КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2014 р. Справа№ 911/3653/13

Київський апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шаптали Є.Ю.

суддів: Власова Ю.Л.

Гончарова С.А.

при секретарі судового засідання
Климович М.І.

за участю представників:

від позивача за первісним позовом:

Нечитайло Т.В. за дов. № б/н від 09.12.2013 р.

від відповідача за первісним позовом:

Балицький Т.М. за дов. № 2 від 10.01.2014 р.

від відповідача за первісним позовом

Каракой Т.В. за дов. № б/н від 09.01.2014 р.

Поляруш О.О.
- директор

розглянувши апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"

на рішення Господарського суду
Київської області від 27.11.2013 року

у справі № 911/3653/13 (суддя Заєць Д.Г.)

за первісним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю "Суффле

Агро Україна",
Хмельницька область, м. Славута

до Споживчого
товариства "Настуся", Київська область,

Білоцерківський
район, с. Пилипча

про стягнення 544433,75
грн.

за зустрічним позовом Споживчого
товариства "Настуся", Київська область,
Білоцерківський район, с. Пилипча

до Товариства з
обмеженою відповідальністю "Суффле

Агро Україна",
Хмельницька область, м. Славута

про стягнення 877970,50
грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
звернулось до господарського суду
Київської області з позовом до
Споживчого товариства "Настуся" про
стягнення 544433,75 грн.

Такі позовні вимоги обґрунтовані тим,
що на виконання умов договору поставки
від 23 березня 2012 року за №2046 позивач
поставив відповідачу товар, проте,
відповідач, в порушення взятих на себе
за договором господарських
зобов'язань, не повністю сплатив за
нього грошові кошти. Проте, як зазначає
позивач, Київський апеляційний
господарський суд у постанові від 25
квітня 2013 року у справі №2/125-12 вказував
на те, що позивач має право вимагати від
відповідача не сплати грошових коштів
за договором поставки від 23 березня 2012
року за №2046, а поставки товару (ячмінь
пивоварний), а оскільки, відповідач не
поставив позивачу товар, у ТОВ "Суффле
Агро Україна" виникло право вимагати
від відповідача стягнення грошових
коштів (еквівалентно сумі
непоставленого товару) у розмірі 544433,75
грн.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 24.09.2013 р. наведену позовну
заяву прийнято до розгляду, порушено
провадження у справі.

В подальшому до господарського суду
Київської області надійшла зустрічна
позовна заява Споживчого товариства
"Настуся" до Товариства з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
про стягнення 877970,50 грн.

Зустрічна позовна заява обґрунтована
невиконанням Товариством з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
умов Договору купівлі-продажу № 2046А
від 06.04.2012 року.

Ухвалою господарського суду Київської
області від 09.10.2013 р. зустрічну позовну
заяву Споживчого товариства "Настуся"
прийнято до розгляду.

Рішенням господарського суду
Київської області від 27.11.2013 року у
справі № 911/3653/13 (суддя Заєць Д.Г.)
позовні вимоги задоволені частково.

Так, наведеним рішенням:

1) в задоволенні первісного позову
відмовлено повністю;

2) зустрічний позов задоволено
частково;

3) стягнуто з Товариства з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
на користь Споживчого товариства
"Настуся"- 848862 (вісімсот сорок вісім
тисяч вісімсот шістдесят дві) грн. 00
коп. збитків та 16977 (шістнадцять тисяч
дев'ятсот сімдесят сім) грн. 24 коп.
судового збору;

4) в іншій частині зустрічних позовних
вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням,
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
звернулось до Київського апеляційного
господарського суду з апеляційною
скаргою, в якій просить скасувати
рішення частково в частині відмови у
задоволенні первісного позову та
часткового задоволення зустрічного
позову та прийняти нове, яким первісний
позов задовольнити повністю, у
задоволенні зустрічного позову
відмовити.

Відповідно до автоматичного розподілу
справ між суддями, апеляційну скаргу
передано на розгляд судді Київського
апеляційного господарського суду
Шапталі Є.Ю.

На підставі ст.ст.4-6, 69 Господарського
процесуального кодексу України, п.3.1.7.
Положення про автоматизовану систему
документообігу суду, затвердженого
рішенням Ради суддів України від 26.11.2010
р. № 30, згідно п.2.1. рішення зборів
суддів Київського апеляційного
господарського суду від 11.07.2012р.,
сформовано для розгляду даної
апеляційної скарги колегію суддів у
складі Шаптала Є.Ю. (головуючий),
Гончаров С.А., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду розгляд справи
призначено на 22.01.2014р.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що
оскаржуване рішення є необ'єктивним та
винесеним з неповним з'ясуванням
обставин, що мають значення для справи,
висновки, викладені у рішенні не
відповідають дійсним обставинам
справи, рішення є таким, що прийняте з
грубим порушенням норм матеріального
та процесуального законодавства.

21.01.2014р. представник позивача за
первісним позовом подав до відділу
діловодства суду пояснення до
апеляційною скаргою.

21.01.2014р. представник відповідача за
первісним позовом подав до відділу
діловодства суду відзив на апеляційну
скаргу.

22.01.2014р. по справі оголошено перерву до
19.02.2014р.

17.02.2014р. представник відповідача за
первісним позовом подав до відділу
діловодства суду доповнення до відзиву
на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 19.02.2014 року
продовжено розгляду справи, по справі
оголошено перерву до 05.03.2014 року.

