ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2014 року Справа №
904/6412/13

Дніпропетровський апеляційний
господарський суд у складі колегії
суддів:

головуючого: судді Дарміна М.О.
(доповідача),

суддів: Іванова О.Г., Подобєда І.М.

секретар судового засідання:
Погорєлова Ю.А.

Представники сторін:

від позивача: Гузь В.Г. представник,
довіреність № б/н від 15.11.13;

від відповідача-1: Галасун Г.І.
представник, довіреність №594 від 25.12.13;

від відповідача-2: Галасун Г.І.
представник, довіреність №851 від 04.12.13;

від відповідача-3: Муха Р.А. представник,
довіреність №126/1/10-8 від 15.01.14;

Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

розглянувши у відкритому судовому
засідання апеляційну скаргу
Дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України", м.
Дніпропетровськ на рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 15.10.2013 року у справі №
904/6412/13

за позовом Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Аграрно - виробнича
спілка "Діон", с. Малозахарино,
Солонянський район, Дніпропетровська
область

до Відповідача-1: Дочірнього
підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України",
м. Дніпропетровськ

Відповідача-2: Публічного акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України",
м. Київ

Відповідача-3: Державного агенства
автомобільних доріг України, м. Київ

Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні
позивача - Приватне акціонерне
товариство "Грань - Інвест", м.
Дніпропетровськ

про зобов'язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого
господарського суду :

Рішенням господарського суду
Дніпропетровської області від 15.10.2013р.
у справі № 904/6412/13 (суддя Петренко Н.Е.)
позов задоволено в повному обсязі.
Зобов'язано Публічне акціонерне
товариство "Державна акціонерна
компанія" "Автомобільні дороги України"
укласти з Сільськогосподарським
товариством з обмеженою
відповідальністю "Аграрно-виробнича
спілка "Діон" договір купівлі-продажу
групи інвентарних об'єктів у складі
будівель та споруд, загальною площею
522,35 кв. м, в тому числі А-2 -
двоповерхового корпусу, площею
внутрішніх приміщень - 361, 5 кв. м., площею
забудови - 221,2 кв. м, В-2 - будівлі складу
площею 87.9 кв. м, Е - будівлі гаражу
площею 25,2 кв. м, Г - туалет площею 4,9 кв. м,
№ 2-7, І - споруди, розташованих на
земельній ділянці площею - 1170 кв. м. за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Паторжинського, 23 за ринковою ціною на
момент укладення договору відповідно
до висновку останньої судової
будівельно-технічної експертизи № 250,
проведеної в рамках господарської
справи № 32/324-09(16/183-07) 24.10.2012р., за
вирахуванням витрат на поліпшення
майна, проведених
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю
"Аграрно-виробнича спілка "Діон" та
визначених відповідно до висновку
вказаної експертизи та грошових коштів
у сумі 627726,00 грн., які згідно платіжного
доручення № 17 від 15.02.2012р. були сплачені
Дочірньому підприємству
"Дніпропетровський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" у якості
розрахунку за викуп орендованого
приміщення. Стягнуто з Дочірнього
підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
на користь Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Аграрно-виробнича
спілка "Діон" витрати по сплаті
судового збору в розмірі 1 147,00 грн.

Приймаючи рішення, господарський суд
виходив з того, що позивачем здійснено
поліпшення орендованого майна, які не
можуть бути відокремлені без
застосування шкоди для цього майна і
вартість цих поліпшень склала більш
ніж 25% балансової вартості майна, а
отже, позивач набув право на викуп
будівель. В матеріалах справи є докази
того, що відповідачі не заперечували та
надали згоду позивачу щодо відчуження
орендованого майна з урахуванням
вартості поліпшень. Суд першої
інстанції також брав до уваги той факт,
що згідно домовленостей з
відповідачем-1 та відповідачем-2
позивачем перераховано відповідачу-1
суму в розмірі 627 726,00 грн., в рахунок
вартості частки у спірному приміщенні,
перераховані кошти позивачу
відповідачем-1 так і не повернуто.

Підстави з яких порушено питання
про перегляд рішення:

Не погодившись з вказаним рішенням,
Дочірнє підприємство
"Дніпропетровський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України"
звернулося до Дніпропетровського
апеляційного господарського суду з
апеляційною скаргою, в якій з
посиланням на порушення судом норм
матеріального та процесуального права,
просить рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.10.2013р.
у справі №904/6412/13 скасувати повністю,
прийняти нове рішення, яким відмовити в
задоволенні позову
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Аграрно -
виробнича спілка "Діон" до відповідача -
1 Дочірнього підприємства
"Дніпропетровський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України",
відповідача - 2 Публічного акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України",
відповідач - 3 Державного агенства
автомобільних доріг України, третьої
особи, яка не заявляє самостійних вимог
на предмет спору на стороні позивача -
Приватне акціонерне товариство "Грань -
Інвест" про зобов'язання вчинити певні
дії, покласти на позивача судові
витрати в сумі 573, 50 грн.

