ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"08" квітня 2014 р.
Справа № 918/255/14

Господарський суд Рівненської області
у складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань Морозу
С.Ю.,

розглянувши матеріали справи за
позовом Прокурора Рівненського району
Рівненської області в інтересах
держави в особі Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств в особі
Рівненського відділення Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств

до Фермерського господарства "Надія"

про стягнення в сумі 16 848 грн. 22 коп.

за участі представників:

від позивача: Никитюк М.А.( довіреність
від 10.06.2011 року);

від відповідача: не з'явився;

від органу прокуратури: Ковальчук Л.В.
(посвідчення №017732 від 13.06.2013 року).

Статті 20, 22, 91 Господарського
процесуального кодексу України
позивачу роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20
ГПК України відсутні.

Обставини справи: В березні 2014 року
Прокурор Рівненського району
Рівненської області звернувся в
інтересах держави в особі Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств в особі
Рівненського відділення Українського
державного фонду підтримки
фермерських господарств до
господарського суду Рівненської
області з позовною заявою до
фермерського господарства "Надія" (далі
ФГ "Надія") про стягнення
заборгованості по неповернутій
фінансовій допомозі за договором №34
від 24.12.2008 року в сумі 16 848,22 грн.

Ухвалою господарського суду
Рівненської області від 05.03.2014 року
порушено провадження у справі, розгляд
якої призначено на 25.03.2014 року.

В судовому засіданні 08 квітня 2014 року
представником прокуратури
Рівненського району подано заяву про
уточнення позовних вимог, відповідно
до якої останній уточнює прохальну
частину позовної заяви та просить
стягнути з відповідача на користь
позивача 16 848,22 грн., з яких 16 000,00 грн.
заборгованості за договором №34 від
24.12.2008 року, 752,22 грн. пені, 96,00 грн.
інфляційних втрат.

У судовому засіданні 08 квітня 2014 року
представник позивача та прокуратури
підтримали позовні вимоги та
наполягали на їх задоволенні.

Відповідач відзиву на позов не надав,
явку свого повноважного представника у
жодне судове засідання не забезпечив,
про дату, час та місце слухання справи
повідомлявся у встановленому законом
порядку, що підтверджується наявним в
матеріалах справи повідомленням про
вручення поштового відправлення (а.с.
19).

Крім того, на адресу суду повернувся
конверт, у якому відповідачу за адресою
вказаною в позовній заяві, а саме: 35301, с.
Шпанів, Рівненський район, Рівненська
область, вул. Центральна, 40, надсилалась
ухвала суду про відкладення розгляду
справи з відміткою відділення
поштового зв'язку "за закінченням
терміну зберігання" (а.с. 26-28). Разом з
тим, згідно інформації з офіційного веб
порталу Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб -
підприємців http://irc.gov.ua, відповідач
зареєстрований за адресою вказаною в
позовній заяві (а.с. 13-15).

Статтею 64 Господарського
процесуального кодексу України
передбачено, що ухвала про порушення
провадження у справі надсилається
зазначеним особам за повідомленою ними
господарському суду поштовою адресою.
У разі ненадання сторонами інформації
щодо їх поштової адреси, ухвала про
відкриття провадження у справі
надсилається за адресою
місцезнаходження сторін, що зазначена
в Єдиному державному реєстрі юридичних
осіб та фізичних осіб-підприємців. У
разі відсутності сторін за такою
адресою, вважається, що ухвала про
порушення провадження у справі вручена
їм належним чином.

Пунктом 3.9.2 постанови Пленуму Вищого
господарського суду України від 26
грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання
практики застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" передбачено, що у
випадку нез'явлення в засідання
господарського суду представників
обох сторін або однієї з них справа
може бути розглянута без їх участі,
якщо неявка таких представників не
перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на зазначене, оскільки судом
вжито усіх можливих заходів щодо
повідомлення відповідача про дату, час
та місце розгляду справи, суд на
підставі вимог статті 75 ГПК України
дійшов висновку про розгляд цієї
справи за наявними в ній матеріалами
без участі представника відповідача.