У зв'язку з перебуванням головуючого
судді Шаптали Є.Ю. та судді Гончарова
С.А. у відпустці, керуючись ст.ст. 4-6, 69
Господарського процесуального кодексу
України, п.3.1.7. Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України від 26.11.2010р. №30, згідно
п.2.2. рішення зборів суддів Київського
апеляційного господарського суду від
11.07.2012р., розпорядженням Голови
Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2014 року, для
розгляду справи № 911/3653/13 сформовано
колегію суддів у складі: головуючий
суддя: Смірнова Л.Г.; судді Власов Ю.Л.,
Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 05.03.2014р.
прийнято справу №911/3653/13 за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
на рішення Господарського суду
Київської області від 27.11.2013 року, до
провадження у визначеному складі
суддів, розгляд справи призначено на
09.04.2014 року.

В зв'язку з виходом судді Шаптали Є.Ю. з
відпустки, керуючись ст.ст. 4-6
Господарського процесуального кодексу
України, п.3.1.7 Положення про
автоматизовану систему документообігу
суду, затвердженого рішенням Ради
суддів України від 26.11.2010р. №30, згідно
п.2.2. рішення зборів суддів Київського
апеляційного господарського суду від
11.07.2012р., розпорядженням Секретаря
судової палати Київського
апеляційного господарського суду від
09.04.2014 року, для розгляду справи №
911/3653/13 сформовано колегію суддів у
складі: головуючий суддя: Шаптала Є.Ю.;
судді Власов Ю.Л., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного
господарського суду від 09.04.2014р.
прийнято справу №911/3653/13 за апеляційною
скаргою Товариства з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
на рішення Господарського суду
Київської області від 27.11.2013 року, до
провадження у визначеному складі
суддів.

09.04.2014 року директором СТ «Настуся»
подано через відділ документального
забезпечення КАГС доповнення до
відзиву на апеляційну скаргу.

Представником ТОВ «Суффле Агро
Україна» 09.04.2014 року подано через
відділ документального забезпечення
КАГС заяву про залучення доказів.

09.04.2014 року по справі оголошено перерву
до 16.04.2014 року.

16.04.2014 року директором СТ «Настуся»
подано через відділ документального
забезпечення КАГС пояснення по справі.

Представником ТОВ «Суффле Агро
Україна» 16.04.2014 року подано через
відділ документального забезпечення
КАГС клопотання про витребування
доказів.

Щодо клопотання скаржника, то варто
зазначити наступне:

Відповідно до правової позиції Пленуму
Вищого господарського суду України в
Постанові «Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції» від 26 грудня 2011 року
№ 18 згідно з частиною другою статті 4-3
ГПК України та статтею 33 ГПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Якщо подані сторонами та іншими
учасниками судового процесу докази є
недостатніми, господарський суд може
за їх клопотанням чи за власною
ініціативою витребувати в порядку
підготовки справи до розгляду
необхідні для цього письмові і речові
докази, інші матеріали (пункти 3, 4, 6, 8 і 11
статті 65 ГПК України), притому не лише
від учасників судового процесу, а й від
інших підприємств, установ,
організацій, державних органів. У разі
неможливості самостійно подати
необхідні для розгляду справи докази
сторона, прокурор, третя особа вправі
звернутися до господарського суду, в
тому числі й апеляційної інстанції, з
клопотанням про витребування доказів;
при цьому обґрунтування такої
неможливості покладається на особу, що
заявляє відповідне клопотання.
Звертаючись з клопотанням про
витребування доказів до суду
апеляційної інстанції, заявник, з
огляду на вимоги частини першої статті
101 ГПК України, повинен також
обґрунтувати неможливість подання цих
доказів до місцевого господарського
суду. Така неможливість може бути
зумовлена, зокрема, тим, що: сторона
(сторони) заявляла в місцевому
господарському суді клопотання про
витребування в інших осіб відсутніх у
неї (них) доказів, але зазначеним судом
таке клопотання не задоволено; на час
прийняття рішення місцевим
господарським судом заявникові не було
і не могло бути відомо про існування
відповідних доказів; докази з'явилися
після розгляду справи судом першої
інстанції.

Позивачем за первісним позовом
неможливість подання клопотання про
витребування доказів до місцевого
господарського суду обґрунтована тим,
що ТОВ «Суффле Агро Україна»
ознайомилося із доданими документами
та новим розрахунком позову лише після
проголошення резолютивної частини
рішення у зв'язку з тим, що суддею не
було зазначено про наявність
додаткових доказів, а лише зазначено
про пояснення.

Також, у клопотанні ТОВ «Суффле Агро
Україна» зазначило, що під час
підготовки заяви про вчинення
кримінального правопорушення, яка була
подана в якості доказів та її розгляду
Фастівським міськрайонним судом
Київської області та Білоцерківським
міськрайонним судом Київської області
у ТОВ «Суффле Агро Україна» виникли
об'єктивні сумніви в достовірності
документів, поданих СТ «Настуся», що
підтверджують не лише об'єми
вирощеного ячменю, але й втрату його
частини через падіння даху.

З матеріалів справи вбачається, що
представник ТОВ «Суффле Агро Україна»
Нечитайло Т.В. за дов. № б/н від 09.12.2013 р.
приймав участь у судовому розгляді
справи протягом усього періоду
розгляду Господарським судом
Київської області справи № 911/3653/13, отже
він міг подати клопотання про
витребування додаткових доказів,
натомість жодних клопотань про
необхідність витребування доказів не
було заявлено в суді першої інстанції.

