ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.04.2014
Справа № 905/181/14

Господарський суд Донецької області у
складі головуючого судді Риженко Т.М.,
судді Кучерявої О.О., судді Нестеренко
Ю.С.

при секретарі Куньчик Е.А., розглянув у
відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою: Товариства з
обмеженою відповідальністю «Світовит
Агро», м.Київ

до Відповідача: Товариства з обмеженою
відповідальністю «Староварварівка»,
с.Староварварівка, Донецька область

про: стягнення заборгованості у
розмірі 236 717,48грн., 30% річних у сумі 14
786,74грн., пені у розмірі 6 407,59грн.,
інфляційних витрат у сумі 1 422,20грн.,
штрафу у розмірі 47 343,49грн.

за участю:

від позивача: Бонтлаб В.В. (за
довіреністю);

від відповідача: не з»явився

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою
відповідальністю «Світовит Агро»,
м.Київ (далі - Позивач) звернулось до
Господарського суду Донецької області
з позовною заявою до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Староварварівка», с.Староварварівка,
Донецька область (далі - Відповідач)
про стягнення заборгованості у розмірі
236 717,48грн., 30% річних у сумі 14 786,74грн.,
пені у розмірі 6 407,59грн., інфляційних
витрат у сумі 1 422,20грн., штрафу у розмірі
47 343,49грн.

В обґрунтування позовних вимог Позивач
посилається на неналежне виконання
Відповідачем зобов'язань за договором
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу №36 від 19.03.2013р.,
щодо оплати за поставлений товар.

На підтвердження вказаних обставин
Позивач надав належним чином
засвідчені копії наступних документів:
правоустановчих документів Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Світовит Агро», договору
купівлі-продажу товару на умовах
відстрочення платежу №36 від 19.03.2013р.,
додатків до договору, видаткових
накладних.

Нормативно свої вимоги Позивач
обґрунтовує ст.ст. 6, 11, 509, 525, 526, 549, 610, ч.1
ст.612, 625-629, 655, 692-694 Цивільного кодексу
України, ст.ст. 230, 231, 232 Господарського
кодексу України, ст.ст. 2, 12, 22, 44, 54-57
Господарського процесуального кодексу
України.

20.01.2014р. Позивачем через канцелярію
суду надані належним чином засвідчені
копії наступних документів:
правоустановчих документів «Світовит
Агро», податкової накладної.

11.03.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надані: довідка про юридичну
адресу, рахунки та інші реквізити ТОВ
«Староварварівка», належним чином
засвідчені копії правоустановчих
документів.

11.03.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надано клопотання про
витребування документів. Суд відмовляє
у задоволенні заявленого клопотання у
зв'язку з недоцільністю.

11.03.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надано відзив на позовну заяву, в
якому проти задоволення позовних вимог
заперечує, оскільки, на думку
Відповідача, не було досягнуто
домовленості щодо усіх істотних умов
договору та зазначив, що позивач
передав йому насіння соняшника
невідповідної якості і ці порушення є
істотними, у зв'язку з чим Позивач не
має права вимагати оплати цього
насіння.

18.03.2014р. Позивачем через канцелярію
суду надані письмові пояснення № 12/03/14
від 12.03.2014р., в яких зазначив, що товар
отримано на умовах спірного договору,
позивач виконав свої обов'язки щодо
поставки товару у повному обсязі
відповідно до умов спірного договору.

21.03.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надано клопотання про
ознайомлення з матеріалами справи.
Проте, Відповідач своїм правом не
скористався, для ознайомлення з
матеріалами справи № 905/181/14 не
звернувся.

Розпорядженням заступника голови
господарського суду Донецької області
від 25.03.2014р. справу передано на розгляд
колегії суддів у складі: головуючий
суддя Риженко Т.М., суддя
Нестеренко Ю.С., суддя Кучерява О.О.

27.03.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надано клопотання про
ознайомлення з матеріалами справи.
Проте, до дати судового засідання до
08.04.2014р. Відповідач своїм правом не
скористався, для ознайомлення з
матеріалами справи № 905/181/14 не
звернувся.

07.04.2014р. Відповідачем через канцелярію
суду надано пояснення № б/н та б/д, в
яких посилається на те, що сторонами
недосягнено всіх умов спірного
договору. Також зазначив, про те, що, на
думку Відповідача, Позивачем не
доведено факту постачання насіння
соняшника належної якості.

Представник Позивача у судовому
засіданні 08.04.2014р. підтримав позовні
вимоги у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання 08.04.2014р.
не з'явився, про дату та час розгляду
справи повідомлений належним чином.