В апеляційній скарзі скаржник
зазначає, що позивач, зловживаючи
своїми процесуальними правами, з метою
уникнення припинення провадження по
справі за п.2 ч.1 ст. 80 ГПК України (різний
склад учасників не дозволив би суду
припинити провадження у справі з
огляду на наявність справи № 39/684-07 про
той же предмет і з тих же підстав )
пред'явив позов до трьох відповідачів,
фактично висунувши вимоги лише до
відповідача 2. В порушення вимог п.п.1, 11
ч.1 ст. 65 ГПК України судом першої
інстанції не було вжито заходів для
з'ясування позовних вимог до кожного
відповідача, обґрунтування позовних
вимог окремо до кожного з відповідачів,
або виключення з числа відповідачів, до
яких позовні вимоги не заявлені. Судом
першої інстанції не було визначено , в
чому саме полягає різниця в
суб'єктивному складі сторін та у
підставах позову в справі № 904/6412/13 та у
справі № 39/684-07 (12/77-07).

В порушення норм ч.8 ст. 84 ГПК України
суд першої інстанції в резолютивній
частині не визначив, як вирішено спір
щодо відповідача 1 та відповідача 3.

В порушення ч.3 ст. 84 ГПК України судом в
резолютивній частині не визначено
інших, крім порядку визначення
ціни,принаймні істотних умов, на яких
необхідно укласти договір -
купівлі-продажу майна, а також відсутнє
посилання на будь - який відповідний
проект договору.

В порушення норм ч.1 ст. 49 ГПК України,
задовольняючи позовні вимоги до
відповідача 2 місцевий суд
безпідставно поклав витрати позивача
по сплаті судового збору в сумі 1147грн. в
повному обсязі на відповідача 1.

Апелянт вважає, що оскільки рішенням
Дніпропетровського господарського
суду у справі № 39/47-07 (8/399-06), залишеним
без змін судами апеляційної та
касаційної інстанції визначено, що з
часу передачі майна до статутного
фонду ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги
України»» (березень 2002 року ) спірне
майно втратило статус державного і
стало власністю відповідача 2, то
застосування до спірних правовідносин
законодавства, яке регулює
правовідносини з відчуження
державного майна є неправомірним. В
порушення норм п.5 ч.2 ст. 54 ГПК України
позивач , зазначаючи про порушення
права на викуп майна, передбаченого
п.4.2.5 Договору, не зазначає конкретної
норми законодавства , якою
врегульовано порядок викупу майна, яке
вибуло з державної власності. Судом не
було досліджено встановлений порядок
відчуження майна із статутного фонду
державної акціонерної компанії
(відповідача 2), не надано правової
оцінки доказам на підтвердження
порядку відчуження майна - статутам
відповідачів 1,2, рішенню відповідача 3,
інструкції з продажу майна відповідача
2.Натомість до даних правовідносин
судом безпідставно було застосовано
норми закону № 2171-ХІІ від 06.03.1992р., яким
врегульовані питання приватизації
державних підприємств і визначено
право позивача на приватизацію майна
шляхом викупу, а не на конкурсних
засадах, що свідчить про неправильне
застосування норм матеріального права
та є підставою для скасування рішення
суду першої інстанції. Крім цього судом
не додержано вимог ч.1 ст4-7 , ч.1 ст. 43 ГПК
України, а також п.п. 1, 2, 4 постанови
Пленуму ВГС України № 6 від 23.03.2012 «Про
судове рішення». На думку апелянта
поліпшення , які були проведені
позивачем протягом 2000 -2002 років не
підлягають відшкодуванню з
урахуванням вимог ст.. 272 ЦК України (1963
р.) , оскільки були проведені без
дозволу орендаря, їх неможливо
відокремити від майна без заподіяння
йому шкоди. В порушення п.3 ч.1 ст.84 ГПК
України мотивувальна частина рішення
суду не містить посилань на конкретні
докази, на підставі яких судом зроблено
висновок щодо надання відповідачами
згоди на відчуження майна, не було
встановлено, в чому безпосередньо
полягає згода відповідачів на
відчуження майна, які конкретно
домовленості існували та яких
конкретних умовах досягнуто цих
домовленостей.

Крім цього судом, в порушення вимог
ст.. 111-28 ГПК України. не врахована
правова позиція ВСУ від 10.10.12 у справі №
6-110цс12 щодо обраного способу захисту
порушеного права.