Враховуючи те, що позивачем за
первісним позовом не було доведено
наявність обставин, які об'єктивно
перешкоджали йому подати нові докази
місцевому господарському суду та/або
заявити клопотання про витребування
цих доказів з вказівкою на обставини,
за яких позивач не в змозі самостійно
отримати такі докази, колегія суддів
вирішила відмовити в задоволенні
клопотання позивача за первісним
позовом про витребування додаткових
доказів від СТ «Настуся», оскільки в
порушення вимог ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
позивачем не обґрунтовано
неможливість подання вищевказаних
доказів суду першої інстанції.

Розглянувши у судовому засіданні
апеляційну скаргу, дослідивши
матеріали справи та зібрані у ній
докази, заслухавши пояснення учасників
судового процесу, присутніх в судовому
засіданні, колегія суддів приходить до
висновку про те, що апеляційна скарга
не підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Згідно ст. 99 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд,
переглядаючи рішення в апеляційному
порядку, користується правами наданими
суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 101 Господарського
процесуального кодексу України
апеляційний господарський суд не
зв'язаний доводами апеляційної скарги
і перевіряє законність і
обґрунтованість рішення місцевого
господарського суду у повному обсязі.

Місцевим господарським судом вірно
встановлено та матеріалами справи
підтверджується наступне.

23 березня 2012 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна" (продавець) та Споживчим
товариством "Настуся" (покупець) був
укладений договір поставки
сільськогосподарських товарів №2046
(надалі - договір), за умовами якого
продавець зобов'язується поставляти, а
покупець приймати та оплачувати
вартість наступних
сільськогосподарських товарів:
насіння ячменю пивоварного; насіння
кукурудзи; насіння ріпаку; насіння
соняшника; насіння озимої пшениці;
насіння ячменю пивоварного (імпорт);
засоби захисту рослин (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.2 даного Договору
кількість товару, його ціна та загальна
вартість кожної конкретної партії
поставки, а також інші істотні умови
поставки зазначаються сторонами у
Додаткових угодах та Специфікаціях до
даного договору.

У пункті 2.5 даного Договору зазначено,
що покупець зобов'язується оплатити
вартість товару не пізніше 31 жовтня 2012
року, якщо інші строки не будуть
погоджені сторонами у додатках до
даного договору.

Згідно з п. 4.1 Договору за невиконання
або неналежне виконання своїх
зобов'язань за цим договором сторони
несуть відповідальність згідно з
чинним законодавством України. В разі
несвоєчасної оплати вартості товарів
покупцем відповідно до договору,
покупець сплачує продавцю пеню в
розмірі подвійної облікової ставки НБУ
від неоплаченої чи несвоєчасно
оплаченої суми винагороди за кожен
день прострочення оплати, без
врахування положення п. 6 статті 232
Господарського кодексу України

23.03.2012 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
та Споживче товариство "Настуся" уклали
наступні Додаткові угоди:

· Додаткова угода №2046Н до
Договору (Додаткова угода 1), відповідно
до якої сторони домовились додатково
погодити умови поставки насіння ячменю
пивоварного та підписали відповідну
Специфікацію №1/Я, згідно якої строки
оплати поставленого товару становлять:
до 01.04.2012р. має бути сплачено 24 500,00 грн.
та до 30.09.2012р. - 138 600,00 грн.

· Додаткова угода №2046К до
Договору (Додаткова угода 2), відповідно
до якої сторони домовились додатково
погодити умови поставки насіння
кукурудзи та підписали відповідну
Специфікацію №1/К, згідно якої
встановлені наступні строки оплати за
поставлений товар: до 01.04.2012р. має бути
сплачено 28 056,00 грн. та 30 069,00 грн., до
30.09.2012р. - 158 984,00 грн. та 170 340,00 грн.

· Додаткова угода №2046С до
Договору (Додаткова угода 3), відповідно
до якої сторони домовились додатково
погодити умови поставки насіння
соняшника та підписали відповідну
Специфікацію №1/С, згідно якої строки
оплати поставленого товару становлять:
до 01.04.2012р. має бути сплачено 18 450,00 грн.
та до 30.09.2012р. -104 550,00 грн.

В подальшому, 06.04.2012 року між
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
(продавець) та Споживчим товариством
"Настуся" (покупець) був укладений
договір купівлі-продажу пивоварного
ячменю Класу А № 2046А, за умовами якого,
продавець зобов'язується виростити для
покупця та продати йому ячмінь
пивоварний Класу А: площа посіву - 150 га,
врожайність 1,67 тонн/га, планова
кількість ячменю 250 тонн (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 1.2. 1.3 Договору покупець
зобов'язується викупити у продавця
ячмінь пивоварний в об'ємі,
обумовленому у п. 1.1 Договору, за
умовами відповідності якісних
параметрів і генетичної чистоти сорту
(сортової чистоти), обумовлених у
договорі та Додатку № 1 до нього.
Продавець зобов'язується надати
покупцю, за умови наявності, додатковий
об'єм вирощеного пивоварного ячменю
понад об'єм, обумовлений у п. 1.1 даного
договору.

Пунктом 1 Додатку № 6 до Договору
купівлі-продажу № 2046 А передбачена
поставка ячменю на умовах ЕХW (склад
продавця).

Факт взаємовідносин Товариства з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна" та Споживчого товариства
"Настуся" щодо поставки насіння за
договором №2046 досліджувався та був
встановлений господарськими судами
під час розгляду господарської справи
№2/125-12.

Так, 19 грудня 2012 року Господарським
судом Київської області за
результатами розгляду справи №2/125-12 за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
до Споживчого товариства "Настуся" про
стягнення 566441,48 грн. винесено рішення,
яким позовні вимоги задоволено
частково.

