донецький апеляційний господарський
суд
Постанова

Іменем України

22.04.2014р. справа №905/99/14

Донецький апеляційний господарський
суд у складі колегії суддів:

головуючого:Радіонової
О.О.суддівПопкова Д.О., Татенко В.М.
секретаряТрофимович Ю.М.за участю
представників сторін:
від позивача:
Вінтоняк Д.О., представник за
дов. від 27.0314р. № 10/01від відповідача:
Ребенкова Я.Ю., представник за дов. від
04.04.14р. № 12/174розглянувши у
відкритому судовому засіданні
апеляційну скаргу Маріупольського
виробничого підприємства «Азовреле»
Українського товариства глухих
м.Маріуполь, Донецька областьна
рішення господарського судуДонецької
областівід05.02.2014р. у справі№905/99/14
(суддя Бойко І.А.)за
позовомКомунального комерційного
підприємства Маріупольської міської
ради "Маріупольтепломережа", м.
Маріуполь, Донецька областьдо
Маріупольського виробничого
підприємства «Азовреле» Українського
товариства глухих м.Маріуполь,
Донецька областьпро стягнення
заборгованості у розмірі 29919грн.73коп.

В С Т А Н О В И В:

Комунальне комерційне підприємство
"Маріупольтепломережа" звернулось до
господарського суду з позовом про
стягнення з Маріупольського
виробничого підприємства «Азовреле»
Українського товариства глухих
м.Маріуполь, Донецька область
заборгованості у розмірі 29919,73грн.
відповідно до договору №47 на відпуск
теплової енергії від 01.10.2009р. (а.с. 5-6).

Рішенням господарського суду
Донецької області від 05.02.2014р. у справі
№905/99/14 позовні вимоги Комунального
комерційного підприємства
Маріупольської міської ради
"Маріупольтепломережа", м. Маріуполь до
Маріупольського виробничого
підприємства «Азовреле» Українського
товариства глухих м.Маріуполь,
Донецька область задоволені, стягнуто
з відповідача суму заборгованості в
розмірі 29919,73грн., судовий збір у
розмірі 1720,50грн. (а.с.36-37)

Задовольняючи позов, місцевий
господарський суд виходив із
доведеності факту неналежного
виконання відповідачем його
зобов'язань за договором на відпуск
теплової енергії №47 від 01.10.2009р.

Маріупольським виробничим
підприємством «Азовреле» Українського
товариства глухих м.Маріуполь подана
апеляційна скарга, в якій апелянт
просив скасувати рішення
господарського суду Донецької області
від 05.02.2014 року та прийняте нове
рішення, оскільки рішення прийнято без
урахування всіх важливих обставин
справи. Скаржник вважає, що судом
першої інстанції порушена рівність
всіх учасників судового процесу перед
законом та судом, змагальність сторін
та свобода пред»явлення ними до суду
своїх доказів та доказування перед
судом їх переконливості. Зокрема,
скаржник зазначає, що неприбуття у
судове засідання по справі №905/99/14
фізично не було можливим, у зв»язку з
розглядом у іншому суді іншої справи.

Також, апелянт не погоджується із сумою
заборгованості, вказуючи на те, що на
першому поверсі тимчасово перебували
орендарі, які поступово звільняли
приміщення у серпні, вересні та жовтні
місяці, а відтак вважає тариф 31,51грн. за
м.кв. на загальну суму 3778,05грн.
неправомірним (а.с. 57-59).

Отже, апелянт вважає, що у зв»язку з тим,
що вказані приміщення були звільнені
орендаторами, то нарахування плати за
споживання тепло енергії за період із
листопада 2013р. повинно здійснюватися
за тарифами, встановленими для
фізичних осіб, передбачених іншим
договором, укладеним між сторонами про
постачання тепло енергії, а саме
договором № 98 від 01.10.2005р.

08.04.2013 року на адресу Донецького
апеляційного господарського суду від
скаржника надійшли додаткові
пояснення до апеляційної скарги №12/160
від 02.04.2014р., в яких останній просить суд
прийняти нове рішення, яким стягнути з
відповідача 26527,758 грн. заборгованості,
за користування тепло енергією в
період з листопада 2012р. по листопад 2013р.
(а.с.100-101).

15.04.2014 року на адресу Донецького
апеляційного господарського суду від
позивача надійшов відзив на апеляційну
скаргу №201/01 від 10.04.2014р., в якому
позивач вважає, що обставини викладені
апелянтом у скарзі, є надуманими і
необґрунтованими, просить залишити без
змін рішення господарського суду, а
апеляційну скаргу без задоволення
(а.с.116-118).