Розглянувши матеріали справи,
заслухавши пояснення представників
прокуратури та позивача, встановивши
обставини справи і давши їм оцінку,
господарський суд вважає, що позовні
вимоги підлягають задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів
справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24 грудня 2008 року між Рівненським
відділенням Українського державного
фонду підтримки фермерських
господарств та ФГ "Надія" було укладено
договір про надання фінансової
підтримки (допомоги) фермерському
господарству (далі Договір, а.с.9-10),
відповідно до умов п. 1 та п.2 якого
позивач зобов'язувався надати
відповідачу 40 000 грн. фінансової
підтримки (допомоги) для придбання
садженців, причіпного обладнання,
паливо-мастильних матеріалів,
гербіцидів, мінеральних добрив,
молодняка свиней, а останній
зобов'язувався використати фінансову
допомогу за цільовим призначенням та
повернути її позивачу згідно з
встановленим графіком:

- до 01.12.2009 року - 8 000 грн. 00 коп.;

- до 01.12.2010 року - 8 000 грн. 00 коп.;

- до 01.12.2011 року - 8000 грн. 00 коп.;

- до 01.12.2012 року - 8 000 грн. 00 коп.;

- до 01.12.2013 року - 8 000 грн. 00 коп. (п.3.4.2
Договору).

Договір скріплений підписами та
відбитками печаток сторін.

Згідно з п. 3.2.1 Договору фінансова
підтримка надається у безготівковому
порядку шляхом переказу зазначеної в
договорі суми фінансової підтримки на
поворотній основі на поточний рахунок
фермерського господарства, відкритий у
банківській установі.

Платіжним дорученням № 404 від 25 грудня
2008 року позивач перерахував
відповідачу 40 000 грн. 00 коп. фінансової
підтримки (допомоги), що стверджується
матеріалами справи (а.с.12).

Судом встановлено та стверджується
матеріалами справи, що станом на день
розгляду даної справи зобов'язання ФГ
"Надія" щодо повернення фінансової
допомоги за Договором не виконані та за
відповідачем рахується заборгованість
в сумі 16 000 грн. 00 коп., яку останній
повинен був повернути позивачу згідно
з графіком (п. 3.4.2. Договору), а саме: 8 000
до 01.12.2012 року та 8 000 грн. 00 коп. до 01.12.2013
року.

Крім того, у зв'язку з неналежним
виконанням своїх зобов'язань
відповідачем, відповідно до умов
Договору позивач нарахував ФГ "Надія"
пеню в сумі 752,22 грн. та 96,00 грн.
інфляційних втрат (розрахунок на а.с. 11).
Розрахунок перевірено судом та визнано
вірним.

Відповідно до п. 5.1 Договору у випадку
прострочення терміну виконання
зобов'язання по поверненню коштів
фінансової підтримки (допомоги)
Укрдержфонду (Рівненському відділенню)
фермерське господарство зобов'язане
сплатити суму заборгованості з
урахуванням індексу інфляції за весь
час прострочення платежу.

За несвоєчасне повернення коштів
фінансової підтримки (допомоги)
фермерське господарство сплачує
Укрдержфонду (Рівненському відділенню)
пеню, яка обчислюється від суми
простроченого платежу, у розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що діє
у період прострочення (п. 5.2 Договору).

Український державний фонд підтримки
фермерських господарств відповідно до
ст.10 Закону України "Про фермерське
господарство" є державною бюджетною
установою, яка виконує функції з
реалізації державної політики щодо
фінансової підтримки становлення і
розвитку фермерських господарств, діє
на основі Статуту, який затверджується
центральним органом виконавчої влади з
питань аграрної політики України.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про
фермерське господарство" фермерське
господарство є формою підприємницької
діяльності громадян зі створенням
юридичної особи, які виявили бажання
виробляти товарну
сільськогосподарську продукцію,
займатися її переробкою та реалізацією
з метою отримання прибутку на
земельних ділянках, наданих їм для
ведення фермерського господарства,
відповідно до закону.

Згідно ст.11 Закону України "Про
фермерське господарство" кошти
Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств
надаються новоствореним фермерським
господарствам та фермерським
господарствам з відокремленими
садибами на безповоротній та на
конкурсних засадах на поворотній
основі, а іншим фермерським
господарствам підтримка надається
тільки на поворотній основі.

Відповідно до статті 11 ЦК України
цивільні права та обов'язки виникають
із дій осіб, що передбачені актами
цивільного законодавства, а також із
дій осіб, що не передбачені цими актами,
але за аналогією породжують цивільні
права та обов'язки, й серед підстав
виникнення цивільних прав та
обов'язків, зокрема, передбачає
договори та інші право чини.

