м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-Б тел.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 910/3305/14 14.04.14

За позовом Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА
Страхування ", м.Київ

до Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова
компанія "ОРАНТА", м.Київ

про відшкодування
шкоди в порядку регресу у розмірі 2 208,95
грн.

Суддя Капцова Т.П.

Представники :

від позивача Леонов О.Є. -
пред. за довір.

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АХА Страхування"
звернулося до Господарського суду
міста Києва з позовною заявою до
Відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія "ОРАНТА" про відшкодування
шкоди в порядку регресу у розмірі 2 208,95
грн.

В обґрунтування позовних вимог,
позивач зазначає, що 04.05.2012р. в м. Києві
по вул.Пироговського, 19/4 сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобілів «Ніссан», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 під
керуванням ОСОБА_2, що належить ОСОБА_3
та припаркованим транспортним засобом
«Тойота», державний реєстраційний
номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_4

Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди транспортний засіб «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
зазнав пошкоджень, у зв'язку з чим,
позивачем, як страховиком, виплачено
страхувальнику ОСОБА_4 страхове
відшкодування, внаслідок чого, до
позивача, в порядку ст. 1191 Цивільного
кодексу України перейшло право вимоги
в межах здійснених фактичних затрат та
ліміту відповідальності до
відповідача, як до особи, якою
застраховано цивільно-правову
відповідальність особи з вини якої
сталася ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 05.03.14р. порушено провадження у
справі №910/3305/14 та призначено розгляд
справи на 31.03.14р.

У судове засідання 31.03.14р. з'явився
представник позивача та надав
пояснення по справі.

Представник відповідача у судове
засідання 31.03.14р. не з'явився, про
причини неявки повноважного
представника відповідача суд не
повідомлено.

Ухвалою Господарського суду міста
Києва від 31.03.14р. відкладено розгляд
справи на 14.04.2014р.

У судове засідання 14.04.14р. представник
позивача з'явився та надав пояснення по
справі.

Представник відповідача у судове
засідання 14.04.14р. не з'явився.

Судом встановлено, що ухвали суду від
05.03.14р. та від 31.03.14р. були надіслані
судом за адресою відповідача
зазначеною в позовній заяві, яка
збігається з адресою відповідача,
зазначеною в Єдиному державному
реєстрі юридичних осіб та фізичних
осіб-підприємців. В матеріалах справи
міститься рекомендоване повідомлення
про вручення поштового відправлення,
яке свідчить про те, що відповідачем
07.04.14р. отримано ухвалу суду від 31.03.14р.

Також, з матеріалів справи вбачається,
що 11.04.14р. від відповідача надійшла
телеграма про відкладення розгляду
справи, у зв'язку з зайнятістю усіх
представників відповідача в інших
судових справах.

Відповідно до п.3.9.2. Постанови Пленуму
Вищого господарського суду України
"Про деякі питання практики
застосування Господарського
процесуального кодексу України судами
першої інстанції" № 18 від 26.12.2011р.,
господарський суд з урахуванням
обставин конкретної справи може
відхилити доводи учасника судового
процесу - підприємства, установи,
організації, іншої юридичної особи,
державного чи іншого органу щодо
відкладення розгляду справи у зв'язку з
відсутністю його представника (з
причин, пов'язаних з відпусткою,
хворобою, службовим відрядженням,
участю в іншому судовому засіданні і т.
п.). При цьому, господарський суд
виходить з того, що у відповідних
випадках такий учасник судового
процесу не позбавлений права і
можливості забезпечити за
необхідності участь у судовому
засіданні іншого представника згідно з
частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з
числа як своїх працівників, так і осіб,
не пов'язаних з ним трудовими
відносинами. Неможливість такої заміни
представника і неможливість розгляду
справи без участі представника
підлягає доведенню учасником судового
процесу на загальних підставах (статті
32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів
для оплати послуг представника не може
свідчити про поважність причини його
відсутності в судовому засіданні.