Доводи, викладені у відзиві на
апеляційну скаргу:

Відповідач 3 Державне агенство
автомобільних доріг України надало
відзив на апеляційну скаргу, в якому
просить апеляційну скаргу ДП
«Дніпропетровський облавтодор» ПАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України
задовольнити, рішення суду першої
інстанції скасувати, постановити нове,
яким у задоволенні позовних вимог СТОВ
«Аграрно - виробнича спілка «Діон» -
відмовити у зв'язку із їх
безпідставністю.

У відзиві посилається на те, що судом
неправомірно було не застосовано до
спірних правових відносин положення п.
27 ч. 2 ст. 33 Закону України «Про
акціонерні товариства», згідно із якою
до виключної компетенції загальних
зборів належить вирішення інших
питань, що належать до виключної
компетенції загальних зборів згідно із
статутом товариства.

Судом першої інстанції було повністю
проігноровано зазначені норми закону
та Статуту, і абсолютно не враховано
того факту, що Колегією Укравтодору
було прийнято Рішення № 19 від 29.03.2007 р.
«Про доцільність продажу майна ВАТ
«ДАК «Автомобільні дороги України»,
яке введено в дію наказом Укравтодору
№ 147 від 29.03.2007 р. «Про введення в дію
рішення колегії від 29.03.2007 р. № 19».
Вищевказаним рішенням було
передбачено здійснення продажу
зазначеного у позові нерухомого майна
шляхом його продажу на конкурентних
засадах.

Крім того, судом неправомірно не було
застосовано до спірних правовідносин
пункт 2 частини 1 статті 11 Закону
України «Про управління об'єктами
державної власності», згідно із яким
державне акціонерне товариство,
утворене у процесі перетворення
державного підприємства, 100 відсотків
акцій якого належать державі, не має
права безоплатно передавати
закріплене за ним майно іншим
юридичним особам чи громадянам, крім
випадків, передбачених законом.

Матеріалами справи повністю
підтверджується той факт, що спірне
майно передано до статутного капіталу
ПАТ «ДАК «Автомобільні дороги України»
і на правовідносини, пов'язані із
відчуженням цього майна поширюються
норми законів України «Про акціонерні
товариства» та «Про управління
об'єктами державної власності». Таким
чином, має місце порушення норм
матеріального права, що виразилося в
незастосуванні до спірних відносин
норм, що підлягали застосуванню.

Застосування судом до спірних
правовідносин норм Закону України «Про
приватизацію невеликих державних
підприємств (малу приватизацію)» є
неправомірним, оскільки з моменту
передачі майна до статутного капіталу
Відповідача 2 норми даного закону не
поширюються на зазначені відносини.

Судом абсолютно необґрунтовано не було
застосовано до спірних правовідносин і
ч. 4 ст. 267 ЦК України, згідно якої сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

Крім того, на думку Укравтодору судом
першої інстанції було абсолютно
неправомірно не застосовано положення
ч. 2 ст. 16 ЦК України, згідно із якою суд
може захистити право у спосіб, що
визначений законом чи договором.

Не було враховано і положення ч. 2 та 3
ст. 20 ГК України, відповідно до якої
кожний суб'єкт господарювання та
споживач має право на захист своїх прав
і законних інтересів.

Судом було неправомірно не враховано
положення частини 1 статті 111-28 ГПК
України: рішення Верховного Суду
України, прийняте за наслідками
розгляду заяви про перегляд судового
рішення з мотивів неоднакового
застосування судом (судами) касаційної
інстанції одних і тих самих норм
матеріального права у подібних
правовідносинах, є обов'язковим для
всіх суб'єктів владних повноважень, які
застосовують у своїй діяльності
нормативно-правовий акт, що містить
зазначену норму права, та для всіх
судів України. Посилання в рішенні на
те, що у справі № 6-110цс12 рішення було
ухвалено щодо інших правовідносин не
відповідає дійсності, оскільки як
свідчить зміст зазначеного рішення ВСУ
, висновки суду були викладено
безпосередньо стосовно застосування
ст.16 ЦК України щодо права суду
захищати права особи в невизначений
законом спосіб , а отже вони
обов'язковими для суду в частині
застосування даної норми закону.

Крім того, судом було не враховано
положення п. 4 ч. 2 ст. 54 ГПК України,
згідно якої позовна заява повинна
містити зміст позовних вимог; якщо
позов подано до кількох відповідачів -
зміст позовних вимог щодо кожного з
них. Відповідач 1 та 2 у своїх відзивах
наголошували на тому, що провадження у
справі підлягає закриттю з тих підстав
що наявне чинне і ніким не скасоване
рішення про той же предмет, із тих же
підстав та між тими ж сторонами. Однак
цих доводів не прийняв, пославшись при
цьому, зокрема на інший суб'єктивний
склад сторін відміні підстави
заявлених позовів, з чим не
погоджується Відповідач 3.а

Зазначає, що рішення про відчуження
майна на конкурентних засадах є
чинними та підлягають виконанню, в той
час як жодних рішень про відчуження
майна на поза конкурентних засадах
СТОВ «АВС «ДЮН» Укравтодором не
приймалося. Зазначені докази повністю
залишилися поза увагою суду першої
інстанції, і ним не було надано жодної
правової оцінки в судовому рішенні.