Представник апелянта у судовому
засіданні підтримав доводи
апеляційної скарги, просив суд її
задовольнити з урахуванням додаткових
пояснень до апеляційної скарги.

У судовому засіданні представник
позивача заперечував проти
задоволення апеляційної скарги та
просив залишити без змін рішення
господарського суду, а апеляційну
скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України
здійснено запис судового засідання за
допомогою засобів технічної фіксації
та складено протокол.

Заслухавши представників сторін,
перевіривши матеріали справи та
правильність застосування
господарським судом норм
матеріального та процесуального права,
колегія суддів Донецького
апеляційного господарського суду
встановила наступне.

Комунальне комерційне підприємство
Маріупольської міської ради
«Маріупольтепломережа» є юридичною
особою ().

Відповідач, Маріупольське виробниче
підприємство «Азовреле» Українського
товариства глухих є юридичною особою
(ідентифікаційний код 05539714), що
підтверджується свідоцтвом про
державну реєстрацію юридичної особи та
довідкою з ЄДРПОУ (а.с.12-13).

01.10.2009р. між Комунальним комерційним
підприємством Маріупольської міської
ради "Маріупольтепломережа" (за
договором - постачальник) та
Маріупольським виробничим
підприємством «Азовреле» Українського
товариства глухих (за договором
-споживач) укладено договір на відпуск
теплової енергії №47, відповідно до п.1.1
якого постачальник надає теплову
енергію для об'єктів споживача в
необхідних йому обсягах, а споживач
згідно умов даного договору повинен
прийняти та оплатити теплову енергію
за затвердженими тарифами (цінами) у
строки, передбачені цим договором
(а.с.8-10).

Згідно дислокації до вказаного
договору теплова енергія постачається
у приміщення, яке знаходиться за
адресою: м. Маріуполь, вулиця Енгельса,42
площею опалення - 119,90 кв.м
(тепломір) (а.с.11).

Відповідно до п.2.2 договору, початок та
закінчення опалювального періоду
визначається погодними умовами і
встановлюються виконавчим комітетом
Горлівської міської ради.

Відповідно до п. 5.1. договору споживач
за отриману теплову енергію проводить
оплату за фіксованими тарифами,
затвердженими Маріупольським
виконкомом міської ради, які
встановленні з розрахунку споживання
теплової енергії протягом всього
опалювального періоду. Оплата
проводиться згідно рахункам, що
виставляються в строк, що не перевищує 5
банківських днів з моменту отримання
рахунку. Рахунок вручається
постачальником під підпис
уповноваженій осіб або робітникам
організації (установи, підприємства)
споживача. В разі неотримання рахунку
до 10 числа місяця наступного за
розрахунковим, споживач зобов'язаний
самостійно отримати рахунок у
постачальника.

Згідно умов п. 5.1 договору вартість
послуг за опалення при розрахунку за
приладами обліку (на опалювальну площу
119,90 м.кв.) складає: при тарифі 667,56 грн. за
1 Гкал, в тому числі ПДВ 20%; за гаряче
водопостачання за нормами споживання
0,66 м.куб. в місяць
при тарифі 32,32 грн. за 1м. куб. в тому
числі ПДВ 20%; в місяць 21,33 грн.

Договір укладений строком на 2 роки.
Умови договору можуть бути змінені або
доповнені за взаємною згодою сторін в
письмовому вигляді. Договір вважається
щорічно продовженим на тих самих
умовах, якщо за місяць до закінчення
строку не надійде заява однієї зі
сторін про відмову від цього договору
чи його перегляду.

Вказаний договір підписаний та
засвідчений печатками сторін без
заперечень.

Оскільки матеріали справи не
містять доказів у підтвердження
звернення будь-якої сторони договору
до іншої сторони з заявою про
припинення цього договору або перегляд
його умов, колегія суддів вважає, що у
спірний період сторони знаходились у
договірних відносинах. Інших доказів
закінчення строку дії договору
сторонами не представлено.

Факт надання опалення на об'єкт
відповідача опалювальною площею 119,90
м.кв. за адресою вул. Енгельса, 42
підтверджується Актами на включення
опалення від 15.10.2012р., 05.10.2013р., копії
яких є в матеріалах справи (а.с.14).

На виконання умов зазначеного
договору позивачем пред'явлено
відповідачу для оплати теплової
енергії виставле ні рахунки-фактури:
рахунки-фактури № 11-2054/01 від 23.11.2012 р., №
12-2054/01 від 24.12.2012 р., № 01-2054/01 від 28.01.2013 р.,
№ 02-2054/01 від 22.02.2013 р., № 03-2054/01 від 25.03.2013
р., № 04-2054/01 від 24.04.2013 р., № 10-2054/01 від
25.10.2013 р., № 11-2054/01 від 26.11.2013 р. на
загальну суму 29919,73 грн., що
підтверджується списками поштової
кореспонденції про направлення
рахунків та копіями фіскальних чеків,
які наявні у матеріалах справи (а.с.16, 17,
19, 21, 22, 24, 27, 29).