25 квітня 2013 року постановою Київського
апеляційного господарського суду від 25
квітня 2013 року рішення господарського
суду Київської області від 19 грудня 2012
року у справі №2/125-12 скасовано та
прийнято нове рішення, яким в
задоволенні позовних вимог відмовлено
повністю.

Так, судом апеляційної інстанції у
постанові від 25 квітня 2013 року у справі
№2/125-12 зазначено, що господарські
відносини між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
та Споживчим товариством "Настуся"
носять комплексний характер за
договорами №2046 та №2046А.

До того ж, зі змісту постанови
Київського апеляційного
господарського суду від 25 квітня 2013
року у справі №2/125-12, вбачається, що
судом встановлено прострочку
кредитора, у зв'язку з тим, що ТОВ
"Суффле Агро Україна" не виконало умови
договору №2046А, тому прострочення
виконання зобов'язань Споживчого
товариства "Настуся" за договором №2046
відсутнє, оскільки нерозривно
пов'язане з прострочкою своїх
зобов'язань кредитором (ТОВ "Суффле
Агро Україна").

17 травня 2013 року ухвалою Київського
апеляційного господарського суду
роз'яснено ТОВ "Суффле Агро Україна", що
постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25 квітня 2013
року у справі №2/125-12 враховано
комплексний характер взаємопов'язаних
зобов'язань сторін по вирощуванню в 2013
році з ексклюзивного насіння
відповідної сільгосппродукції для ТОВ
"Суффле Агро Україна" та оформлення цих
правовідносин договорами №2046, №2046-А,
№2046-Н, №2046-К, №2046-С та додатками до них.

Крім того, судом апеляційної інстанції
в ухвалі від 17 травня 2013 року у справі
№2/125-12 роз'яснено ТОВ "Суффле Агро
Україна", що наявність прострочки
кредитора означає, що боржник не
вважається таким, що прострочив
виконання зобов'язання.

18 вересня 2013 року постановою Вищого
господарського суду України касаційну
скаргу Товариства з обмеженою
відповідальністю «Суффле Агро
Україна» залишено без задоволення, а
постанову Київського апеляційного
господарського суду від 25 квітня 2013
року у справі №2/125-12 без змін.

ТОВ "Суффле Агро Україна" в
обґрунтування первісної позовної
заяви посилалося на постанову
Київського апеляційного
господарського суду від 25 квітня 2013
року, ТОВ "Суффле Агро Україна"
зазначило, що на цій підставі має право
вимагати від СТ "Настуся" не сплати
грошових коштів за договором №2046, а
поставки ячменю пивоварного врожаю 2012
року за договором 2046А.

Судом встановлено, що 9 липня 2013 року на
адресу Споживчого товариства "Настуся"
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
надіслано вимогу від 8 липня 2013 року, у
якій Споживчому товариству "Настуся"
було запропоновано вибрати прийнятний
для останнього спосіб виконання
зобов'язання з поставки ячменю
пивоварного врожаю 2012 року.

Разом з тим, листом №112 від 18 липня 2013
року Споживче товариство "Настуся"
повідомило Товариство з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
про неможливість виконання
зобов'язання щодо поставки ячменю
пивоварного класу А сорту Себастьян
врожаю 2012 року у зв'язку з його
непридатністю для використання на
будь-які цілі, що встановлено у
постанові Київського апеляційного
господарського суду від 25 квітня 2013
року у справі №2/125-12.

09 серпня 2013 року Товариство з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
звернулось до Споживчого товариства
"Настуся" з вимогою за №799/1 про сплату
заборгованості у розмірі 544433,75 грн., у
зв'язку з неможливістю поставити
Споживчим товариством "Настуся" ячмінь
пивоварний класу А сорту Себастьян
врожаю 2012 року.

Крім того, судом встановлено, що 30
березня 2012 року відповідно до
додаткових угод та специфікацій до
договору №2046 Споживче товариство
"Настуся" сплатило 27500,00 грн. за посівне
насіння ячменю сорту "Себастьян" згідно
специфікації №1/Я та отримало оплачене
насіння ячменю згідно видаткової
накладної №Д-00000298 від 30 березня 2012
року.

На умовах вищевказаного договору №2046
та додатків до нього Споживче
товариство "Настуся" в період посівної
кампанії 2012 року з 30 березня 2012 року по 4
травня 2012 року отримало насіння ячменю
пивоварного, сортових кукурудзи і
соняшника на загальну суму 672990,00 грн.
для виконання в подальшому договору
№2046А.

Проведення розрахунків за насіння мало
бути здійснено після завершення жнив
одночасно з розрахунками товариства
"Суффле Агро Україна" за викуплений ним
пивоварний ячмінь, кукурудзу та
соняшник.

З постанови Київського апеляційного
господарського суду від 25 квітня 2013
року та постанови Вищого
господарського суду України від 18
вересня 2013 року у справі №2/125-12,
вбачається що судами встановлено
прострочку кредитора - Товариства з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна" (невиконання зобов'язання
за договором №2046 А) та зроблено
висновок про те, що відсутнє
прострочення Споживчим товариством
"Настуся" виконання зобов'язань за
договором № 2046.

Відповідно до пункту 1.2 договору №2046А
покупець зобов'язаний викупити у
продавця ячмінь пивоварний в об'ємі,
обумовленому у п. 1.1 договору (250 тонн),
за умови відповідності якісних
параметрів і генетичної чистоти сорту
(сортової чистоти), обумовлених у
договорі та додатку №1 до нього.