Висновки суду стосовно того, що
Укравтодор надавав згоду на відчуження
спірного майна на поза конкурентних
засадах СТОВ «АВС «ДЮН» не ґрунтуються
на фактичних обставинах справи та
наявних в матеріалах справи доказах.

Крім того, суд послався на наявність
згоди Укравтодору на відчуження
спірного майна СТОВ «АВС ДЮН»
вираженої в листах Укравтодору. Слід
зазначити: 1) лист не є управлінським
рішенням Укравтодору з даного питання;
2) в матеріалах справи відсутні будь -
які листи Укравтодору щодо надання
згоди на продаж майна позивач без
здійснення конкурсу.

Позивач - Сільськогосподарське
товариство з обмеженою
відповідальністю "Аграрно - виробнича
спілка "Діон" надало відзив на
апеляційну скаргу, в якому просить
рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.10.2013
року у справі № 904/6412/13 залишити без
змін, а апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
- без задоволення.

У відзиві зазначає, що рішення
господарського суду Дніпропетровської
області від 15.10.2013 року є законним та
обґрунтованим. Зазначає, що наявність у
позивача права на викуп орендованого
майна згідно п. 4.2.5 договору оренди №
12/17-АД від 01.08.1999 року за своїм змістом
не суперечить діючому законодавству.

Щодо доводів заявника апеляційної
скарги про визначеність діючим
законодавством та відповідними
інструкціями, затвердженими
відповідачем-3, порядку відчуження
нерухомого майна, що увійшло до
статутного фонду відповідача-2, зокрема
і спірного майна, виключно на
конкурентних засадах (через біржі,
аукціони), що перешкоджає укладенню
договору купівлі-продажу майна з
позивачем вважає недоречними та
необґрунтованими.

Зазначає також, що не заслуговують на
увагу суду апеляційної інстанції також
посилання скаржника на судові рішення
у справі № 39/684-07 (12/77-07), якими позивачу
відмовлено у задоволенні вимог про
зобов'язання відповідача-2 укласти
договір купівлі-продажу нежитлових
приміщень на виконання п. 4.2.5 Договору
оренди № 12/17-АВ від 01.08.1999р. та
твердження щодо того, що судом першої
інстанції в порушення приписів п. 2 ч. 1
ст. 80 ГПК України було повторно
вирішено справу, по якій вже наявне
обов'язкове до виконання судове
рішення. Посилається на те, що не
відповідають дійсним обставинам
справи, є твердження апелянта щодо
неповного з'ясування господарським
судом в оскаржуваному рішенні від
15.10.2013р. обставин справи щодо зміни
власника орендованого майна та щодо
чинності договору оренди №12/17-АВ на
даний час.

Вважає, що не відповідають дійсним
обставинам справи твердження апелянта
щодо неповного з'ясування
господарським судом в оскаржуваному
рішенні від 15.10.2013р. обставин справи
щодо зміни власника орендованого майна
та щодо чинності договору оренди
№12/17-АВ на даний час.

Зазначає, що не відповідають дійсним
обставинам справи також твердження
апелянта про недоведеність позивачем
обставин щодо наявності у нього
майнових прав на всі фактично
проведені невід'ємні поліпшення
орендованого майна, які суд першої
інстанції визнав встановленими при
постановленні оскаржуваного рішення
від 15.10.2013р.

У судовому засіданні представники
сторін надали суду додаткові усні
пояснення по апеляційній скарзі.
Представник третьої особи у судове
засідання не з'явився, про час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином.

У судовому засіданні була оголошена
вступна та резолютивна частина
постанови Дніпропетровського
апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені
апеляційною інстанцією

01.08.1999р. між Регіональним відділення
Фонду держмайна України по
Дніпропетровській області був
укладений договір оренди нежитлових
приміщення № 12/17-А, відповідно до умов
п. 1. якого, з метою ефективного
використання державного майна
орендодавець передає, а позивач
приймає в тимчасове платне
користування групу інвентарних
об'єктів: в складі будівель загальною
площею 659,70кв.м, з наявними побудовами
та спорудами, розташованими на
земельній ділянці площею 1170 кв. м, за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Паторжинського, 23, та які перебувають
на балансі управління
виробничо-технічної комплектації
Дніпропетровського "Облавтодора".
Зазначені об'єкти оренди будуть
використовуватись під офіс та
складські приміщення.(т. 1 а.с. 19)

Згідно п. 2.1. Договору, позивач вступає у
тимчасове платне користування з
моменту підписання сторонами Договору,
акту приймання - передачі вказаного
майна.