Вказані рахунки були отримані
відповідачем, проте не оплачені.

Таким чином, загальна сума за надані
споживачу послуги складає 29919,73грн.

Позивач наполягає на тому, що у зв»язку
з невиконанням своїх обов»язків по
сплаті спожитої теплової енергії за
відповідачем утворилась
заборгованість у сумі 29919,73 грн. за
період з листопада 2012 року по листопад
2013 року, яка підлягає стягненню.

За таких обставин позивач звернувся до
господарського суду Донецької області
з позовом до відповідача про стягнення
боргу за спожиту теплову енергію у
розмірі 29919,73 грн.

Суть спірних правовідносин полягає у
вирішення питання щодо стягнення
заборгованості за договором на відпуск
теплової енергії.

Спірні правовідносини регулюються
нормами Цивільного кодексу України,
Господарського кодексу України,
Господарського процесуального кодексу
України, Законом України "Про
теплопостачання" від 02.06.2005р. № 2633-1У (
далі - Закон № 2633), Правилами
користування тепловою енергією,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 03.10.2007р. №1198.

Основні правові, економічні та
організаційні засади діяльності на
об'єктах сфери теплопостачання,
регулювання відносин, пов'язаних з
виробництвом, транспортуванням,
постачанням та використанням теплової
енергії з метою забезпечення
енергетичної безпеки України,
підвищенням енергоефективності
функціонування систем
теплопостачання, створення і
удосконалення ринку теплової енергії
та захисту прав споживачів та
працівників сфери теплопостачання
визначає Закон України "Про
теплопостачання".

Статтею 1 Закону України № 2633 визначено
поняття теплової енергії - це товарна
продукція, що виробляється на
об'єктах сфери теплопостачання для
опалення, підігріву питної води,
інших господарських і технологічних
потреб споживачів, призначена для
купівлі-продажу.

Відповідно до п.2 ст.275 Господарського
кодексу України, ст.1, п.4 ст.19 Закону
України «Про теплопостачання»
споживання теплової енергії
допускається тільки на підставі
договору, укладеного між
Теплопостачальною організацією та
Споживачем.

Згідно зі ст. 19 Закону України № 2633
споживач зобов'язаний щомісячно
здійснювати оплату теплопостачальній
організації за фактично отриману
теплову енергію. Основним обов'язком
споживача теплової енергії, відповідно
до ст. 24 зазначеного Закону, визначено
додержання вимог договору та
нормативно-правових актів.

Відповідно до статті 20 Закону України
"Про теплопостачання" та Закону України
"Про місцеве самоврядування в Україні"
встановлення тарифів на теплову
енергію належить виключно до
повноважень органів місцевого
самоврядування. Органами місцевого
самоврядування є сільські, селищні,
міські ради, що представляють
відповідні територіальні громади та
здійснюють від їх імені та в їх
інтересах функції і повноваження
місцевого самоврядування, визначені
Конституцією України, цим та іншими
законами.

Тарифи на виробництво,
транспортування, постачання теплової
енергії та надання послуг з
централізованого опалення, які
застосовує відповідач, є
регульованими, застосування та
затвердження яких регулюється
державою та органами місцевого
самоврядування. Тому тариф на
виробництво, транспортування,
постачання теплової енергії та надання
послуг з централізованого опалення в
договорі не може встановлюватись за
домовленістю сторін та бути іншим, ніж
той, який встановлено у вищевказаному
порядку уповноваженими органами.

Позивач, ККП Маріупольської міської
ради «Маруіпольтепломережа» має
ліцензію на виробництво теплової
енергії, транспортування її
магістральними та місцевими
(розподільчими) тепловими мережами,
постачання теплової енергії № 347000
серії АВ.

Відповідно до п.1.1 договору,
постачальник надає теплову енергію
для об'єктів споживача в необхідних
йому обсягах, а споживач згідно умов
даного договору повинен прийняти та
оплатити теплову енергію за
затвердженими тарифами (цінами) у
строки, передбачені цим договором.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу
України, підставами виникнення
цивільних прав та обов'язків є
зокрема договори та інші правочини.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу
України, господарським визначається
зобов'язання, що виникає між
суб'єктом господарювання та іншим
учасником відносин у сфері
господарювання з підстав,
передбачених Господарським кодексом,
в силу якого один суб'єкт (зобов'язана
сторона, у тому числі боржник)
зобов'язаний вчинити певну дію
господарського чи
управлінсько-господарського
характеру на користь іншого суб'єкта
(виконати роботи, передати майно,
сплатити гроші, надати інформацію
тощо), або утриматись від певних дій,
а інший суб'єкт (управлена сторона, у
тому числі кредитор) має право
вимагати від зобов'язаної сторони
виконання її обов'язку.