Разом з тим, у постанові Київського
апеляційного господарського суду від 25
квітня 2013 року у справі №2/125-12
досліджено і встановлено обов'язок
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
викупити 250т ячменю, для повного
розрахунку за все насіння та обов'язок
СТ "Настуся" передати вирощений ячмінь
лише ТОВ "Суффле Агро Україна", а також,
ухилення ТОВ "Суффле Агро Україна" від
обов'язку викупити ячмінь пивоварний
за умовами договору №2046А.

З огляду на викладене, місцевий
господарський суд дійшов вірного
висновку, що досліджені у
господарській справі №2/125-12 обставини
про наявність прострочки ТОВ "Суффле
Агро Україна" за договором №2046А у
зобов'язанні по поставці насіння,
вирощуванні з нього врожаю та викупі
його постачальником, свідчать про
відсутність прострочки Споживчого
товариства "Настуся" за договором №2046
та про відсутність односторонньої
відмови Споживчого товариства
"Настуся" від поставки ячменю
пивоварного. Крім того, судом першої
інстанції правомірно не прийняті до
уваги доводи Товариства з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
про порушення Споживчим товариством
"Настуся" умов договору №2046.

Судова колегія погоджується з
висновками, з яких виходив місцевий
господарський суд при прийнятті
рішення, виходячи з наступного.

Статтями 509, 510 Цивільного кодексу
України передбачено, що зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має ґрунтуватися на
засадах добросовісності, розумності та
справедливості.

Згідно статті 538 Цивільного кодексу
України виконання свого обов'язку
однієї із сторін, яке відповідно до
договору обумовлене виконанням другою
стороною свого обов'язку є зустрічним
виконанням зобов'язання. У разі
невиконання однією із сторін у
зобов'язанні свого обов'язку або за
наявності очевидних підстав вважати,
що вона не виконає свого обов'язку у
встановлений строк (термін) або виконає
його не в повному обсязі, друга сторона
має право зупинити виконання свого
обов'язку, відмовитися від його
виконання частково або в повному
обсязі.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 613
Цивільного кодексу України, частини 1
статті 221 Господарського кодексу
України кредитор вважається таким, що
прострочив виконання господарського
зобов'язання, якщо він відмовився
прийняти належне виконання,
запропоноване боржником, або не вчинив
дій, що встановлені договором, актами
цивільного законодавства чи
випливають із суті зобов'язання або
звичаїв ділового обороту, до вчинення
яких боржник не міг виконати свого
обов'язку.

Частиною 4 статті 612 Цивільного кодексу
України встановлено, що прострочення
боржника не настає, якщо зобов'язання
не може бути виконане внаслідок
прострочення кредитора.

Як зазначалось, Київським апеляційним
господарським судом у постанові від 25
квітня 2013 року у справі №2/125-12
досліджено комплексний характер
відносин сторін спору за договорами
№2046 та №2046А, за таких обставин, суд
першої інстанції дійшов вірного
висновку про відсутність підстав для
задоволення позову Товариства з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна" про стягнення зі
Споживчого товариства "Настуся"
грошових коштів у розмірі 544433,75 грн.

Як зазначалось, Споживче товариство
«Настуся» звернулось до суду з
зустрічною позовною заявою до
Товариства з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
про стягнення збитків 877970,50 грн.

Такі вимоги обґрунтовані невиконанням
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
взятих на себе за договором №2046А
зобов'язань щодо викупу у Споживчого
товариства "Настуся" ячменю
пивоварного у встановленому договором
об'ємі (з урахуванням додатково
вирощеного об'єму) та допущенням
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
прострочення кредитора.

Як зазначалось раніше, 6 квітня 2012 року
між Товариством з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
(покупець) та Споживчим товариством
"Настуся" (продавець) укладено договір
купівлі-продажу пивоварного ячменю
класу А за №2046А, відповідно до умов
якого продавець зобов'язується
виростити для покупця та продати йому
ячмінь пивоварний класу А (площа посіву
- 150 га; врожайність, тонн/га - 1,67; планова
кількість - 250 тонн). Продавець
зобов'язується продати планову
кількість ячменю, вирощену на цій
площі, з допустимою нормою відхилення
10% (п. 1.1 Договору)

Відповідно до пункту 1.3 договору
продавець зобов'язується надати
покупцю, за умови наявності, додатковий
об'єм вирощеного пивоварного ячменю
понад об'єм, обумовлений у п. 1.1 даного
договору.

Як вбачається з матеріалів справи та
вірно встановлено судом першої
інстанції, відповідно до Державних
статистичних спостережень "Посівні
площі сільськогосподарських культур
під урожай 2012 року" (форма 4-сг річна),
стор. 2, рядок 028, та Державних
статистичних спостережень "Підсумки
збору врожаю сільськогосподарських
культур, плодів, ягід та винограду на 1
грудня 2012 року" (форма № 29-сг річна),
рядок 1112, Споживче товариство "Настуся"
виростило 405 тонн ячменю пивоварного з
поставленого ТОВ "Суффле Агро Україна"
насіння на площах 150 га. У вазі після
доробки вирощений врожай ячменю
становить 368,5 тонн.

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Суффле Агро
Україна» та Споживче товариство
«Настуся» погодили ціну викупу ячменю
пивоварного Себастьян клас А, а саме 2
641,00 грн. за тонну ячменю, що
підтверджується протоколом погодження
ціни від 27 серпня 2012 року та
доповненням до протоколу від 1
листопада 2012 року, що є невід'ємними
додатками до договору №2046А.