Зважаючи на достатність представлених
документів, згідно статті 75
Господарського процесуального кодексу
України справа розглянута за наявними
у ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи,
долучивши до матеріалів справи надані
сторонами докази, суд

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2013 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю «Світовит
Агро» (Продавець) та Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Староварварівка» (Покупець) було
укладено договір купівлі-продажу
товару на умовах відстрочення платежу
№36, відповідно розділу 1 якого даний
договір визначає умови купівлі-продажу
товару (засобів захисту рослин, та/або
міндобрив, та/або насіння) на умовах
відстрочення платежу. Предметом
договору є товар, який належить
Продавцю на момент укладення договору
або буде набутий Продавцем у
майбутньому.

Відповідно п.2.1 договору асортимент
товару, його кількість, ціна
визначаються у додатках до даного
договору, які є його невід'ємною
частиною та/або накладних документах
на відпуск товару.

Підписання видаткових накладних, що
виписані в період дії даного договору,
засвідчує факт передачі разом з
Товаром усієї необхідної документації,
що його стосується, в тому числі
сертифікату якості, інструкції щодо
використання та застосування даного
Товару (п.2.7 Договору).

Умови передачі товару сторони узгодили
у п.3.1 Договору, а саме товар вважається
переданим Покупцю з моменту підписання
видаткових накладних.

У розділі 5 договору Сторони дійшли
згоди щодо порядку розрахунків:

- Сторони визначили та погодили, що
оплата Товару згідно даного Договору
проводиться наступним чином: 100% від
вартості Товару оплачується Покупцем в
строк до 05 жовтня 2013 року.

Згідно п.8.2 договору за прострочення
виконання зобов'язання Покупець
зобов'язаний сплатити на користь
Продавця пеню у розмірі подвійної
облікової ставки НБУ від вартості
неоплаченого Товару за кожен день
прострочення.

У пункті 8.6 договору Сторони, згідно п.2
ст.625 Цивільного кодексу України дійшли
згоди, що Покупець у випадку
прострочення оплати Товару за
користування коштами Продавця сплачує
на користь останнього 30% річних.

На виконання умов договору Позивачем
було здійснено поставку на суму 236
717,48грн., що підтверджується
видатковими накладними №РН-0000044 від
04.04.2013р. на суму 3 263,58грн., №РН-0000153 від
21.05.2013р. на суму 34 767,90грн., №РН-0000235 від
13.06.2013р. на суму 19 176,00грн., №РН-0000243 від
17.06.2013р. на суму 1 850,00грн., №РН-0000244 від
17.06.2013р. на суму 177 660,00грн. Вказані
накладні підписано та засвідчено
печатками з боку обох Сторін без
зауважень.

Внаслідок цього обов'язок передачі
Постачальником товару вважається
виконаним.

Відповідачем незважаючи на настання
строку оплати не була здійснена оплата
за поставлений товар, внаслідок чого
виникла заборгованість.

За таких обставин та у зв'язку із
неналежним виконанням грошових
зобов'язань Відповідачем Позивач
звернувся до суду з позовом.

Дослідивши матеріали справи, керуючись
ст.ст. 32, 33, 34, 36 Господарського
процесуального кодексу України, суд
вважає вимоги Позивача до Відповідача
такими, що підлягають задоволенню,
враховуючи наступне:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу
України, ст.173 Господарського кодексу
України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509
Цивільного кодексу України, ст.174
Господарського кодексу України
виникають, зокрема, з договору.

Оцінивши зміст договору, з якого
виникли цивільні права та обов'язки
сторін, суд дійшов висновку, що
укладений правочин за своїм змістом та
правовою природою є договором купівлі -
продажу, який підпадає під правове
регулювання норм статті 655-697
Цивільного кодексу України.

За договором купівлі-продажу одна
сторона (продавець) передає або
зобов'язується передати майно (товар) у
власність другій стороні (покупцеві), а
покупець приймає або зобов'язується
прийняти майно (товар) і сплатити за
нього певну грошову суму п.1 ст.655 ЦК
України

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського
кодексу України та ст. 526 Цивільного
кодексу України зобов'язання мають
виконуватися належним чином
відповідно до умов закону, інших
правових актів, договору, а за
відсутністю таких умов та вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

При цьому, приписи ч.7 ст. 193
Господарського кодексу України та ст.
525 Цивільного кодексу України
встановлюють загальне правило щодо
заборони односторонньої відмови від
зобов'язання або односторонньої зміни
його умов, що кореспондується із
вимогами ст. 629 Цивільного кодексу
України щодо обов'язковості договору
для виконання сторонами.