Пунктом 2.6. Договору передбачено
повернення орендованого майна
орендодавцю проводиться за актом
приймання - передачі.

Розділом 3 Договору передбачений
розмір орендної плати та порядок
розрахунків.

В п. 4.2.1. Договору зазначено про те, що
позивач має право проводити за власний
рахунок поточний ремонт орендного
майна.

Позивач має право здійснювати за
згодою орендодавця за рахунок власних
коштів реконструкцію, технічне
переоснащення, поліпшення
орендованого майна (п.4.2.2. Договору).

Відповідно до п. 4.2.5. Договору у випадку,
якщо позивач здійснив за власний
рахунок та за згодою орендодавця
покращення орендованого майна, яке не
може бути відокремлено без спричинення
шкоди для майна, та його вартість
становить не менш 25% балансової
вартості будівлі (приміщення, споруди)
позивач має право викупу даного
об'єкту.

Як зазначено в п.7.1. Договору, цей
Договір вступає в силу з моменту
підписання повноважними
представниками сторін та діє до 01.08.2004
року.

На виконання умов вищезазначеного
Договору, орендодавець передав,
балансоутримувач узгодив, а позивач
прийняв в оренду передбачене Договором
нерухоме майно, що підтверджує Акти
приймання - передачі від 01.08.1999р.

До вищезазначеного Договору було
укладено декілька додаткових угод.(т.1
а.с. 16,17)

На момент укладення вищезазначеного
Договору орендоване майно мало статус
державного та знаходилось на балансі
управління виробничо-технічної
комплектації Дніпропетровського
"Облавтодора". Управління
виробничо-технічної комплектації
Дніпропетровського "Облавтодора" в 2000
році згідно постанови Кабінему
Міністрів України від 28.02.2000 року № 420
"Про структуру управління дорожнім
комплексом" було реорганізовано в
Дніпропетровське державне управління
виробничо-технічної комплектації
Дніпропетровського обласного
об'єднання державних дорожніх
підприємств.

Наступна реорганізація державного
підприємства відбулася в 2002 році,
внаслідок чого воно перетворилося в
дочірнє підприємство
"Дніпропетровський облавтодор"
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України".
Засновником ДП "Дніпропетровський
облавтодор" виступило ВАТ ДАК
"Автомобільні дороги України", все
майно зазначеного державного
підприємства, в тому числі і орендоване
майно за Договором, було передано до
статутного фонду ВАТ "Державна
Акціонерна компанія "Автомобільні
дороги України", яке, в свою чергу,
передало дане майно, в тому числі і
спірне нерухоме майно, з 2002 року в
оперативне управління (в подальшому в
господарське відання) дочірнім
підприємствам, у тому числі орендоване
майно за Договором у господарське
відання відповідача-1.(т. 2 а.с. 133)

Постановою Вищого господарського суду
України від 21.11.2011р. у справі № 5005/3276/2011
була підтверджена дійсність пункту 4.2.5.
Договору та відповідність його вимогам
чинного законодавства.(т. 2 а.с. 24)

Постановою Вищого господарського суду
України від 07.11.2007р. у справі №
39/47-07(8/399-06) встановлено, що відповідач-1
є власником майна, переданого йому
засновником у власність; - здійснюючи
право власності, компанія володіє,
користується та розпоряджається
належним їй майном, вчиняючи стосовно
нього будь-які дії, що не суперечать
закону та меті діяльності компанії; - на
підставі наказу від 20.03.2002р. № 4 з
21.03.2002р. по 31.03.2002р. проведено
інвентаризацію і передачу майна
Дніпропетровського державного
підприємства виробничо-технологічної
комплектації "Доркомплект", серед яких
комплекс будівель по вул.
Паторжинського, 23.(т.2 а.с.89)

Відповідно до довідки
Дніпропетровського обласного
управління по будівництву, ремонту і
експлуатації автомобільних шляхів
"Облавтодор" від 16.02.1999р. № 01-14/32
балансова вартість будівель по вул.
Паторжинського, 23 складала (будівля -
балансова вартість 67 064,70 грн.,
залишкова балансова вартість - 2 657,20
грн., будівля складу - балансова
вартість 20 825,55 грн., залишкова
балансова вартість - 5 198,77 грн.). В акті
вартості основних засобів,
затвердженим директором ДП
"Дніпропетровський облавтодор" від
31.03.2006р. зазначено, що балансова
вартість комплексної будівлі по вул.
Паторжинського, 23 та будівлі складів
складає 87 890 грн. Згідно експертної
оцінки, виконаної експертом
Придніпровської товарної біржі від
16.07.1999р. вартість об'єкту оцінки
(будівель по вул. Паторжинського, 23) до
проведених позивачем ремонтних робіт
орендованого майна на момент складання
договору (01.07.1999р.) складала 112 380 грн. з
ПДВ.(т. 1а.с.32)