В силу ч.1 ст. 193 Господарського кодексу
України суб'єкти господарювання та
інші учасники господарських відносин
повинні виконувати господарські
зобов'язання належним чином відповідно
до закону, інших правових актів,
договору, а за відсутності конкретних
вимог щодо виконання зобов'язання -
відповідно до вимог, що у певних умовах
звичайно ставляться. До виконання
господарських договорів
застосовуються відповідні положення
Цивільного кодексу України з
урахуванням особливостей,
передбачених цим кодексом.

У відповідності до приписів ст. 509
Цивільного кодексу України,
зобов'язанням є правовідношення, в
якому одна сторона (боржник)
зобов'язана вчинити на користь
другої сторони (кредитора) певну дію
(передати майно, виконати роботу,
надати послугу, сплатити гроші тощо)
або утриматись від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного
кодексу України одностороння відмова
від зобов'язання або одностороння
зміна його умов не допускається, якщо
інше не встановлено договором або
законом. Зобов'язання має виконуватися
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Стаття 629 Цивільного кодексу України
зазначає, що договір є обов'язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Частиною 3 ст.24 Закону України „Про
теплопостачання" передбачено, що
основними обов'язками споживача
теплової енергії є, зокрема, додержання
вимог договору та нормативно-правових
актів.

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України „Про
житлово-комунальні послуги"
передбачено, що споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом.

За приписом ч.1 ст.530 Цивільного кодексу
України, якщо у зобов'язанні
встановлений строк (термін) його
виконання, то воно підлягає виконанню у
цей строк (термін).

Відповідно до п.5.1 договору, оплата
проводиться згідно рахункам, що
виставляються в строк, що не перевищує 5
банківських днів з моменту отримання
рахунку.

Як вже зазначалось вище, позивачем
було пред'явлено відповідачу для
оплати теплової енергії виставле ні
рахунки-фактури: рахунки-фактури №
11-2054/01 від 23.11.2012 р., № 12-2054/01 від 24.12.2012 р.,
№ 01-2054/01 від 28.01.2013 р., № 02-2054/01 від 22.02.2013
р., № 03-2054/01 від 25.03.2013 р., № 04-2054/01 від
24.04.2013 р., № 10-2054/01 від 25.10.2013 р., № 11-2054/01
від 26.11.2013 р. на загальну суму 29919,73 грн.

Вказані рахунки були направлені на
адресу відповідача, що підтверджується
відповідними доказами, які додані до
матеріалів справи.

Оскільки відповідач свої зобов»язання
щодо оплати за отримані послуги не
виконав, судова колегія вважає
правомірним висновок суду першої
інстанції щодо стягнення з відповідача
заборгованості за отриману теплову
енергію з листопада 2012р. по листопад
2013р. на загальну суму 29919,73грн., розмір
якої доведений та підтверджений
документально.

Доводи апелянта стосовно того, що судом
першої інстанції порушена рівність
всіх учасників судового процесу перед
законом та судом, змагальність сторін
та свобода пред»явлення ними до суду
своїх доказів та доказування перед
судом їх переконливості, колегія
суддів відхиляє з огляду на таке.

Ухвалою суду від 10.01.2014р. по справі
№905/99/14 було порушено провадження у
вказаній справі та її розгляд
призначено на 05.02.2014р.

Вказаною ухвалою відповідача було
зобов»язано надати суду відзив на
позовну заяву з обґрунтуванням своїх
доводів та заперечень згідно норм
чинного законодавства, а також докази
вручення відзиву позивачу; оригінали
документів та інших доказів, що
підтверджують заперечення проти
позову, докази часткової оплати суму
боргу за оспорюванний період (при
наявності) для огляду в судовому
засіданні та копії для залучення до
матеріалів справи, документи, що
підтверджують правовий статус
відповідача: свідоцтво, статут (а.с.1).

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, витребуваних
документів не представив, хоча про час,
дату та місце слухання справи був
повідомлений належним чином, про що
свідчить повідомлення про вручення
поштового відправлення з відміткою
«вручено 15.01.2014 р.»