Судом встановлено, що відповідно до
умов договору купівлі-продажу товару
на умовах відстрочення платежу №36 від
19.03.2013р. Позивачем було здійснено
поставку Відповідачу на суму 236
717,48грн., але Відповідачем незважаючи на
настання строку оплати не була
здійснена оплата за поставлений товар.

Документи, які б свідчили про незгоду
Покупця з неналежністю виконання
Постачальником своїх зобов'язань по
Договору - суду не надавались.

Відтак, несплачена сума, наявність якої
кваліфікується судом як порушення
грошових зобов'язань у розумінні ст.610
Цивільного кодексу України, становить
236 717,48грн. За змістом ст.625 Цивільного
кодексу України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Відповідач у відзиві на позовну заяву
посилається на те, що між сторонами не
досягнуто домовленості щодо усіх
істотних умов договору, а саме не
визначено істотної умови - строку
поставки.

Вказані заперечення не приймаються
судом до уваги, оскільки в п.3.2. Договору
Сторони узгодили умови передачі
товару: товар вважається переданим
Покупцю з моменту підписання
видаткових накладних, тобто сторони в
договорі визначили строк поставки саме
момент підписання видаткових
накладних.

Щодо заперечень Відповідача щодо
непередачі Відповідачу відповідних
сертифікатів якості та постачання
насіння соняшника неналежної якості,
суд зазначає наступне:

Сторони в п.2.7 Договору узгодили, що
підписання видаткових накладних, що
виписані в період дії даного договору,
засвідчує факт передачі разом з
Товаром усієї необхідної документації,
що його стосується, в тому числі
сертифікату якості, інструкції щодо
використання та застосування даного
Товару. Як вбачається з матеріалів
справи, та інше не доведено
Відповідачем, видаткові накладні
підписані Відповідачем без заперечень,
що у відповідності до зазначеного
пункту Договору засвідчує факт
передачі разом з Товаром усієї
необхідної документації, що його
стосується.

Посилання Відповідача на те, що товар
був отриманий неналежної якості, не
мають відношення до предмету позову по
даній справі, факт отримання
неякісного товару не встановлено
рішенням суду.

Відповідно до ст. 202 Господарського
кодексу України та ст.599 Цивільного
кодексу України зобов'язання
припиняються виконанням, проведеним
належним чином.

Відповідачем доказів погашення суми
боргу у розмірі 236 717,48грн. до
матеріалів справи не надано, у зв'язку
з чим вимоги про стягнення суми боргу
підлягають задоволенню та стягненню з
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Староварварівка».

З огляду на викладене, враховуючи
наявні в матеріалах справи докази
наявності заборгованості та порушення
зобов'язань за договором, суд вважає,
позовні вимоги в частині стягнення
заборгованості обґрунтованими,
доведеними належним чином та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

На підставі статті 625 ЦК України
прострочення виконання грошового
зобов'язання тягне за собою обов'язок
відповідача сплатити суму боргу з
урахуванням встановленого індексу
інфляції за весь час прострочення, а
також 3% річних від простроченої суми,
якщо інший розмір процентів не
встановлений договором або законом.

У пункті 8.6 договору Сторони, згідно п.2
ст.625 Цивільного кодексу України дійшли
згоди, що Покупець у випадку
прострочення оплати Товару за
користування коштами Продавця сплачує
на користь останнього 30% річних.

За розрахунком Позивача розмір
інфляційних витрат з урахуванням
визначеного останнім періоду
прострочення становить 1 422,20грн., 30%
річних від суми загального боргу
складає 14 786,74грн.

Перевіривши арифметичний розрахунок
інфляційних у відповідності до
методики листа Верховного суду України
№62-97р від 03.04.1997р. „Рекомендації
відносно порядку застосування індексу
інфляції при розгляді судових справ" та
період їх нарахування, суд дійшов
висновку про їх задоволення у розмірі
заявленому Позивачем, а саме 1 422,20грн.

Суд, перевіривши арифметичний
розрахунок позовних вимог про
стягнення 30% річних задовольняє цю
вимогу у розмірі зазначеному Позивачем
- 14 786,74грн.

Статтею 627 Цивільного кодексу
України встановлено вільне укладення
договору сторонами, виборі контрагента
та визначенні умов договору з
урахуванням вимог цього кодексу, інших
актів цивільного законодавства,
звичаїв ділового обороту, вимог
розумності та справедливості.