Згідно постанови Київського
апеляційного господарського суду від 25
квітня 2013 року у справі №2/125-12
внаслідок природних катаклізмів
(сильних снігопадів) у грудні 2012 року
сталося руйнування складського
приміщення і ячмінь пивоварний
"Себастьян" класу А в кількості 216 тонн
став непридатним для використання на
будь-які цілі.

Також, до матеріалів справи додано акт
№1 від 10 січня 2013 року про проведення
інвентаризації зерна ячменю
пивоварного "Себастьян", який
знаходився на зберіганні у приміщенні
складу (критий тік) за адресою: Київська
область, Фастівський район, с. Волиця,
вул. Гагаріна, 14а, що зазнав руйнування
внаслідок природних катаклізмів
(сильних снігопадів) 11 грудня 2012 року

Комісією у складі представників
насіннєвої інспекції АПК Фастівського
району, голови Волицької сільської
ради, СТ "Настуся", у зазначеному вище
акті зазначено, що 40 тонн ячменю
пивоварного Себастьян є непридатним на
будь-які цілі, а 4 тонни можна
використовувати для відгодівлі тварин
та птиці.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25 квітня 2013
року у справі №2/125-12 встановлено, що
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
допустило порушення пункту 1.2 договору
№2046А щодо невиконання обов'язку ТОВ
"Суффле Агро Україна" викупити у
Споживчого товариства "Настуся" ячмінь
пивоварний у встановленому договором
об'ємі (з урахуванням додатково
вирощеного об'єму).

Постановою Вищого господарського суду
України від 18 вересня 2013 року у справі
№2/125-12 також встановлено невиконання
Товариством з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
взятих на себе за договором №2046А
зобов'язань щодо викупу у Споживчого
товариства "Настуся" ячменю
пивоварного та допущення Товариством з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна" прострочення кредитора.

Судом першої інстанції вірно
встановлено, що з вирощеного Споживчим
товариством "Настуся" ячменю
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
за умовами договору №2046А було
зобов'язане викупити у Споживчого
товариства "Настуся" 368,5 тонн ячменю
(вага після доробки вирощеного врожаю
ячменю, початково оприбуткована вага
якого була 405 тонн).

Крім того судом правомірно зазначено, з
урахуванням того, що сторонами
погоджено ціну за одну тонну ячменю у
розмірі 2641,00 грн., а загальна кількість
придатного до продажу ячменю становить
368,5 тонн, Споживче товариство "Настуся",
за умови дотримання Товариством з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна" взятих на себе
зобов'язань щодо викупу зазначеного
ячменю, могло розраховувати на
отримання доходу у розмірі 973208,50 грн.

Відповідно до ст. 623 Цивільного кодексу
України боржник, який порушив
зобов'язання, має відшкодувати
кредиторові завдані цим збитки.

Стаття 614 Цивільного кодексу України
передбачає, що особа, яка порушила
зобов'язання, несе відповідальність за
наявності її вини (умислу або
необережності), якщо інше не
встановлено договором або законом.

У відповідності з вимогами п. 4 ст. 611
Цивільного кодексу України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом, зокрема, у
вигляді відшкодування збитків та
моральної шкоди.

Проте, притягнення до
цивільно-правової відповідальності
можливе лише за певних, передбачених
законом умов, сукупність яких формують
склад правопорушення, що є підставою
цивільно-правової відповідальності.
При цьому, складовими правопорушення,
необхідними для відповідальності у
вигляді відшкодування збитків, є
суб'єкт та об'єкт правопорушення, а
також суб'єктивна та об'єктивна
сторони.

Суб'єктом цивільного правопорушення є
боржник, а об'єктом правопорушення -
зобов'язальні правовідносини
кредитора та боржника. Суб'єктивну
сторону становить вина боржника, а
об'єктивну - протиправна поведінка
боржника (невиконання або неналежне
виконання обов'язку), наявність збитків
у майновій сфері кредитора, причинний
зв'язок між протиправною поведінкою
боржника та збитками. За відсутності
хоча б одного з цих елементів цивільна
відповідальність не настає.

У відповідності зі ст. 22 Цивільного
кодексу України збитками є: втрати,
понесені у зв'язку зі знищенням або
ушкодженням речі, а також витрати, які
особа понесла або повинне понести для
відновлення свого порушеного права
(реальні збитки); доходи, які особа
могла б реально одержати при звичайних
обставинах, якби його право не було
порушено (упущена вигода). Для
залучення боржника до
цивільно-правової відповідальності у
формі відшкодування збитків необхідно,
щоб порушення зобов'язання дійсно
заподіяло одержання кредитором
збитків і можливо лише у випадку
наявності складу цивільного
правопорушення: протиправного
поводження; наявності збитків;
причинного зв'язку між протиправним
поводженням і заподіяними збитками;
провини.