Протягом 2000-2002рр. були проведені
поліпшення орендованого майна. При
цьому, усі необхідні згоди та дозволи
на проведення невід'ємних поліпшень
реконструкції адміністративної
будівлі по вул. Паторжинського, 23 були
надані Дніпропетровським обласним
управлінням по будівництву, ремонту і
експлуатації автомобільних шляхів
"Облавтодор" (лист від 15.03.2002р. № 01-14/178)(т.
1 а.с.35), Регіональним відділенням Фонду
державного майна України по
Дніпропетровській області (лист від
20.03.2000р. № 12/2-790)(т.1 а.с.40),
Дніпропетровським обласним
об'єднанням державних дорожніх
підприємств (Дніпропетровський
облавтодор) (лист від 31.08.2001р. № 01-14/154а
та від 26.09.2001р. № 01-14/198) )(т.1 а.с.41),
виконавчим комітетом
Дніпропетровської міської ради
(рішення № 2245 від 21.09.2000р. )(т.1 а.с.38),
Інспекцією державного
архітектурно-будівельного контролю по
Дніпропетровській області (дозвіл від
28.12.2000р. № 430 на виконання будівельних
робіт з капітального ремонту
адміністративної будівлі по вул.
Паторжинського, 23 згідно з проектною
документацією, затвердженою та
зареєстрованою 27.12.2000р. ГоловАПУ м.
Дніпропетровська). (т.1 а.с.39).

01.04.2000р. позивачем було укладено
договір з ПП ОСОБА_4 на виконання
невід'ємних поліпшень( т. 1 а.с. 43),
03.09.2001р. договір № 03/09 з ПВПП "
Укрконтракт " на реконструкцію будівлі,
розташованої за адресою: вул.
Паторжинського, 23 в м.
Дніпропетровську, та були проведені
відповідні будівельні роботи, що
підтверджується первинними
документами (договорами, кошторисами
будівельних робіт, актами приймання
виконаних підрядних робіт,
розрахунками вартості матеріалів,
тощо).(т.1 а.с. 96)

З метою реалізації права на викуп
орендованого майна, наданого п. 4.2.5.
Договору, позивач неодноразово
звертався до відповідачів письмово та
повідомляв про своє бажання
скористатися першочерговим правом
викупу нежитлових приміщень, що
підтверджується листами № 969/04 від
26.10.05р., № 114/11 від 28.11.2006р., № 127/01-07 від
18.01.2007р., №152/07 від 18.01.2007р., № 15/03 від
28.03.2012р., № 18/02-01 від 18.02.2013р., переважна
більшість з яких були просто
проігноровані відповідачами.

Листом від 28.11.2006р. № 114/11
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Аграрно -
виробнича спілка "Діон" звернулось до
Відкритого акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" з
проханням надати інформацію щодо
намірів продати не житлові приміщення
за адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Паторжинського, 23 та при реалізації
таких намірів дотримуватися умов
договору оренди не житлових приміщень
№ 12/17 - АД, оскільки, відповідно до ст. 770
Цивільного кодексу України, у разі
зміни власника речі, переданої в
оренду, до нового власника переходять
права та обов'язки орендодавця. По
своїй суті стосунки, що склалися на
даний момент щодо реалізації договору
оренди, є переукладанням договору №
12/17 - АД від 01.08.1999 року.(т. 1 а.с 209)

Листом від 18.01.2007р. № 127/01-07
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Аграрно -
виробнича спілка "Діон" звернулось до
голови Державної служби автомобільних
доріг України з аналогічним проханням
та проханням документально
зафіксувати доповнення до існуючого
договору оренди № 12/17 АД від 01.08.1999 року
про його пролонгацію та надати
Сільськогосподарському товариству з
обмеженою відповідальністю "Аграрно -
виробнича спілка "Діон" право на
першочергове придбання зазначених
обертів нерухомості згідно ринкової
експертної їх оцінки з урахуванням
здійснених покращень.(т. 1 а.с.210)

Листом від 18.04.2007р. № 152/07
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Аграрно -
виробнича спілка "Діон" надало
відповідь на лист директора ДП
«Дніпропетровський облавтодор» від
17.04.2007р № 01-14/332 про те, що їх
повідомлення є таким, що порушує право
СТОВ»АВС «Діон» на викуп об'єкту оренди
та має бути відмовлено, оскільки
орендар сумлінно виконує умови
договору оренди та пропонують вжити
невідкладних заходів з метою
недопущення порушення прав СТОВ «АВС
«Дюн» та умов договору оренди від
01.08.1999р. №12/17-АВ, шляхом відкликання чи
зняття вищезазначеного майна з
біржових торгів, про які йдеться у
листі від 17.04.2007р № 01-14/332.(т.1 а.с.211)