Розглядаючи спір суд обмежений
строками вирішення спору,
встановленими ст.69 Господарського
кодексу України, а тому, враховуючи те,
що представник відповідача повторно не
з'явився у судове засідання і ухвалою
суду від 31.03.13р. розгляд справи №910/3305/14
вже відкладався, а також з огляду на те,
що відповідач не був позбавлений права
і можливості забезпечити участь у
судовому засіданні представника як з
числа своїх працівників, так і з числа
осіб, не пов'язаних з ним трудовими
відносинами, та належними доказами не
підтвердив неможливість розгляду
справи без участі представника
відповідача, судом відмовлено у
задоволенні клопотання відповідача
про відкладення розгляду справи
(телеграма вх.№06-27/262/14 від 11.04.2014р.).

Оскільки відповідач не з'явився у
судове засідання незважаючи на належне
повідомлення про час та місце судового
засідання, суд вважає за можливе
розглядати справу за наявними в ній
матеріалами та доказами.

14.04.2014р. у судовому засіданні
представник позивача підтримав
заявлені ним позовні вимоги.

У судовому засіданні 14.04.2014р.
відповідно до ст. 85 ГПК України судом
проголошено вступну та резолютивну
частини рішення.

Відповідно до ст. 82 ГПК України рішення
у даній справі прийнято у нарадчій
кімнаті.

Судом, у відповідності до вимог ст. 81-1
ГПК України, складалися протоколи
судових засідань, які долучені до
матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи,
заслухавши пояснення представника
позивача, суд,-

ВСТАНОВИВ:

09.12.2011р. між Приватним акціонерним
товариством "Страхова компанія "АХА
Страхування " (страховик) та ОСОБА_4
(страхувальник) укладено Договір
добровільного страхування наземного
транспорту №ТП66935ГА від 09.12.2011р.,
відповідно до якого було застраховано
майнові інтереси страхувальника
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням транспортним
засобом «Тойота», державний
реєстраційний номер НОМЕР_2

04.05.2012р. в м. Києві по вул.Пироговського,
19/4 сталась дорожньо-транспортна
пригода за участю автомобілів
«Ніссан», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, що
належить ОСОБА_3 та припаркованим
транспортним засобом «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
що належить ОСОБА_4

Матеріали справи свідчать про те, що
04.05.2012р. ОСОБА_2 в м.Києві по
вул.Пироговського, 19/4 керуючи
транспортним засобом «Ніссан»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1,
рухаючись заднім ходом не впевнився в
безпеці руху, внаслідок чого, здійснив
зіткнення з припаркованим
транспортним засобом «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
що призвело до механічних пошкоджень
транспортних засобів.

Постановою Солом'янського районного
суду м.Києва від 24.05.12р. у справі №3-4299/12
(2609/12559/12) водія транспортного засобу
«Ніссан», державний реєстраційний
номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 визнано винним у
скоєнні адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП та притягнуто до
адміністративної відповідальності у
вигляді штрафу.

Згідно калькуляції №2012/V/MOD від 08.05.2012р.,
складеної на основі комп'ютерної
програми Audatex, вартість ремонту
транспортного засобу «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2
складає 2 208,95 грн.

Дані, ремонтної калькуляції №2012/V/MOD від
08.05.2012р., складеної на основі
комп'ютерної програми «Audatex»,
відповідають встановленим в п.4.4.
Методики товарознавчої експертизи та
оцінки колісних транспортних засобів,
затвердженої наказом Міністерства
юстиції України та Фонду державного
майна України від 24.11.2003 року.
Визначення розміру збитків на підставі
ремонтної калькуляції, складеній на
основі комп'ютерної програми «Audatex», не
суперечить умовам чинного
законодавства про оціночну діяльність,
оскільки калькуляція складалась на
основі комп'ютерної програми Audatex, яка
рекомендована п. 59 додатку 8 Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
колісних транспортних засобів.

Аналогічна позиція міститься в
Постанові Вищого господарського суду
України від 23.08.2011р. у справі №42/92.