Згідно з ст. 224 Господарського кодексу
України учасник господарських
відносин, який порушив господарське
зобов'язання або установлені вимоги
щодо здійснення господарської
діяльності, повинен відшкодувати
завдані цим збитки суб'єкту, права або
законні інтереси якого порушено. Під
збитками розуміються витрати, зроблені
управненою стороною, втрата або
пошкодження її майна, а також не
одержані нею доходи, які управнена
сторона одержала б у разі належного
виконання зобов'язання або додержання
правил здійснення господарської
діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають
відшкодуванню особою, що допустило
господарське правопорушення,
включаються: вартість втраченого,
ушкодженого або знищеного майна, певна
відповідно до вимог законодавства;
додаткові витрати (штрафні санкції,
оплачені іншим суб'єктам, вартість
додаткових робіт, додатково витрачених
матеріалів і т.п.), понесені стороною,
який були заподіяні збитки внаслідок
порушення зобов'язання іншою стороною:
неодержаний прибуток (упущена вигода),
на яку сторона, який заподіяні збитки,
мата право розраховувати у випадку
належного виконання зобов'язання іншою
стороною; матеріальна компенсація
моральної шкоди, у випадках,
передбачених законом (ч. 1 ст. 225
Господарського кодексу України).

Отже, для застосування такої міри
відповідальності як стягнення збитків
потрібна наявність усіх елементів
складу цивільного правопорушення:
протиправної поведінки; збитків;
причинного зв'язку між протиправною
поведінкою боржника та збитками; вини
та встановлення заходів, вжитих
стороною для одержання такої вигоди. За
відсутності хоча б одного з визначених
елементів цивільна відповідальність
не настає.

Пред'явлення вимоги про відшкодування
збитків покладає на кредитора
обов'язок довести, що вони не є
абстрактними, а дійсно були понесені
ним в разі належного виконання
боржником своїх обов'язків.

Відповідно до ст. 33 Господарського
процесуального кодексу України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Статтею 32 цього ж кодексу визначено, що
доказами у справі є будь-які фактичні
дані, на підставі яких господарський
суд у визначеному законом порядку
встановлює наявність чи відсутність
обставин, на яких ґрунтуються вимоги і
заперечення сторін, а також інші
обставини, які мають значення для
правильного вирішення господарського
спору.

Як вірно встановлено судом та
підтверджується матеріалами справи,
згідно договору купівлі-продажу №05/12
від 5 грудня 2012 року Споживче
товариство "Настуся" реалізувало
Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_9 58,500
тонн ячменю пивоварного Себастьян за
ціною 1500,00 грн. за тонну, що
підтверджується накладною №69 від 5
грудня 2012 року та податковою накладною.
Загальна вартість реалізованого
ячменю становить 105300,00 грн.

216,00 тон непридатного для використання
ячменю, Споживче товариство "Настуся"
реалізувало Фізичній особі -
підприємцю ОСОБА_10 за ціною 1 (одна) грн.
за тонну, загальна вартість
реалізованого непридатного для
використання ячменю становить 216,00 грн.,
що підтверджується видатковою
накладною № 1-00000024 від 01 квітня 2013 року,
прибутковим касовим ордером № 56 від 01
квітня 2013 року та податковою накладною
№ 24/2 від 01 квітня 2013 року

Згідно довідки СТ "Настуся" за №226 від 25
листопада 2013 року, 3,500 тонн ячменю
загальною вартістю 5460,00 грн.
реалізовано в рахунок орендної плати
за землю.

В рахунок погашення орендної плати за
землю залишок ячменю після калібровки
у розмірі 36,500 тонн Споживчим
товариством "Настуся" було реалізовано
за ціною 1560,00 грн. за одну тонну
загальною вартістю 39456,50 грн..

До того ж, до суми збитків Споживчим
товариством "Настуся" включено
вартість нереалізованого (є
непридатний для використання на
будь-які цілі) ячменю у розмірі 40 тонн.

За умовами пункту 4.1 договору №2046А
Товариство з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
взяло на себе зобов'язання виплатити
Споживчому товариству "Настуся" премію
у розмірі 800,00 грн. за кожний засіяний
гектар, що дорівнює 120 000,00 грн.

З урахуванням наведеного, за
розрахунками Споживчого товариства
"Настуся", враховуючи різницю цін між
реалізованим ячменем (167916,00 грн.) та
ціною реалізації ячменю для Товариства
з обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна" за 405 тонн, що становить
1069605,00 грн., не отриману премію у розмірі
120000,00 грн., вартість непридатного для
використання на будь-які цілі ячменю на
суму 105640,00 грн., реалізованого ячменю
Товариству з обмеженою
відповідальністю "Суффле Агро Україна"
на суму 122146,25 грн., споживче товариство
"Настуся" зазнало збитків на суму у
розмірі 888318,50 грн.

Колегія суддів погоджується з
висновком суду першої інстанції, проте
що оскільки, залишок врожаю ячменю
після калібрування в кількості 36,5 тонн
є неналежної якості, то частина
реалізованого Споживчим товариством
"Настуся" ячменю (в рахунок плати за
землю), а саме, 36,500 тонн, проданого за
ціною 1560,00 грн. за тонну ячменю, не могла
бути предметом договору №2046А та з цих
підстав правомірно судом при
обчисленні суми збитків не враховано
реалізований Споживчим товариством
"Настуся" в рахунок погашення плати за
землю ячмінь у кількості 36,500 тонн,
загальною вартістю - 39456,50 грн.

Постановою Київського апеляційного
господарського суду від 25 квітня 2012
року у справі №2/125-12 та постановою
Вищого господарського суду України від
18.09.2013 року у справі №2/125-12 встановлено
протиправність поведінки Товариства з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна", а саме: ухилення викупити
ячмінь пивоварний за умовами договору
№2046А.

Внаслідок зазначених дій Товариства з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна", Споживче товариство
"Настуся" зазнало збитків у вигляді
неодержаного доходу за договором №2046А,
на який Споживче товариство "Настуся"
вправі було розраховувати у разі
належного виконання Товариством з
обмеженою відповідальністю "Суффле
Агро Україна" взятих на себе
зобов'язань.