Позивач листом № 15/03 від 28.03.2012р.
звернувся до відповідачів та просив
повідомити остаточну справедливу
викупну ціну частки відповідача-2 у
спірному приміщенні по вул.
Паторжинського, 23, яка на той час згідно
висновку судової будівельно-технічної
експертизи № 1660 від 28.08.2008р. по справі №
16/183-07 складала - 39%, а в грошовому
еквіваленті - 1 627 726,00 грн.(т. 1 а.с. 214)

У відповідь позивач отримав лист від
відповідача-2 за № 1/19-10/782 від 05.04.2012р., в
якому повідомлялося, що питання
відчуження будівлі по вул.
Паторжинського, 23 в м.
Дніпропетровську, не може бути
розглянуто до набрання законної сили
судовими рішеннями в інших пов'язаних
справах (т.2 а.с.215 ).

Листом від 18.02.2013р. № 18/02-01
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Аграрно -
виробнича спілка "Діон" звернулось до
директора ДП «Дніпропетровський
облавтодор» з повідомленням про
відкликання СТОВ ABC «Діон» листів №
1/04-01 від 13.04.2012р. та № 24/04-01 від
23.04.2012р.про повернення грошових коштів
у розмірі 627726,00грн. сплачені відповідно
до платіжного доручення №17 від 15.02.2012р.
та вважати їх не чинними. А також СТОВ ABC
«Діон» повідомило, що має намір
скористатися наданим п. 4.2.5 Договору
оренди № 12/17-АД від 01.08.1999р. правом на
викуп орендованого товариством майна
розташованого за адресою, м.
Дніпропетровськ, вул. Паторжинського, 23
(а.с.191 т.2)

Листом від 23.04.2012р. № 23/04-01
Сільськогосподарського товариства з
обмеженою відповідальністю "Аграрно -
виробнича спілка "Діон" звернулось до
директора ДП «Дніпропетровський
облавтодор» в якому зазначило, що
згідно домовленості між
підприємствами платіжним дорученням
№17 від 15.02.2012р., за вартість групи
інвентарних об'єктів за адресою.: м.
Дніпропетровськ вул. Паторжинського б.
№23, зг. висн. судбудтех експертизи №1660
від 28.08.08.р., та договору 12/17 АД, ПДВ 20% =
104621,00 грн., було перераховано 627726грн.
Незважаючи неодноразові звернення на
повернення коштів (лист №13/04-01 від
13.04.2012р.) прохаємо зробити взаємозалік
за оренду приміщення станом на 30 квітня
2012р., решту коштів просимо перерахувати
на наш р/р.(т.2 а.с.59)

Мотиви з яких суд апеляційної
інстанції виходив при прийнятті
постанови:

Заслухавши доповідь
судді-доповідача, пояснення
представників сторін, обговоривши
доводи апеляційної скарги, дослідивши
матеріали справи, перевіривши
правильність юридичної оцінки
встановлених фактичних обставин
справи, застосування господарським
судом першої інстанції норм
матеріального та процесуального права
при прийнятті ним рішення, колегія
суддів дійшла висновку, що апеляційна
скарга підлягає задоволенню, з огляду
на наступне.

Предметом позову є
матеріально-правова вимога позивача до
відповідача 2 зобов'язати укласти
договір купівлі продажу групи
інвентарних об'єктів у складі будівель
та споруд за ринковою ціною на момент
укладання договору відповідно до
висновку останньої судової
будівельно-технічної експертизи, за
вирахуванням витрат на поліпшення
майна.

За положенням ст. 4 ЦПК України,
здійснюючи правосуддя, суд захищає
права, свободи та інтереси фізичних
осіб, права та інтереси юридичних осіб,
державні та суспільні інтереси у
спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України
способами захисту цивільних прав та
інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало
до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в
натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші
способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової)
шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 20 ГК України кожний
суб'єкт господарювання та споживач має
право на захист своїх прав і законних
інтересів. Права та законні інтереси
зазначених суб'єктів захищаються
шляхом:

визнання наявності або відсутності
прав;

визнання повністю або частково
недійсними актів органів державної
влади та органів місцевого
самоврядування, актів інших суб'єктів,
що суперечать законодавству, ущемлюють
права та законні інтереси суб'єкта
господарювання або споживачів;
визнання недійсними господарських
угод з підстав, передбачених законом;

відновлення становища, яке існувало до
порушення прав та законних інтересів
суб'єктів господарювання;

припинення дій, що порушують право або
створюють загрозу його порушення;

присудження до виконання обов'язку в
натурі;

відшкодування збитків;

застосування штрафних санкцій;

застосування оперативно-господарських
санкцій;

застосування
адміністративно-господарських
санкцій;

установлення, зміни і припинення
господарських правовідносин;

іншими способами, передбаченими
законом.