Як зазначено в ст.174 ГК України,
господарські зобов'язання можуть
виникати, зокрема, із господарського
договору та інших угод, передбачених
законом, а також з угод, не передбачених
законом, але таких, які йому не
суперечать.

Відповідно до ст.509 ЦК України
зобов'язанням є правовідносини, в якому
одна сторона (боржник) зобов'язана
вчинити на користь другої сторони
(кредитора) певну дію (передати майно,
виконати роботу, надати послугу,
сплатити гроші тощо) або утриматися від
певної дії, а кредитор має право
вимагати від боржника виконання його
обов'язку. Таке ж положення містить і
ст.173 ГК України, в якій зазначено, що
господарським визнається зобов'язання,
що виникає між суб'єктом
господарювання та іншим учасником
(учасниками) відносин у сфері
господарювання з підстав, передбачених
цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт
(зобов'язана сторона, у тому числі
боржник) зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського характеру
на користь іншого суб'єкта (виконати
роботу, передати майно, сплатити гроші,
надати інформацію тощо), або утриматися
від певних дій, а інший суб'єкт
(управнена сторона, у тому числі
кредитор) має право вимагати від
зобов'язаної сторони виконання її
обов'язку.

Згідно зі ст.526 ЦК України, ст.193 ГК
України зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цих Кодексів, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання
або одностороння зміна його умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом (ст.525 ЦК України,
ч.7 ст.193 ГК України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у
зобов'язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 625 ЦК України
встановлено, що боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України, боржник
вважається таким, що прострочив, якщо
він не приступив до виконання
зобов'язання або не виконав його у
строк, встановлений договором або
законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 ЦК
України, є його невиконання або
виконання з порушенням умов,
визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

У відповідності до ч.3 ст.611 ЦК України, у
разі порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, сплата
неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України та ст.
230 ГК України виконання зобов'язання
може забезпечуватися, крім іншого,
неустойкою.

У відповідності до ч.ч.1,2 ст. 549 ЦК
України, неустойкою (штрафом, пенею) є
грошова сума або інше майно, які
боржник повинен передати кредиторові у
разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на
неустойку виникає незалежно від
наявності у кредитора збитків,
завданих невиконанням або неналежним
виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу
України, встановлено, що штрафними
санкціями у цьому Кодексі
визнаються господарські санкції у
вигляді грошової суми (неустойка,
штраф, пеня), яку учасник господарських
відносин зобов'язаний сплатити у разі
порушення ним правил здійснення
господарської діяльності, невиконання
або неналежного виконання
господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України
боржник, який прострочив виконання
грошового зобов'язання, на вимогу
кредитора зобов'язаний сплатити суму
боргу з урахуванням встановленого
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Враховуючи вищевказане та те, що
оскільки відповідачем було порушено
умови Договору, суд дійшов висновку, що
позовні вимоги про стягнення з
відповідача 16 000 грн. 00 коп.
неповернутої фінансової допомоги, пені
у розмірі 752,22 грн. та 96,00 грн.
інфляційних втрат є доведеними,
обґрунтованими, відповідачем не
спростовані, а відтак підлягають
задоволенню.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 ГПК України на
відповідача покладаються витрати по
сплаті судового збору в розмірі 1 827 грн.
00 коп.

Керуючись ст. ст. 49, ст. 82-85
Господарського процесуального кодексу
України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фермерського господарства
"Надія" (35301, вул. Центральна, 40, с.Шпанів,
Рівненського району, Рівненської
області, ) на користь
Українського державного фонду
підтримки фермерських господарств (04112,
вул. Олени Теліги, 8 кім. 58-а, 59, м. Київ,
код 20029342) в особі Рівненського
відділення Українського державного
фонду підтримки фермерських
господарств (33028, вул. Кавказька, 7, кім.
304, м. Рівне, ) 16 000
(шістнадцять тисяч) грн. 00 коп.
основного боргу, 752 (сімсот п'ятдесят
дві) грн. 22 коп. пені та 96 (дев'яносто
шість) грн. 00 коп. інфляційних втрат.

3. Стягнути з Фермерського господарства
"Надія" (35301, вул. Центральна, 40, с.Шпанів,
Рівненського району, Рівненської
області, ) в доход
Державного бюджету України 1 827 (одну
тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00
коп. судового збору.

4. Накази видати після набрання
рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено "14" квітня 2014
року.

Суддя
Пашкевич І.О.