Страховим актом від 14.05.2012р.
№2012/V/MOD03624/VESKO 10368, пошкодження
транспортного засобу марки «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2,
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, що сталася 04.05.2012р. визнано
позивачем страховим випадком та
призначено до виплати в якості
страхового відшкодування 2 208,95 грн.

На підставі заяви (направлення на СТО)
від 04.05.2012р., підписаної ОСОБА_4 та
рахунку-фактури №СМУ00009459 від 04.05.2012р.,
виставленого ТОВ «Саміт Моторз
Україна», позивачем здійснено виплату
страхового відшкодування ТОВ «Саміт
Моторз Україна» у розмірі 2 208,95 грн.,
що підтверджується платіжним
дорученням №20950 від 16.05.2012р.

Відповідно до ст.29 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів", у зв'язку з пошкодженням
транспортного засобу відшкодовуються
витрати, пов'язані з відновлювальним
ремонтом транспортного засобу з
урахуванням зносу, розрахованого у
порядку, встановленому законодавством,
включаючи витрати на усунення
пошкоджень, зроблених навмисно з метою
порятунку потерпілих внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, з
евакуацією транспортного засобу з
місця дорожньо-транспортної пригоди до
місця проживання того власника чи
законного користувача транспортного
засобу, який керував транспортним
засобом у момент дорожньо-транспортної
пригоди, чи до місця здійснення ремонту
на території України.

З приписів вищевказаної норми Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" вбачається, що обов'язки,
пов'язані з оцінкою шкоди, покладаються
на страховика, яким застраховано
цивільно-правову відповідальність
власника транспортного засобу за
полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів. Натомість, позивачем було
застраховано майнові інтереси
страхувальника за Договором
добровільного страхування наземного
транспорту №ТП66935ГА від 09.12.2011р.

Таким чином, здійснення позивачем
виплати страхового відшкодування в
спірній сумі на користь
страхувальника не суперечить приписам
ст.29 Закону України "Про обов'язкове
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів", оскільки,
по-перше, вказаний закон не поширюється
на правовідносини, що виникли за
Договором добровільного страхування
наземного транспорту №ТП66935ГА від
09.12.2011р., а Закон України "Про
страхування" відповідних застережень
не містить.

Аналогічна позиція міститься в
Постанові Вищого господарського суду
України від 12.11.2013р. у справі №905/4194/13.

В той же час, відповідачем належними
доказами не спростовано визначену
позивачем вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу «Тойота»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_2

Відповідно до ч.1 статті 1191 Цивільного
кодексу України, особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом.

Згідно з положеннями статті 993
Цивільного кодексу України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних витрат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки.

Відповідно до статті 27 Закону України
"Про страхування" до страховика, який
виплатив страхове відшкодування за
договором майнового страхування, в
межах фактичних затрат переходить
право вимоги, яке страхувальник або
інша особа, що одержала страхове
відшкодування, має до особи,
відповідальної за заподіяний збиток.

Відтак, позивач, здійснивши виплату
страхового відшкодування, набув права
вимоги до відповідальної за збитки
особи в межах здійсненої виплати.

Як вбачається з Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АВ/5415405 від
12.01.2012р., цивільно-правова
відповідальність водія транспортного
засобу «Ніссан», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1, була
застрахована відповідачем.

Полісом обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів №АВ/5415405 від 17.01.2012р.
встановлено ліміт відповідальності за
шкоду, заподіяну майну третіх осіб
встановлено у розмірі 50 000,00 грн.,
розмір франшизи - 0 грн.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України "Про
обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" передбачено, що при настанні
страхового випадку страховик
відповідно до лімітів
відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи.