За змістом розділу 5 Господарського
кодексу України, за загальним правилом,
учасники господарських відносин
відповідають за невиконання або
неналежне виконання господарського
зобов'язання на умовах, визначених
положеннями статей, що містить даний
розділ Господарського кодексу України,
якщо інше не передбачено договором, та
не відноситься до спеціальних
суб'єктів, відповідальність яких
встановлена законом за певний вид
правопорушення.

З огляду на встановлений ст. ст. 6, 627 ЦК
України, принцип свободи договору,
сторони при укладанні договору вправі
встановлювати міру відповідальності
за порушення умов договору на власний
розсуд.

На підставі ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором або законом, до таких
наслідків зокрема належать:
відшкодування збитків та сплата
неустойки.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою
(штрафом, пенею) є грошова сума або інше
майно, які боржник повинен передати
кредиторові у разі порушення боржником
зобов'язання (за умовами передбаченими
договором). Штрафом є неустойка, що
обчислюється у відсотках від суми
невиконаного або неналежно виконаного
зобов'язання.

У пункті 8.4 договору Сторони
встановили, що Покупець, у випадку
порушення умов оплати вартості Товару,
сплачує на користь Продавця штраф в
розмірі 20% від вартості неоплаченого
товару.

Факт несвоєчасного виконання
відповідачем зобов'язань з оплати за
товар, поставлений позивачем є
доведеним, тому суд перевіривши
арифметичний розрахунок нарахування
суми штрафу, дійшов висновку про його
обґрунтованість та вважає за можливе
задоволення вимог і в частині
стягнення штрафу у розмірі 20% у сумі 47
343,49грн.

За змістом ст. 611 Цивільного кодексу
України у разі порушення зобов'язання
настають наслідки, встановлені
договором або законом, у тому числі -
сплата неустойки, що узгоджується із ч.
1 ст. 550 Цивільного кодексу України.

Як встановлено ст. 549 Цивільного
кодексу України пенею є вид неустойки,
що обчислюється у відсотках від суми
несвоєчасно виконаного грошового
зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Враховуючи, що домовленість Позивача
та Відповідача про застосування пені у
випадку порушення строку оплати
поставленого товару безпосередньо у п.
8.2 договору, вимоги ст. 547 Цивільного
кодексу України стосовно форми
правочину щодо забезпечення виконання
зобов'язання, видом якого у розумінні ч.
1 ст. 546 Цивільного кодексу України є
неустойка, у розглядуваному випадку
дотримані.

Приймаючи до уваги, що наявність
заборгованості Відповідача перед
Позивачем у досліджуваний період
підтверджується матеріалами справи,
період стягнення визначений із
урахуванням меж, передбачених ч. 6 ст. 232
Господарського кодексу України, суд
перевіривши арифметичний розрахунок
пені, дійшов висновку про задоволення
пені у сумі 6 407,59грн.

Розподіл судових витрат здійснюється у
відповідності до ст.49 Господарського
процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 43, 49, 82-85 Господарського
процесуального кодексу України,
господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з
обмеженою відповідальністю «Світовит
Агро», м.Київ до Товариства з
обмеженою відповідальністю
«Староварварівка», с.Староварварівка,
Донецька область про стягнення
заборгованості у розмірі 236 717,48грн., 30%
річних у сумі 14 786,74грн., пені у розмірі 6
407,59грн., інфляційних витрат у сумі 1
422,20грн., штрафу у розмірі 47 343,49грн.
задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою
відповідальністю «Староварварівка»
(84031, Донецька обл., Олександрійський
р-н, село Староварварівка, вулиця
Велика Садова, 11 , р/р
9064 Відділенні ПАО ПУМБ
м.Краматорськ, МФО 334851) на користь
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Світовит Агро» (03038,
м.Київ, вул.Ямська, 28А,
р/р 409 в АТ «БМ Банк» МФО 380913)
заборгованість у розмірі 236 717,48грн. 30%
річних у сумі 14 786,74грн., пеню у розмірі 6
407,59грн., інфляційні витрати у сумі 1
422,20грн., штраф у розмірі 47 343,49грн.,
судовий збір у сумі 6 133,55грн.

Видати наказ після набрання рішенням
законної сили.

У судовому засіданні 08.04.14р.
проголошено та підписано вступну та
резолютивну частину рішення.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо апеляційну скаргу не було
подано, а у разі подання апеляційної
скарги - після розгляду справи
апеляційним господарським судом, якщо
рішення не буде скасовано.

Головуючий суддя
Т.М. Риженко

Суддя
О.О. Кучерява

Суддя
Ю.С. Нестеренко

Повний текст рішення складено та
підписано 09.04.14р.

Вик.(тел.305-67-23)