Наявні в матеріалах справи докази
підтверджують наявність усіх
елементів складу цивільного
правопорушення.

З огляду на таке, вимога про стягнення з
позивача збитків є обґрунтованою,
доведеною та суд першої інстанції
дійшов вірного висновку про їх
часткове задоволення.

Щодо посилання скаржника на те, що
судом першої інстанції зустрічний
позов прийнято з процесуальним
порушенням, оскільки СТ «Настуся» не
направило копію позову та доданих до
неї документів відповідачу, колегія
суддів зазначає наступне.

Стаття 60 Господарського
процесуального кодексу України
встановлює, що подання зустрічного
позову провадиться за загальними
правилами подання позовів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57
Господарського процесуального кодексу
України до позовної заяви позивачем
мають бути додані документи, які
підтверджують відправлення
відповідачеві копії позовної заяви і
доданих до неї документів.

Стаття 56 Господарського
процесуального кодексу України
передбачає зобов'язання позивача при
поданні позову надіслати сторонам
копії позовної заяви та доданих до неї
документів відповідно до кількості
відповідачів та третіх осіб листом з
описом вкладення.

Колегією суддів встановлено, що СТ
«Настуся» на підтвердження
відправлення ТОВ «Суффле Агро Україна»
копії зустрічної позовної заяви і
доданих до неї документів подало з
позовом фіскальний чек відділення
зв'язку №6068 від 07.10.2013 року та опис
вкладення у цінний лист, адресованого
відповідачу.

Колегія суддів вважає висновок
Господарського суду Київської області
про прийняття зустрічної позовної
заяви законним та обґрунтованим.

Щодо посилання скаржника на те, що
судом першої інстанції безпідставно не
задоволено заяву про призначення
колегії суддів для розгляду справи,
колегія суддів зазначає наступне.

Питання щодо колегіального розгляду
справ у судах першої інстанції
врегульовано статтею 15 Закону України
"Про судоустрій України" від 07 липня 2010
року № 2453-VI. Даною нормою, зокрема,
встановлено, що в судах розглядаються
суддею одноособово, а у випадках,
визначених процесуальним законом, -
колегією суддів.

Законодавчий припис щодо
колегіального розгляду справ у судах
першої інстанції кореспондується із
статтею 4-6 Господарського
процесуального кодексу України, якою
передбачено, що будь-яку справу, що
відносить до підсудності місцевого
господарського суду, залежно від
категорії і складності справи, може
бути розглянуто колегіально у складі
трьох суддів.

Таким чином, питання про необхідність
та доцільність призначення
колегіального розгляду конкретної
справи вирішується судом з урахуванням
категорії спору та обґрунтованості
клопотання про призначення
колегіального розгляду справи, а також
з огляду на конкретні обставини, що
свідчать про складність кожної
конкретної справи.

Розглянувши заяву про відвід судді та
призначення колегіального розгляду
справи № 911/3653/13 та матеріали вказаної
справи, колегія суддів дійшла висновку,
про відсутність необхідності та
доцільності призначення колегіального
розгляду зазначеної справи та про
відсутність обставин, які б свідчили
про складність конкретної справи, тому
судом першої інстанції правомірно
залишено зазначену заяву без
задоволення.

Посилання скаржника в
апеляційній скарзі, що в порушення норм
процесуального права суддя прийняв
наперед готове клопотання СТ «Настуся»
про продовження строку розгляду
справи, фактично прийняв заяву про
зміну підстав та предмету позову та про
збільшення розміру позовних вимог
після початку розгляду справи, без
сплати судового збору та проголосив
одне рішення (про задоволення
зустрічного позову), а підписано інше
(про часткове задоволення зустрічного
позову) не знайшли свого законного та
документального підтвердження, тому не
приймаються судом апеляційної
інстанції до уваги.

За таких обставин, висновки суду першої
інстанції про встановлені обставини і
правові наслідки відповідають дійсним
обставинам справи і підтверджуються
достовірними доказами, а тому рішення
господарського суду Київської області
від 27.11.2013 року у справі № 911/3653/13
відповідає чинному законодавству,
фактичним обставинам та матеріалам
справи і підстав для його скасування не
вбачається.

Разом з тим, доводи Товариства з
обмеженою відповідальністю «Суффле
Агро Україна», викладені в апеляційній
скарзі, не спростовують висновків
господарського суду першої інстанції.

З огляду на викладене, судова колегія
приходить до висновку про те, що
апеляційна скарга Товариства з
обмеженою відповідальністю «Суффле
Агро Україна» на рішення
господарського суду Київської області
від 27.11.2013 року у справі № 911/3653/13 є
необґрунтованою та такою, що
задоволенню не підлягає.

Судові витрати за розгляд
апеляційної скарги у зв'язку з
відмовою в її задоволенні на підставі
ст. 49 Господарського процесуального
кодексу України покладаються на
апелянта.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105
Господарського процесуального кодексу
України, Київський апеляційний
господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з
обмеженою відповідальністю «Суффле
Агро Україна» на рішення
господарського суду Київської області
від 27.11.2013 року у справі № 911/3653/13 -
залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду
Київської області від 27.11.2013 року у
справі № 911/3653/13 - залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/3653/13 повернути
до суду першої інстанції.

Постанова може бути оскаржена протягом
двадцяти днів до Вищого господарського
суду України.

Головуючий суддя
Є.Ю. Шаптала

Судді
Ю.Л. Власов

С.А. Гончаров