Як вбачається з матеріалів справи,
відповідач наданим йому правом
відповідно до ст.59 Господарського
процесуального кодексу України не
скористався, відзив на позовну заяву і
всі документи, що підтверджують
заперечення проти позову суду не
представив.

Виходячи з приписів п. 1 ст. 77 ГПК
України господарський суд розглядає
справу в межах строків, встановлених
статтею 69 цього Кодексу, та має
можливість відкласти розгляд справи,
коли за якихось обставин спір не може
бути вирішено в даному засіданні.
Питання про те, що певні обставини
перешкоджають розгляду справи,
вирішується судом залежно від
конкретних обставин справи. Так, якщо
представники сторін чи інших учасників
судового процесу не з'явилися в судове
засідання, а суд вважає, що наявних у
справі матеріалів достатньо для
розгляду справи та ухвалення законного
і обґрунтованого рішення, він може, не
відкладаючи розгляду справи, вирішити
спір по суті.

Враховуючи вищевикладене, в силу
приписів ст. 75 Господарського
процесуального кодексу України справа
№905/99/14 була розглянута за наявними в
ній матеріалами.

Доводи апелянта щодо розрахунку
суми заборгованості колегією суддів
відхиляються, оскільки пунктом 6.3
договору № 47 від 01.10.2009р. встановлено,
що споживач зобов»язаний раз на місяць
направити свого представника для
складання акту звірки за
теплопостачання. У разі неявки
споживача для звірки до оплати
виставляються рахунки згідно з
розрахунками постачальника. Доказів
виконання п.6.3 договору відповідачем
суду не доведено.

Не можна вважати обґрунтованими
доводи апелянта стосовно того, що
нарахування за договором № 47 від
01.10.2009р. здійснювалися позивачем за
завищеним тарифом 31,51 грн. за 1 кв.м.

Так, рішенням господарського суду
Донецької області від 14.08.2013р. по справі
№ 905/4352/13, яке набрало чинності, у
задоволені позовних вимог МВП
«Азовреле» про визнання договору № 47
від 01.10.2009р. недійсним в частині п.5.1 «б»
щодо постачання опалення для
нежитлових приміщень відмовлено за
недоведеністю підстав.

Відповідно до ст. 35 ГПК України
факти, встановлені рішенням
господарського суду під час розгляду
однієї справи, не доводяться знову при
вирішенні інших спорів, в яких беруть
участь ті самі сторони.

Колегія суддів не приймає до уваги
додані апелянтом до додаткових
пояснень до апеляційної скарги
документи, оскільки останнім не
доведена неможливість їх надання з
причин, що від нього не залежали у суді
першої інстанції.

Заяву відповідача про
витребування доказів від 18.04.2014р. № 12/195
колегія суддів залишає без задоволення
з наступного.

Обов»язок подання доказів відповідно
до ст. 33 ГПК України покладено на
сторони та інших учасників судового
процесу.

Витребування інформації у
Маріупольської міської ради стосовно
питання переводу жилих в нежилі
приміщення, що, на думку апелянта,
підтвердить незаконне завищення
тарифів на опалення для приміщень
першого поверху гуртожитку, статус
яких ніколи не змінювався, колегія
суддів відхиляє, оскільки обставини, що
є предметом розгляду у даній справі,
підтверджено належними та допустимими
доказами, які є в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів
вважає, що оскаржуване рішення
прийнято з дотриманням норм
матеріального та процесуального права
та повинно бути залишено без змін, а
апеляційна скарга - без задоволення.

Судові витрати підлягають розподілу
відповідно статті 49 Господарського
процесуального кодексу України.

Керуючись статями 33, 34, 43, 49, 99, 101, 102, 103, 105
Господарського процесуального кодексу
України, Донецький апеляційний
господарський суд, -

П О С Т А
Н О В И В:

Апеляційну скаргу Маріупольського
виробничого підприємства «Азовреле»
Українського товариства глухих
м.Маріуполь, Донецька область на
рішення господарського суду Донецької
області від 05.02.2014 року у справі № 905/99/14
- залишити без задоволення, а рішення
господарського суду Донецької області
від 05.02.2014 року у справі № 905/99/14 - без
змін.

Постанова набирає законної сили з дня
її прийняття та може бути оскаржена до
Вищого господарського суду України у
касаційному порядку через Донецький
апеляційний господарський суд
протягом двадцяти днів з дня набрання
постановою апеляційного
господарського суду законної сили.

Головуючий
О.О.Радіонова

Судді
Д.О.Попков

В.М.Татенко

Надр.5 прим:1 -у справу; 1-позивачу;1
-відповідачу;1 -ДАГС;1-ГС Дон. обл