.
Київ, вул. Жилянська, 75.
Частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу
України встановлено, що якщо продавець,
який одержав суму попередньої оплати
товару, не передав товар у встановлений
строк, покупець має право вимагати
передання оплаченого товару або
повернення суми попередньої оплати.
З матеріалів справи вбачається, що
позивач за поставку обладнання згідно
договору контракту № RBS-01/0512 від 24.05.2013
р. перерахував на рахунок відповідача 61
970,94 грн., що підтверджується платіжним
чергу, відповідач свої зобов'язання з
поставки товару не виконав, у зв'язку з
чим суд приходить до висновку, що
позовні вимоги в частині стягнення
суми попередньої оплати нормативно та
документально доведені, а тому
підлягають задоволенню повністю у
розмірі 61 970,00 грн.
Позивач за прострочення строків
поставки товару, керуючись пунктом 7.1
контракту нарахував та просить
стягнути з відповідача 57,15 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу
України, боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов'язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного
кодексу України, порушенням
зобов'язання є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання), а у разі
порушення зобов'язання, настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.
Згідно зі статтею 546 Цивільного кодексу
України, виконання зобов'язання може
забезпечуватися неустойкою, порукою,
гарантією, заставою, притриманням,
Договором або законом можуть бути
встановлені інші види забезпечення
виконання зобов'язань.
Пунктом 7.1 контракту встановлено, що у
разі порушення продавцем строку
виконання замовлення, покупець має
право стягнути з продавця 0,08 % або 0,11 %
від вартості невиконаного замовлення,
за кожний день прострочення, але не
більше 5 % від оплаченої суми вартості
непоставленого замовлення.
Право учасників господарських
правовідносин встановлювати інші, ніж
передбачено Цивільним кодексом
України, види забезпечення виконання
зобов'язань визначено частиною другою
статті 546 Цивільного кодексу України,
що узгоджується із свободою договору,
встановленою статтею 627 Цивільного
кодексу України, коли сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору з урахуванням вимог цього
кодексу, інших актів цивільного
законодавства, звичаїв ділового
обороту, вимог розумності та
справедливості.
Отже, суб'єкти господарських відносин
при укладанні договору наділені правом
забезпечення виконання господарських
зобов'язань шляхом встановлення
окремого виду відповідальності -
договірної санкції за невиконання чи
неналежне виконання договірних
зобов'язань (зазначена правова позиція
викладена в постанові Вищого
господарського суду України від 22.11.2010
р. № 14/80-09-2056).
Здійснивши перерахунок пені з
урахуванням умов договору,
простроченню по виконанню зобов'язання
з поставки продукції та застосовуючи
порядок розрахунків погоджений
сторонами, господарський суд приходить
до висновку, що позовні вимоги в цій
частині підлягають задоволенню
повністю у розмірі 57,15 грн.
Відповідно до вимог статті 49
Господарського процесуального кодексу
України, судові витрати покладаються
Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України,
Господарський суд міста Києва, -
1. Позовні вимоги задовольнити
2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Торговий дім
«Майстер Меблів» (місцезнаходження:
користь Товариства з обмеженою
відповідальністю «Аплайд Проджектс»
(шістдесят одну тисячу дев'ятсот
сімдесят) грн. 94 коп. суми попередньої
оплати, 57 (п'ятдесят сім) грн. 15 грн.
договірної неустойки та 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.
Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено

07.04.2014 р.

Суддя
Спичак О.М.