У зв'язку з тим, що цивільно-правова
відповідальність водія транспортного
засобу «Ніссан», державний
реєстраційний номер НОМЕР_1 за шкоду,
заподіяну майну третіх осіб внаслідок
експлуатації транспортного засобу
транспортного засобу «Ніссан»,
державний реєстраційний номер НОМЕР_1
застраховано відповідачем, то саме
відповідач зобов'язаний відшкодувати
шкоду, заподіяну позивачу в порядку
регресу в межах ліміту
відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивач звертався до відповідача із
регресною вимого про відшкодування
шкоди №131/2 від 24.10.2013р., яка отримана
відповідачем 31.10.13р., що
підтверджується рекомендованим
повідомленням про вручення поштового
відправлення. Однак, у зв'язку з тим, що
відповідачем не було здійснено виплату
страхового відшкодування позивачу,
останній звернувся з позовом до суду
про відшкодування шкоди в розмірі 2
208,95 грн., заподіяної внаслідок ДТП.

Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів» (в редакції, чинній на момент
виплати страхового відшкодування),
страховик після виплати страхового
відшкодування має право подати
регресний позов до страхувальника.

Зазначена норма передбачає наявність у
страховика права на пред'явлення
регресного позову, а не вимоги до особи,
відповідальної за завданий збиток.

Відповідно до рішення Конституційного
Суду України від 9 липня 2002 року
№ 15-рп/2002 кожна особа має право вільно
обирати незаборонений законом спосіб
захисту прав і свобод, у тому числі й
судовий. Можливість судового захисту
не може бути поставлена законом, іншими
нормативно-правовими актами у
залежність від використання суб'єктом
правовідносин інших засобів правового
захисту. Держава може стимулювати
вирішення правових спорів у межах
досудових процедур, однак їх
використання є правом, а не обов'язком
особи, яка потребує такого захисту.

Як вказав Верховний Суд України в своїй
Постанові від 28.08.2012р., позивач отримує
право вимоги потерпілої особи після
виплати останній страхового
відшкодування та не зобов'язаний
звертатися безпосередньо до особи,
відповідальної за заподіяний збиток,
або до особи, у якої застраховано її
цивільно-правову відповідальність, з
вимогою виплати матеріального
відшкодування.

Відповідно до зазначеного вище
Приватне акціонерне товариство
"Страхова компанія "АХА
Страхування" реалізувало своє право
шляхом подачі позову про відшкодування
шкоди безпосередньо до суду.

Відповідно до ч. 2 п. 12.1 статті 12 Закону
України "Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів" страхове відшкодування завжди
зменшується на суму франшизи,
розрахованої за правилами цього
підпункту.

Відповідно до Полісу обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів №АВ/5415405 від
17.01.2012р. розмір франшизи складає 0 грн.

За таких підстав, відповідач
зобов'язаний відшкодувати позивачу в
межах ліміту відповідальності за
вирахуванням франшизи суму грошових
коштів у розмірі 2208,95 грн., у зв'язку з
чим, позовні вимоги про стягнення з
відповідача 2208,95 грн. страхового
відшкодування є доведеними.

Таким чином, оцінивши подані докази за
своїм внутрішнім переконанням, що
ґрунтується на всебічному, повному і
об'єктивному розгляді в судовому
засіданні всіх обставин в їх
сукупності, та враховуючи, що кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, суд дійшов
висновку, що вимоги позивача про
стягнення з відповідача страхового
відшкодування підлягають задоволенню
у розмірі 2 208,95 грн.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст.33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Відкритого акціонерного
товариства Національна акціонерна
страхова компанія "ОРАНТА" (02081, м.Київ,
вул.Здолбунівська, буд.7-Д, ) на користь Приватного
акціонерного товариства "Страхова
компанія "АХА Страхування" (04070,
м.Київ, вул.Іллінська, буд.8, ) страхове відшкодування в розмірі
2 208 (дві тисячі двісті вісім) грн. 95 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

Рішення господарського суду набирає
законної сили після закінчення строку
подання апеляційної скарги, якщо
апеляційну скаргу не було подано. У
разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після розгляду
справи апеляційним господарським
судом.

Повне рішення складено: 22.04.2014 р.

Суддя
Капцова Т.П.