Отже, чинне законодавство не
передбачає такого способу захисту
цивільних прав, як зобов'язання укласти
договір за результатами розгляду
відповідних позовних вимог.

ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає
загальні засади цивільного
законодавства, зокрема поняття
договору і свободи договору та
формулює загальні вимоги до договорів
як різновиду правочинів (вільне
волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України
договором є домовленість двох або
більше сторін, спрямована на
встановлення, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України
правочин між юридичними особами
належить вчиняти у письмовій формі.

Договір є укладеним, якщо сторони в
належній формі досягли згоди з усіх
істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК
України). Інші випадки визнання
договору укладеним зазначені у ст. ст.
642 - 643 ЦК України.

Частина 1 ст. 628 ЦК України передбачає,
що зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи
договору у ст. ст. 6, 627, ЦК України
визначає, що свобода договору полягає в
праві сторін вільно вирішувати питання
при укладенні договору, виборі
контрагентів та погодженні умов
договору.

Закріпивши принцип свободи договору,
ЦК України разом з тим визначив, що
свобода договору не є безмежною,
оскільки відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 та
ст. 627 цього Кодексу при укладенні
договору, виборі контрагентів,
визначенні умов договору сторони не
можуть діяти всупереч положенням цього
Кодексу та інших актів цивільного
законодавства.

Зазначені положення узгоджуються з
нормами ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України,
відповідно до яких підставою
недійсності правочинів є суперечність
їх актам цивільного законодавства.

Цей висновок суду повністю
узгоджується з висновком, викладеним в
постанові Верховного Суду України від
10.10.12р у справі № 6-110цс12.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.104 ГПК України
підставами для скасування або зміни
рішення місцевого господарського суду
є неповне з'ясування обставин, що мають
значення для справи.

Оскільки такий спосіб захисту як
зобов'язання укласти договір
купівлі-продажу об'єктів нерухомості
не передбачений нормами ЦК України, а
відмова відповідачів від укладання
такого договору є формою реалізації
ними своїх прав то рішення суду першої
інстанції підлягає скасуванню. Разом з
тим, виходячи із загальних засад
цивільного законодавства, порушені або
невизнані права особи підлягають
захисту судом на підставах
встановлених законом (ч.2 ст.16 ЦК
України ,ст. 20 ГК України) зокрема
шляхом визнання права. Враховуючи той
факт, що обрання судом способу захисту
не передбаченого чинним
законодавством само по собі є
достатньою підставою для скасування
рішення місцевого господарського суду,
колегія суду не розглядає інші доводи
апеляційної скарги в яких вказується
на порушення судом норм процесуального
права, оскільки вони не охоплюються ч.3
ст. 104 ГПК України, а відповідно до ч.2
ст. 104 ГПК України порушення або
неправильне застосування норм
процесуального права може бути
підставою для скасування або зміни
рішення лише за умови , якщо це
порушення призвело до прийняття
неправильного рішення.

У відповідності до ст.49 ГК України
судова колегія вважає необхідним
змінити розподіл судових витрат
пропорційно до задоволених позовних
вимог.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст. ст. 103-105 Господарського
процесуального кодексу України,
Дніпропетровський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього
підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
-задовольнити.

Рішення господарського суду
Дніпропетровської області від 15.10.2013
року у справі № 904/6412/13 - скасувати.

Прийняти нове рішення.

В позові Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Аграрно - виробнича
спілка "Діон" до Дочірнього
підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України,
Публічного акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України",
Державного агенства автомобільних
доріг України, про зобов'язання
Публічного акціонерного товариства
"Державна акціонерна компанія
"Автомобільні дороги України" укласти з
Сільськогосподарським товариством з
обмеженою відповідальністю "Аграрно -
виробнича спілка "Діон" договір купівлі
продажу нежитлового приміщення, що
знаходиться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Паторжинського,
23) - відмовити.

Стягнути з Сільськогосподарського
товариства з обмеженою
відповідальністю "Аграрно - виробнича
спілка "Діон" на користь Дочірнього
підприємства "Дніпропетровський
облавтодор" Відкритого акціонерного
товариства "Державна акціонерна
компанія "Автомобільні дороги України"
573 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового
збору за перегляд судового рішення
апеляційною інстанцією.

Видати накази. Видачу наказів доручити
господарському суду Дніпропетровської
області.

Постанова набирає законної сили з
дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції
може бути оскаржено у касаційному
порядку.

Повний текст постанови складено
25.04.2014р.

Головуючий суддя М.О.Дармін
Суддя О.Г. Іванов Суддя

І.М.Подобєд